Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа №: 716/1536/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2016 року м. Заставна

Суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєва О.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з управління Держпраці у Чернівецькій області Державної служби України з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, директора ТОВ «Мрія Буковина», раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП,-

В С ТА Н О В И Л А:

В період з 26-27 жовтня 2016 року головним державним інспектором праці ОСОБА_2 здійснено перевірку приватного підприємства ТОВ «Мрія Буковина».

В ході даної перевірки встановлено наступні порушення:

1.Згідно наказу №8-к від 23.03.2015 року ОСОБА_3 прийнято на посаду електрогазозварника, ОСОБА_4 на посаду агронома, ОСОБА_5 обліковця, ОСОБА_6 агронома з 23.03.2015. відповідно до наказу №9-к від 26.03.2015 року ОСОБА_7 на посаду агронома, ОСОБА_8 комірника, проте Заставнівське відділення Кіцманської ОДПІ було проінформовано про прийом на роботу вказаних осіб лише при наданні звіту про нараховану заробітну плату у квітні 2015 року. Зазначене є порушенням ч. 3 ст. 24 КЗпП України;

2.Відповідно до наказу №2-В від 01.02.2016 року сторожу ОСОБА_9 надано відпустку з 04.02.2016 року, проте виплату заробітної плати за весь час щорічної відпустки здійснено згідно відомості №2 лише 04.03.2016 року. Відповідно до наказу №3-В від 18.04.2016 року диспетчеру ОСОБА_10 надано відпустку з 18.04.2016 року, проте виплату заробітної плати за весь час щорічної відпустки згідно відомості №3 здійснено лише 22.04.2016 року, що є порушенням ч. 4 ст. 115 КЗпП України;

3.Відповідно до наказу №26-к від 06.07.2016 року старшого агронома ОСОБА_7 звільнено з 06.07.2016 року, однак згідно відомості №2 виплату всіх коштів, що належить працівникам при звільнені здійснено 19.07.2016 року. Відповідно до наказу №30-к від 31.08.2016 року підсобного робітника ОСОБА_11 звільнено з 31.08.2016 року, однак згідно відомості №4 виплату всіх коштів, що належить працівникам при звільнені здійснено 01.09.2016 року, що є порушенням ст. 116 КЗпП України;

4.Згідно розрахунково-платіжних відомостей нарахування заробітної плати за липень 2016 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_7 не нараховано та не виплачено, що є порушенням ст. 117 КЗпП України.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, від нього до суду надійшло клопотання в якому він просить розглядати вказаний матеріал у його відсутності. По суті виявлених порушень надав письмові пояснення згідно яких вказує, що станом на 23.11.2016 року ним, як директором підприємства ТОВ «Мрія Буковина» здійснено всі дії щодо усунення виявлених порушень, в звязку із чим просив визнати вчинені правопорушення малозначним, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Вивчивши матеріали справи, врахувавши письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України №413 від 17.06.2015 року передбачено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного звязку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із пятьма особами.

Наведене свідчить про те, що для того, щоб працівник був допущений до роботи на підприємстві потрібні дві умови: з ним повинен бути укладений трудовий договір, оформлений наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а також власник підприємства, установи чи організації, або уповноважений ним орган (особа) про це повинен повідомити в передбачений законодавством спосіб територіальний орган Державної фіскальної служби. Вказані умови почали діяти з моменту прийняття постанови КМ України №413, тобто з 17.06.2015 року.

Як вбачається з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №24-07-37/338-40 ОСОБА_1 призначений на посаду директора ТОВ «Мрія Буковина» відповідно до протоколу №1 від 04.08.2015 року загальних зборів учасників ТОВ «Мрія Буковина» та наказу №25-к з 04.08.2015 року.

З протоколу про адміністративне правопорушення №24-07-37/261-32 від 27.10.2016 року відносно ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були прийняті на роботу в ТОВ «Мрія Буковина» 23.03.2015 року, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 26.03.2015 року (а.с. 1). Вказане вбачається також і з наказів №8-К від 23.03.2015 року та №9-к від 26.03.2015 року (а.с. 9-10).

Вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були прийняті на роботу в ТОВ «Мрія Буковина» протягом часу, коли ОСОБА_1 не займав посаду директора ТОВ «Мрія Буковина», а отже він не може ести відповідальність за дії щодо не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття згаданих працівників на роботу.

Крім того, на момент прийняття вищевказаних осіб на роботу директор ТОВ «Мрія Буковина» не зобовязаний був повідомляти в передбачений законодавством спосіб територіальний орган Державної фіскальної служби, оскільки такий обовязок законодавець на нього поклав з 17.06.2015 року, тобто після прийняття вищевказаних осіб на роботу в ТОВ «Мрія Буковина».

Таким чином, в діях ОСОБА_1 щодо не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття згаданих працівників на роботу відсутній склад адміністративного правопорушення, в звязку із чим провадження по справі в цій частині підлягає закриттю.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про корупційне правопорушення.

Триваючі правопорушення є проступками, повязаними з тривалим, неперервним невиконанням обовязків, передбачених правовою нормою. Такі правопорушення припиняються виконанням регламентованих обовязків або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.

З протоколу про адміністративне правопорушення №24-07-37/261-32 від 27.10.2016 року відносно ОСОБА_1 вбачається що відповідно до наказу №2-В від 01.02.2016 року сторожу ОСОБА_9 надано відпустку з 04.02.2016 року, проте виплату заробітної плати за весь час щорічної відпустки здійснено згідно відомості №2 04.03.2016 року. Відповідно до наказу №3-В від 18.04.2016 року диспетчеру ОСОБА_10 надано відпустку з 18.04.2016 року, проте виплату заробітної плати за весь час щорічної відпустки згідно відомості №3 здійснено 22.04.2016 року (а.с. 1, 11-13).

Відповідно до ч. 4 ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Тобто, в даному випадку виплата заробітної плати ОСОБА_9 за весь час щорічної відпустки мала відбутися не пізніше 01.02.2016 року, ОСОБА_10 не пізніше 15.04.2016 року. Виплативши ОСОБА_9 заробітну плату за весь час щорічної відпустки 04.03.2016 року, та ОСОБА_10 22.04.2016 року, триваюче правопорушення припинилось 04.03.2016 року та 22.04.2016 року відповідно. Це означає, що у відповідності до ч. 2 ст. ст.38 КУпАП стягнення за дане правопорушення могло бути накладено судом до 04.06.2016 року та 22.07.2016 року відповідно.

З штампу про надходження адміністративного матеріалу до Заставнівського районного суду Чернівецької області видно, що він надійшов 15.11.2016 року, на момент розгляду справи в суді сплив передбачений законодавством 3-х місячний строк, в звязку з чим адміністративне стягнення в частині порушення строку виплати заробітної плати за весь час щорічної відпустки не може бути накладено, а провадження по справі в цій частині слід закрити.

Згідно ч. 1 ст. 41 КУпАП, відповідальність передбачена за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці, а саме за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та фізичними особами-підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації, чи у фізичної особи-підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного ЗУ «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та в порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Що стосується виявлених порушень щодо порушення строків розрахунку при звільненні та виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, приходжу до наступного висновку.

Згідно положення ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Встановлено, що ОСОБА_7 відповідно до наказу №26-К звільнено з посади старшого агронома за угодою сторін з 06.07.2016 року (а.с. 15), ОСОБА_11 звільнено з посади підсобного робітника відповідно до наказу №30-к з 31.08.2016 року (а.с. 16).

Виплата всіх сум, що належать ОСОБА_11 при звільненні з ТОВ «Мрія Буковина» йому була здійснена 01.09.2016 року, що вбачається з відомості на виплату грошей №4 (а.с. 17).

Доказів виплати таких сум при звільнені ОСОБА_7 не надані, також вони не здобуті судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановлено, що звільненому працівникові ОСОБА_11 в день його звільнення, тобто 31.08.2016 року, не виплачено всіх належних сум, оскільки такі суми йому були виплачені 01.09.2016 року, що видно із відомості на виплату грошей №4 (а.с. 17). Доказів нарахування та виплати йому середнього заробітку за весь час затримки при звільнені не надано.

Також не надано доказів нарахування та виплати ОСОБА_7 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів підтверджуючих вчинення ним дій для усунення цих правопорушення.

За вказаних обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 щодо строків розрахунку при звільненні ОСОБА_7, ОСОБА_11 та не нарахування і не виплати їм середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Це підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №24-07-37/261-32 від 27.10.2016 року (а.с. 1-2), актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №24-07-37/338-40 та приписом до нього (а.с. 4-7), письмовими поясненнями ОСОБА_12 (а.с. 8).

В зв`язку з чим за скоєне ОСОБА_1 повинен нести відповідальність.

При накладенні стягнення в частині вказаних порушень, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його особу.

Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення

Керуючись ст.ст. 247 ч.1, 283, 284, 268, 41 ч.1, 401 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на роботу закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення строків виплати заробітної плати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за весь час щорічної відпустки закрити, в звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП в частині порушення строків розрахунку при звільненні ОСОБА_7 ОСОБА_11 та не нарахування і не виплати їм середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 275 ( двохсот сімдесяти пяти) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. Пухарєва