АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/819/16 Головуючий у І-й інстанції - Воробйов В.Л.
Справа № 199/6177/16 -п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, громадянина України, проживаючого за адресою: м. Дніпропетровськ (м. Дніпро), вул. Калинова, 19/10,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 24.08.2016 року о 02-20 год. ОСОБА_2 в районі будинку № 5 по вул. Марії Лисиченко у м. Дніпрі (Амур-Нижньодніпровський район), керував автомобілем «Ваз» № НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), був зупинений працівником поліції, для проходження медичного огляду на стан сп'яніння, на що він відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити справу.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, не допитав свідків та всіх працівників міліції, які зазначені в протоколі, не врахував його пояснення, а взяв за основу пояснення працівників поліції ОСОБА_3, які повністю спростовують вину ОСОБА_2. Вказує, що висновки суду, стосовно того, що ОСОБА_2 керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2І та його захисник ОСОБА_4, підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити та закрити провадження у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_2 перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 086032 від 24 серпня 2016 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився пройти медичний огляд з метою виявлення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер»; рапортом працівника поліції, де викладені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП;

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_2, від проходження медичного огляду, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

На переконання апеляційного суду тимчасова зупинка автомобіля, не виключає факт керування цим автомобілем, що в даному випадку не спростовано і показами ОСОБА_2 який в суді апеляційної інстанції зазначив, що сидів на пасажирському сидінні, а потім коли підійшли працівники поліції, пересів на водійське сидіння. Окрім того, допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції інспектор 1 роти 1 батальйону УПП у м. Дніпропетровську, рядовий поліції ОСОБА_3 вона особисто зупинила вказаний автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_2 та який перебував з явними ознаками алкогольного спяніння, а в руках тримав пляшку пива «Оболонь».

Зазначений висновок, узгоджується і з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2016 року якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1