АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/2426/16-п Головуючий суддя І інстанції: Одарюк М.П.
Провадження № 33/790/896/16 Суддя доповідач Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Колтунова А.І., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Розумного М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Рогань, Харківського району, Харківської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого на посаді оператора машини в ТОВ «Мицар Плюс», до адміністративної відповідальності протягом року - не притягувався, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 серпня 2016 року о 01 годині 05 хвилин на автошляху Київ-Харків-Довжанський громадянин ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ-21214, д.н. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Від підпису та дачі пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення відмовився в присутності двох свідків, від керування транспортним засобом був відсторонений.

Суд першої інстанції розглянувши справу, дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, 09 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги посилається, що суддя районного суду не дав належної оцінки його поясненням і доводам, безпідставно поставився до них критично, та надав перевагу показам поліцейських СРПП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Не спростовуючи факт проведення у медичній установі огляду на стан сп'яніння за допомогою алкотестера «Алконт 01 СУ», зазначає, що категорично не погоджувався з результатами алкотестеру. Автор апеляційної скарги вказує, що встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп'яніння проводився з порушеннями діючого законодавства, а висновок щодо результатів медичного огляду є незаконним. Також зазначає, що працівник поліції на місці зупинки транспортного засобу не провів огляд на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив його права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника адвоката Розумного М.В., які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі, пояснення свідка ОСОБА_5, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 29 серпня 2016 року біля 01 години рухався на автомобілі НОМЕР_2 по автошляху Київ-Харків-Довжанський. Біля блокпоста був зупинений поліцейськими СРПП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у зв'язку з вимкнутими задніми габаритами автомобіля. Після зупинки автомобіля, працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп'яніння, з чим він був категорично не згоден та наполягав, що керував автомобілем у тверезому стані і ніяких алкогольних напоїв в цей день не вживав. Незважаючи на дані заяви, працівники поліції запропонували йому продути алкотестер, але так як його в них не виявилося, запропонували проїхати з ними до Ізюмської центральної міської лікарні. Усвідомлюючи, що він не перебував в стані алкогольного сп'яніння, погодився на пропозицію патрульних та наполягав на необхідності проведення дослідження крові на предмет відсутності алкоголю в його організмі. В лікарні, по невідомим причинам, забір крові не був зроблений. Був запропонований лише алкотестер, який показав наявність в організмі алкоголю. На основі результату продуття алкотестеру лікарем Ізюмської центральної міської лікарні ОСОБА_6 був зроблений висновок про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, з яким він категорично не погодився.

Захисник Розумний М.В. повністю підтримав пояснення правопорушника ОСОБА_2

Також в суді апеляційної інстанції був допитаний свідок поліцейський СРПП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5

За обставинами адміністративного правопорушення поліцейський повідомив, що 29 серпня 2016 року о 01 годині ним та патрульним ОСОБА_4 було зупинено автомобіль Нива-Тайга зеленого кольору, який рухався лише з однією увімкненою передньою фарою світла. Під час перевірки документів і встановлення особистості патрульними були помічені явні ознаки алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_2, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей. Водію автомобіля ВАЗ -21214 було запропоновано пройти перевірку на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі, на що останній погодився. В лікарні ОСОБА_2 запропонували продути алкотестер, який показав наявність в його організмі алкоголю. З таким висновком водій не погоджувався та наполягав на необхідності проведення дослідження його крові. Після проходження медичного освідоцтва та виявлення алкогольного сп'яніння, ОСОБА_2 був доставлений на блокпост для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 12 Інструкції передбачає, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Саме після виявлення ознак алкогольного сп'яніння, а саме: різкого запаху алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей, інспектором було запропоновано водію ОСОБА_2 пройти медичний огляд на стан сп'яніння.

Згідно до п.п.12, 13 Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя та рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у п.12 цього розділу.

Медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння було проведено 29 серпня 2016 року о 01 годинні 25 хвилин лікарем-терапевтом Ізюмської центральної міської лікарні ОСОБА_6 з використанням спеціального технічного засобу «Алконт 01 СУ». Після продуття технічного засобу «Алконт 01 СУ» було виявлено 2,3 промиле алкоголю в організмі водія ОСОБА_2 За результатами даного огляду лікарем був складений висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №261, в якому зазначено перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння.

Достовірність вищезазначеного документу у суду апеляційної інстанції сумніву не викликає, а тому доводи ОСОБА_2 та його захисника щодо проведення медичного огляду водія з порушеннями вимог законодавства не можуть бути визнані обґрунтованими.

Пункт 2.9а ПДР України забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, деяких лікарських препаратів, тощо, що знижують реакцію і увагу водія.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №120692 від 29 серпня 2016 року, складеному поліцейським СРПП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 зазначено, саме керування автомобілем ВАЗ-21214 ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення АП2№120692 29 серпня 2016 року (а.с.2), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №261 від 29 серпня 2016 року (а.с.4), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.6, 7), листом головного лікаря Ізюмськоїх ЦМЛ Д.І. Зіновєва від 19 вересня 2016 року (а.с.12), поясненнями самого правопорушника ОСОБА_2, поясненнями свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.20-21), наданими у суді першої інстанції та поясненнями свідка ОСОБА_5, наданими у суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, зі ступенем сп'яніння 2,3 промиле, чим порушено вимоги п.2.9 «а» ПДР України.

Відповідно з п.6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я.

Доводи апелянта, щодо не проведення працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу огляд на стан алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_2 з використанням спеціальних технічних засобів є необґрунтованими, оскільки огляд на стан сп'яніння має альтернативу та не є абсолютним.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Водія ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,- саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень ст.30 КУпАП. Керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння підлягає безумовному врахуванню при визначенні виду стягнення, адже особа в стані алкогольного сп'яніння втрачає можливість адекватно оцінювати дорожню обстановку, вчасно реагувати на її зміни та швидко приймати правильні рішення, що може призвести до скоєння ДТП. Тобто умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП на момент вчинення правопорушення, суддею призначено виважено, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та за відсутності обставин, що пом'якшують відповідальність в такому випадку, відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що застосоване до ОСОБА_2 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень; постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_2, не підлягає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

Постанову судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області А.І.Колтунова