ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 рокум. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпрі, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого інженером ТОВ «Далгакиран», який мешкає за адресою: м. Донецьк, вул. Церителі, 14/16, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого останній 02 грудня 2016 року о 00 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом «ДЕУ», д/н НОМЕР_1, рухався в районі буд. № 2-а по пр. Героїв в м. Дніпрі, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах з порожнини рота, почервоніння обличчя), після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження освідчення на стан алкогольного спяніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 з'явився до суду, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що після того як відбулось ДТП за його участі, на місце зіткнення приїхали патрульні поліції, потім йому запропонували пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу, проте в нього не було будь-яких ознак сп'яніння, він лише знаходився в стані тривоги повязаною з подією ДТП, просив пройти огляд в закладі охорони здоров'я та викликати свого адвоката, однак в цьому йому було відмовлено та після складено даний протокол.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Відповідно до положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозвязку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп'яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), можна прийти до висновку, що огляд особи на стан сп'яніння повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, після, запропонування проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу і, тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров'я.

Вказані норми закону мають імперативний характер, а тому, порушення зазначеного порядку, зокрема, послідовності його проведення або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

Дослідженими матеріалами справи встановлено, а особою, яка притягається до адміністративної відповідальності у судовому засіданні підтверджено, що після зупинки правопорушника екіпажем поліції йому було запропоновано проходження огляду лише за допомогою спеціального технічного засобу на місці, пройти огляд в закладі охорони здоров'я йому запропоновано не було, після чого складено даний протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження освідчення на стан сп'яніння. Такий хід подій повністю підтверджується відсутністю в матеріалах даної справи доказів того, що ОСОБА_1 було запропоновано проходження огляду на стан сп'яніння як за допомогою спеціального технічного засобу на місці, так і в закладі охорони здоров'я, такими доказами могли б бути покази відповідних свідків відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння, однак в останніх не було конкретизовано від чого саме ухилився правопорушник, від освідчення на місці зупинки, чи в закладі охорони здоров'я. Разом з цим, потрібно звернути увагу на той факт, що покази одного із зазначених свідків ОСОБА_2 не містять відомостей про виявлені ознаки сп'яніння у водія ОСОБА_1, а лише формально вказують, що той відмовився від огляду у встановленому Законом порядку, однак без наявності відповідних ознак сп'яніння останній взагалі не міг підлягати огляду, а отже і не може визнаватись суб'єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому виникають обґрунтовані сумніви щодо упередженості інспектора поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з непослідовних дій уповноваженої посадової особи, яка не пропонувала водієві проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

В світі цього, пояснення правопорушника, в частині не забезпечення йому можливості користуватися послугами захисника та вчинення позапроцесуального впливу на нього, заслуговують на увагу, а в такому разі право на захист ОСОБА_1 буде порушено.

Таким чином, на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП слід вважати порушеним порядок проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп'яніння, а саме через не проведення такого освідчення в закладі охорони здоров'я на вимогу самого правопорушника. В результаті таких дій особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була позбавлена можливості обирати спосіб своєї поведінки та вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, погодитись чи ні проходити огляд на місці зупинки, визнавати чи ні результати проведеного огляду, проходити огляд в закладі охорони здоров'я чи ні. Оскільки право на захист є основоположним принципом судочинства, а право на отримання юридичної допомоги визначальним для способу захисту особи у процесі, суд вважає неможливим притягнення до адміністративної відповідальності в разі його порушення. Крім того, стосовно відмови Національних органів державної влади в забезпеченні права заявника на юридичне представництво (забезпечення захисника), Європейський суд з прав людини зазначив у своєму рішенні по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, яке набуло статусу остаточного 11 липня 2013 року, що такі дії є порушенням пункту 1 та підпункту «с» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, отож, якщо заявник вважав, що потребує юридичної допомоги і національне законодавство гарантує йому право на захист, таке клопотання повинно бути обовязково задоволено, оскільки відмова у його задоволенні буде незаконною та свавільною, що є істотним порушення засад будь-якого права, а також загальних принципів законності та забезпечення права на захист.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:ОСОБА_3