Провадження № 3/219/2929/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Чопик О.П., при секретарі Чубикало О.А., з участю: прокурора Дубовського А.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, який працює головою селянського фермерського господарства «Еталон», є депутатом Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей та одну повнолітню дитину, яка продовжує навчання, проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, будучи депутатом Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області та згідно з п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», 26 січня 2016 року у денний час доби, перебуваючи в приміщенні Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області, розташованої за адресою: Донецької області, Бахмутський район, с.Парасковіївка, вул.Світла, 3, публічно не повідомив про наявний реальний конфлікт інтересів колегіальний орган в якому працює Парасковіївську сільську раду Бахмутського району Донецької області, - про прийняття участі у голосуванні за прийняття рішення №6/83-547 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3Л.», тобто про відведення земельної ділянки площею 0,1908 га у власність ОСОБА_3, яка є дружиною депутата Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області ОСОБА_1 (близькою особою), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови, за адресою: Донецька область, Бахмутський район, с.Парасковіївка, вул.Садова, 33.

Крім того, ОСОБА_1, будучи депутатом Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області та згідно з п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», 26 січня 2016 року у денний час доби, перебуваючи в приміщенні Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області, розташованої за адресою: Донецької області, Бахмутський район, с.Парасковіївка, вул.Світла, 3, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів проголосував «за» шляхом підняття руки на сесії Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області під час прийняття рішення №6/83-547 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3Л.», тобто про відведення земельної ділянки площею 0,1908 га у власність ОСОБА_3, яка є дружиною депутата Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області ОСОБА_1 (близькою особою), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови, за адресою: Донецька область, Бахмутський район, с.Парасковіївка, вул.Садова, 33. В результаті прийняття такого рішення казана земельна ділянка передана у власність ОСОБА_3 з кадастровим номером земельної ділянки :02:000:0274.

ОСОБА_1 під час розгляду справи факту правопорушень не визнав, надавши пояснення про те, що обєктивних даних, які би достовірно свідчили про спонукання депутатів сільської ради до голосування за рішення на його користь в матеріалах справи відсутні; перед голосуванням він усно повідомив присутніх депутатів, що затвердження проекту землеустрою стосується його дружини; усі депутати знали, що ОСОБА_4 є його дружиною; якби він не проголосував, рішення все одно було би прийняте. Додав, що умислу на неповідомлення у нього не було, оскільки до цього часу ніхто з депутатів не повідомляв про реальний конфлікт інтересів; якби він знав про відповідні законодавчі положення, тоді ці дії можна було вважати такими, що вчинялись умисно. Крім того, зазначив, що відсутність на законодавчому рівні правил розвязання конфлікту інтересів унеможливлює притягнення його у цій справі до відповідальності. Також ствердив, що у червні 2016 року правоохоронні органи уже знали про адміністративне правопорушення, та з того часу уже пройшло пять місяців. Просить закрити провадження у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Захисник підтримав пояснення ОСОБА_1 та просить закрити провадження у справі з підстав, викладених ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надав пояснення про те, що він є депутатом Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області, голосував за прийняття рішення від 26 січня 2016 року №6/83-547 шляхом відкритого голосування підняттям руки та знав про те, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_1, про що останній йому сказав у 2015 році при вирішення питання надання дозволу на підготовку відповідних документів. Зазначив, що, наскільки він памятає, жодного разу ніхто з депутатів не повідомляв про існування конфлікту інтересів. Перед прийняттям рішення землевпорядник оголошувала відповідні документи, ОСОБА_1 жодних доповнень не мав, лише голосував.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надала пояснення про те, що вона є секретарем Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області, на даний час є виконуючою обовязки голови, голосувала при прийнятті рішення від 26 січня 2016 року №6/83-547 шляхом відкритого голосування підняттям руки та знала про те, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_1 Він на сесії цього не заявляв, однак вона, як односельчанка ОСОБА_1 знає членів його сімї. Вказала на те, що ніхто з депутатів ніколи не повідомляв про існування конфлікту інтересів. Також ствердила, що перед прийняттям рішення землевпорядник оголошувала відповідні документи, не памятає чи виголошував щось ОСОБА_1 під час сесії щодо цього питання.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав пояснення про те, що він є депутатом Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області, голосував за прийняття рішення від 26 січня 2016 року №6/83-547 шляхом відкритого голосування підняттям руки та знав про те, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_1; про це, а також про те, що ОСОБА_1 зацікавлений у вирішенні питання, він (ОСОБА_1М.) сказав, на скільки він памятає, на сесії. Ствердив, що перед прийняттям рішення землевпорядник оголошувала відповідні документи, не памятає чи виголошував щось ОСОБА_1 під час сесії після доповіді землевпорядника.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надала пояснення про те, що вона є депутатом Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області, голосувала за прийняття рішення від 26 січня 2016 року №6/83-547 шляхом відкритого голосування підняттям руки та знала про те, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_1, оскільки проживає з ними в одному селі та добре з ними знайома. Вказала на те, що ніхто з депутатів ніколи не повідомляв про існування конфлікту інтересів. На її переконання, причини для відмови у прийнятті позитивного рішення про відведення земельної ділянки дружині ОСОБА_1 не було. Також зауважила, що ОСОБА_1 є головою депутатської комісії, яка займається земельними справами та розглядає відповідні документи перед їх переданням на сесію ради.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні надала пояснення про те, що вона є депутатом Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області, голосувала за прийняття рішення від 26 січня 2016 року №6/83-547 шляхом відкритого голосування підняттям руки та знала про те, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_1, оскільки проживає з ними в одному селі та добре з ними знайома. Вказала на те, що ніхто з депутатів ніколи не повідомляв про існування конфлікту інтересів. Зазначила, що позитивне рішення було би прийнято якби не голосував ОСОБА_1 Також зауважила, що ОСОБА_1 є головою депутатської комісії, яка займається земельними справами та розглядає відповідні документи перед їх переданням на сесію ради.

Установлено, що 26 січня 2016 року відбулась вісімдесят третя чергова сесія Парасковіївської сільської ради Бахмутського району Донецької області шостого скликання, до порядку денного якої було включено розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 (а.с.21-22) за наслідками розгляду прийнято рішення №6/83-547 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3Л.» (а.с.20).

Згідно з протоколом сесії №84 з цього питання було заслухано землевпорядника ОСОБА_10 та прийнято рішення одноголосно «за» 10 депутатів з 10-ти присутніх. Список присутніх депутатів з відповідними підписами свідчить, що на вказаній сесії приймав участь, в тому числі, депутат ОСОБА_1 (а.с.23). ОСОБА_1 не заперечує, що він був присутній на сесії та голосував за прийняття відповідного рішення шляхом відкритого голосування. При цьому ОСОБА_3, щодо якої розглядалось питання, є дружиною ОСОБА_1; дата державної реєстрації шлюбу 26 березня 1988 року (а.с.50-51).

За результатами реалізації рішення №6/83-547, земельна ділянка загальною площею 0,1908 га, розташована за адресою: Донецька область, Бахмутський район, с.Парасковіївка, вул.Садова, 33, кадастровий номер :02:000:0274, перебуває у власності ОСОБА_3 (а.с.48).

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначаються Законом України «Про запобігання корупції».

Підпунктом «б» пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» до субєктів, на яких поширюється дія цього Закону, віднесено депутатів місцевих рад. Статтею 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що до депутатів місцевих рад належать депутати, в тому числі, сільської ради.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені, серед іншого у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За обставинами цієї справи у ОСОБА_1 наявний реальний конфлікт інтересів в частині суперечності між його приватними інтересами щодо відведення земельної ділянки його дружині, а відтак, користування, розпорядження нею в інтересах сімї, можливого майбутнього перебування такої у спільній сумісній власності подружжя, та його представницькими повноваженнями повноваженнями представляти інтереси громади села Парасковіївка, в тому числі, у ході розпорядження земельними ділянками, які перебувають у комунальній власності. Зазначене безумовно впливало на неупередженість при прийнятті рішення, зокрема, на обєктивний критерій такої неупередженості, оскільки участь у голосуванні могла викликати у стороннього спостерігача відповідні сумніви щодо цього.

У відповідності до норм ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», яка визначає особливості врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Стаття 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає порядок участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідного органу в умовах конфлікту інтересів. Так, депутат сільської ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

При цьому суддя звертає увагу на те, що в порушення ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 депутат Парасковіївської сільської ради не повідомив колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, Парасковіївську сільську раду про наявність реального конфлікту інтересів; про це не було занесено в протокол сесії та, власне, не заперечується самим ОСОБА_1

ОСОБА_1 та його захисник наполягають на тому, що всі депутати сільської ради, за фактом їхнього проживання у селі та з окремих розмов знали про те, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_1 Так, свідок ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_1 сказав йому про це у 2015 році; свідки ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ствердили, що знають сімю ОСОБА_1 та їм не потрібні додаткові повідомлення. Суддя критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_7, який єдиний пригадав, що перед голосуванням ОСОБА_1 усім повідомив про те, що ОСОБА_3, щодо якої розглядатиметься питання, є його дружино. Клопотань про виклик інших свідків не надходило.

Однак суддя вважає, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи повинні діяти в межах чинного законодавства України та у відповідності до його норм. Затвердження певного порядку відбувається з метою контролювання діяльності, у цьому випадку, осіб, що виконують представницькі функції, які, приймаючи рішення про службу у відповідних органах розуміють обсяг відповідальності та наслідки недотримання відповідних правил та порядків, затверджених Законом.

Відтак повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів повинно відбуватись у зрозумілий не лише членам колегіального органу, а й стороннім особам спосіб, адресатом звернення повинен бути відповідний колегіальний орган.

Крім того, за ч.2 ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1, як депутат місцевої ради повинен був і міг вчинити дії, щоб запобігти конфлікту інтересів повідомити про наявність реального конфлікту інтересів при вирішенні питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, а також відмовитись від голосування при вирішенні цього питання.

Відповіднальність, передбачена ч.1 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Визначені у цій статті субєкти правопорушень та поняття реального конфлікту відповідають цитованим положенням ст.ст.1, 3 Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1 та його захисник посилались на відсутність на законодавчому рівні правил розвязання конфлікту інтересів, що, на їхню думку, унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, зважаючи на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України».

Суддя зауважує, що відповідальність за ч.1 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за дії, обовязковість здійснення яких визначена Законом України «Про запобігання корупції» (ст.ст.1, 28, 35) з додстатньо чіткістю. Відтак застосування закону про адміністративну відповідальність за нездійснення відповідних дій у визначеному порядку є передбачуваним для субєктів, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

При цьому у справі «Вєренцов проти України», остаточне рішення від 11 липня 2013 року (заява № 20372/11), за відсутності чіткого та передбачуваного законодавства, що визначало правила проведення мирних демонстрацій, Європейський суд з прав людини вирішив, що покарання заявника за порушення неіснуючого порядку було несумісним зі статтею 7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Це рішення не може бути застосовним у справі, що розглядається, зважаючи на викладене вище.

Тому зазначені заперечення ОСОБА_1 та його захисника є безпідставними.

Таким чином, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, ОСОБА_1 та його захисник наполягали на завершенні строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Правопорушення були вчинені ОСОБА_1 26 січня 2016 року, тому дворічний строк з моменту вчинення не пройшов. Залишається визначити чи пройшов відповідний строк з моменту виявлення.

Аналіз положень ст. 38 та інших норм Кодексу України про адміністративні правопорушення дає підстави для висновку, що законодавець повязує початок обчислення строку з моментом, коли встановлено, що у діях особи є склад правопорушення (встановлено правопорушення). Процесуально цей висновок оформлюється у вигляді протоколу. Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол. Дії особи, що має право скласти протокол, до моменту складання протоколу можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення (встановлено обєкт, обєктивна сторона, субєкт, субєктивна сторона), зазначається тільки при складанні протоколу і саме з дати його складання починає текти строк накладання стягнення.

Протоколи про вчинення адміністративних правопорушень у справі, що розглядається, були складені старшим оперуповноваженим Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_11 25 листопада 2016 року. Навіть якщо припустити, що у органів Національної поліції були підстави для складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення до 25 листопада 2016 року та вони зволікали з таким, то суддя зверає увагу на те, що лише 20 вересня 2016 року прокуратура Донецької області надіслала на адресу Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України матеріали про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 для складення протоколу (вхідний номер 1261 від 27 вересня 2016 року) (а.с.6). В подальшому, 28 вересня 2016 року начальник Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України направив матеріали у місто Бахмут начальнику МРВ №4 Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України для складення протоколу за належністю (вхідний номер 178 від 6 жовтня 2016 року) (а.с.5). Тому вважаю, що строк притягнення ОСОБА_1 до адмінстративної відповідності не минув.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та з урахуванням обставин справи, особи правопорушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, на утриманні має двох неповнолітніх дітей та одну повнолітню дитину, яка продовжує навчання, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, на підставі ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Керуючись ст.ст.268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, остаточно застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк предявлення постанови судді до виконання три місяці, який обчислюється з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя Чопик О.П.