АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника, адвоката ОСОБА_4, інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Черкаси ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер відсутній, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп., -

в с т а н о в и в :

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2016 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 24.08.2016 року о 06 год. 20 хв. в м. Черкаси по вул. Парковий Узвіз, 3 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2016 року та закрити провадження в справі, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Також просить викликати й допитати свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Указує, що оскаржувана постанова є незаконною, суд першої інстанції допустив суттєву неповноту та неправильно застосував норми КУпАП. Вказує, що постанова суду першої інстанції не містить обґрунтування, за що конкретно його притягнуто до відповідальності, а саме: за керування в стані сп'яніння чи за відмову від проходження медичного огляду. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам законодавства, оскільки в ньому зазначено два склади правопорушення, тому місцевий суд неправомірно розглянув цей протокол, адже зобов'язаний був направити його для належного оформлення. Також суд не мав права самостійно вибирати з протоколу якийсь один склад правопорушення.

Крім того, в оскаржуваній постанові не висвітлена об'єктивна сторона складу інкримінованого йому правопорушення. Указує, що він сідав в автомобіль на місце пасажира, а не за кермо автомобіля в стані алкогольного спяніння, як вказали свідки в своїх показаннях. Також, зазначає апелянт, суд першої інстанції відмовив йому у задоволенні клопотання про виклик свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Крім того, місцевий суд дослідив лише частину відеозапису з місця пригоди, який надали працівники поліції, з якого, в разі повного перегляду, вказує апелянт, слідує, що він не керував транспортним засобом.

У судовому засідання ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені. Пояснив, що він зі своїми друзями відпочивав у ресторані, куди він приїхав на автомобілі за кремом, будучи тверезим. Разом з ними була його знайома дівчина, яка мала права водія і не вживала алкоголь, тому він вирішив, що ця дівчина сяде після ресторану за кермо, і дозволив собі вживати алкоголь. Під ранок подруга його знайомої дівчини попросила відвезти її додому. Вони втрьох вийшли з ресторану, сіли в його автомобіль і поїхали. При цьому за кермо сіла його знайома, яка була тверезою. Вони відвезли дівчину і приблизно через пів години удвох повернулися до ресторану. За кермом була його знайома дівчина, дані якої він не може повідомити, оскільки вона категорично не бажає фігурувати у справі. До них підійшли поліцейські, які заявили, що він був за кермом автомобіля, про що їм стало відомо зі злів свідків, які також стояли неподалік, і за пропонували йому пройти огляд на стан спяніння. Він стверджував, що за кермом у стані спяніння він не сідав, а був лише пасажиром, тому проходити йому огляд на стан спяніння немає жодних підстав. Словесна суперечка тримала досить довго, й він не погодився проходити огляд на стан спяніння, оскільки не сідав за кермо в стані спяніння.

Допитаний в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції інспектор поліції ОСОБА_5 М показав, що, перебуваючи на чергуванні, патруль отримав виклик про те, що біля ресторану «Чайка» невідома особа сіла за кермо автомобіля з явними ознаками алкогольного спяніння і поїхала. Прибувши до ресторану, вони не виявили автомобіля, про який їм повідомляли, однак, поспілкувавшись з вдома хлопцями, які й викликали поліцію, зясували, що ці хлопці бачили, як невідомий їм чоловік вийшов з ресторану разом з дівчиною, сам сів за кермо автомобіля (дівчина сіла на крісло пасажира) і кудись поїхав. На переконання цих двох хлопців, той невідомий чоловік явно перебував у стані алкогольного спяніння. Через кілька хвилин поліцейські побачили, що до ресторану підїхав автомобіль «Деу Сенс», за кермом якого сиділа дівчина, а на кріслі пасажира чоловік. Хлопці, які викликали поліцію, указали, що це ті самі чоловік і жінка які близько пів години тому відїхали від ресторану. Й тоді за кермом був чоловік. Поліцейські підійшли до автомобіля і побачили, що чоловік явно перебуває у стані алкогольного спяніння, що він і не заперечував. До дівчини у поліцейських не було претензій, тому вона швидко залишила місце пригоди. Поліцейські навіть не встигли записати її дані, тому не відомо, хто вона є. Поліцейські почали зясовувати, чи був цей чоловік (як виявилося, це був ОСОБА_3 І.) за кермом, та запропонували пройти огляд на стан спяніння у медичній установі. Чоловік заперечив, що він був за кермом, стверджуючи, що був в автомобіля лише у якості пасажира. При цьому він поводився зухвало і агресивно. Проходити огляд на стан спяніння відмовився, мотивуючи це тим, що він не перебував за кермом. Таким чином, указав інспектор, поліцейські не бачили щоб ОСОБА_3 був за кермом автомобіля. Дані про те, що він керував автомобілем, вони узяли з показів двох свідків, які і викликали поліцію. Це свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9, у присутності яких ОСОБА_3 відмовився від медичного огляду.

До суду апеляційної інстанції викликалися свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_8 телефонограмою повідомив, що він перебуває на роботі у м. Києві, до суду не приїде, й не може повідомити нічого більше від того, про що він письмово давав пояснення поліцейським. Свідок ОСОБА_9, будучи повідомленим через смс-повідомлення про виклик до суду, в судове засідання не прибув.

Зі змісту письмових пояснень вказаних свідків, які є у матеріалах провадження (а.с. 3, 4), випливає наступне.

Свідок ОСОБА_8 письмово інспектору поліції пояснив, що 24 серпня 2016 року близько 06 год. 20 хв. він перебував біля ресторану «Чайка» й бачив, як невідомий громадянин сів за кермо автомобіля з явними ознаками алкогольного спяніння і поїхав у невідомому напрямку. З ним також була невідома дівчина, яка хотіла вийти з автомобіля, однак чоловік її тримав. Через деякий час цей автомобіль повернувся, й він впізнав чоловіка, який кілька хвилин тому сідав за кермо автомобіля. Як виявилося, це був ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_9 письмово інспектору поліції пояснив, що 24 серпня 2016 року близько 06 год. 20 хв. він також перебував біля ресторану «Чайка» й бачив, як невідомий громадянин сів за кермо автомобіля з явними ознаками алкогольного спяніння і поїхав у невідомому напрямку. З ним також була невідома дівчина, яка хотіла вийти з автомобіля, однак чоловік її тримав. Через деякий час до нього підійшла подружка невідомої дівчини і сказала, що у неї вкрали телефон. Тому вони викликали поліцію. Після приїзду патрульних і повернення автомобіля з невідомим особами, він впізнав чоловіка, який кілька хвилин тому сідав за кермо автомобіля. Як виявилося, це був ОСОБА_3

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 показав, що він відпочив у ресторані разом із своїм знайомим ОСОБА_3 та іншими знайомими. Чи вживав ОСОБА_3 алкоголь, він не бачив. Пізніше ОСОБА_3 із знайомою дівчиною кудись вийшли. Через деякий час вони вийшли на вулицю і побачили, як підїхав автомобіль ОСОБА_3, у якому за кермом була дівчина, а сам ОСОБА_3 перебував на кріслі пасажира. До автомобіля підійшли поліцейські, з якими тривалий час у ОСОБА_3 була суперечка.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні надала покази, які за змістом є аналогічними показам свідка ОСОБА_6

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що факт керування особою транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння належно не встановлені судом першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 ставляться у вину обидва прояви обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 130 КупАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, так і відмова від проходження у передбаченому порядку огляду на стан спяніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані сп'яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Зі слів інспектора поліції, який був допитаний в апеляційному суді, встановлено, що поліцейські не бачили, тобто не виявили самостійно, факту перебування ОСОБА_3 за кермом автомобіля. Дані про це вони взяли з пояснень двох свідків, які вказали, що бачили цього чоловіка, як він певний час тому сідав за кермо.

Враховуючи це, суд апеляційної інстанції не може вважати належно встановленим і доведеним той факт, що ОСОБА_3 керував автомобілем. Покази свідків в частині підтвердження того, що певна особа колись у минулому сідала за кермо, у даному разі суд не може визнати допустимими доказами, оскільки факт перебування особи за кремом в стані алкогольного спяніння для його належного поставлення у вину особі має бути обовязково виявлений і зафіксований уповноваженою на це особою (інспектором поліції), що є одним з обовязкових критерії допустимості цих даних як доказу (чотири критерії допустимості доказу: отримання із законного джерела; отримання уповноваженою особою; отримання визначеним законом шляхом; оформлення у визначений законом спосіб).

Тому, оскільки ОСОБА_3 категорично заперечує той, факт, що він перебував за кермом, й поліцейські самостійно цей факт не виявили і не зафіксували, належно підтвердити його на ґрунті показів свідків неможливо. Тому цей факт неможливо вважати встановленим.

Крім цього, враховуючи, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає обовязок пройти огляд на стан спяніння саме для особи, яка керує транспортним засобом, а факт такого керування, як було указано вище, не встановлений, ОСОБА_3 не може нести відповідальність за відмову від проходження такого огляду.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2016 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу указаного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко