АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року суддя Апеляційного суду м. Києва Худик М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2016 року щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених

ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважаючи постанову судді незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає матеріалам та обставинам справи, просить її скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений за ст. 127 КУпАП за порушенням ним ПДР, як пішоходом, однак в подальшому в нього (протокол) було внесено виправлення, зокрема змінено статтю з 127 на 124 КУпАП. При цьому, згідно фактичних обставин, він дійсно переходив проїжджу частину дороги у місці де відсутній світлофор та наземний пішохідний перехід, оскільки найближчий наземний пішохідний перехід розташований від місця події на відстані близько 300 м., та дана проїжджа частина має по одній смузі руху в кожному напрямку, а відтак він діяв у відповідності до п. 4.8 ПДР. Оскільки, перед тим, як переходив дорогу під прямим кутом до краю проїзної частини в місці, де дорогу видно в обидва боки, упевнившись у відсутності небезпеки.

Крім цього, зазначає, що автомобіль, який здійснив на нього наїзд перевищив дозволену швидкість, що позбавило його, як пішохода, помітити раптове наближення автомобіля, а водія автомобіля застосувати екстрене гальмування і уникнути зіткнення.

До початку розгляду апеляційної скарги від особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 у їх відсутність, в зв'язку з чим суддя вважав за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності та потерпілого.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є обґрунтованим та відповідає представленим у справі доказам.

Як убачається з матеріалів справи, 23.12.2015 року о 07 год. 20 хв. в м.Києві по вул.Стуса, 5 пішоход ОСОБА_1 вийшов на проїзну частину, не переконався у відсутності безпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, що призвело до наїзду на нього транспортного засобу «Део» д/н НОМЕР_1.

За змістом п. 4.14 а ПДР пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.

За висновком судді, причиною ДТП стало порушення п. 4.14 а ПДР пішоходом ОСОБА_1, який маючи намір перейти дорогу не переконався у відсутності небезпеки, що призвело до наїзду на нього автомобіля «Деу» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2

Такий висновок відповідає схемі ДТП, на якій зазначено напрямок руху автомобіля «Део», місце зіткнення та розташування транспортного засобу та пішоходу після ДТП, яка складена в присутності обох учасників ДТП, ними ж підписана без застережень, протоколу про адміністративне правопорушення, даних огляду транспортного засобу.

Твердження апелянта, про те, що ДТП сталось в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Део», який здійснив на нього наїзд, перевищив дозволену швидкість, що позбавило його, як пішохода, помітити раптове наближення автомобіля, а водія автомобіля застосувати екстрене гальмування і уникнути зіткнення, не є обґрунтованими, оскільки навіть за умови порушення водієм ОСОБА_2 вимог ПДР, це не звільняло його від виконанням вимог п.4.14 а ПДР.

При цьому, водій ОСОБА_2 не зобов'язаний був враховувати можливість грубого порушення ПДР пішоходом - ОСОБА_1, він не передбачав, не зобов'язаний був і не мав можливості передбачити, що пішоход вийде на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. Відповідно до п. 1.4 ПДР водій ОСОБА_2 вправі був розраховувати, що пішоход ОСОБА_1 перед тим, як виходити на проїзну частину, впевниться у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху , і не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху.

Тому, в причинному зв'язку із наслідками, що настали перебувають лише дії пішохода ОСОБА_1 оскільки, саме ОСОБА_1 (на виконання вимог п.4.14 а ПДР) повинен був бути уважним та маючи намір вийти на проїзну частину, повинен був впевнитись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, зокрема, які рухались по дорозі, яку він перетинав в недозволеному місці.

Крім цього, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечував того, що він дійсно, в місці та часі, зазначеному в протоколі перетинав дорогу в недозволеному місці.

При цьому посилання в апеляційній скарзі про складання на нього протоколу про порушення ним ПДР за які передбачене відповідальність ст. 127 КУпАП, та згодом внесення виправлень в протокол, зокрема зміни ст. з 127 на ст. 124 КУпАП не можуть бути підставою для скасування постанови, та за постановою судді від 12.02.2016 року матеріали справи про адміністративне правопорушення повертались до УПП у м.Києві для дооформлення. При цьому, після дооформлення, до суду надійшли матеріали з рапортом та поясненнями, та у вказаних письмових документах зазначено про механічну помилку, а не зміну

ст. з 127 на ст. 124 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1, що він діяв у відповідності до п. 4.8 ПДР, оскільки, перед тим, як переходив дорогу під прямим кутом до краю проїзної частини в місці, де дорогу видно в обидва боки, упевнився у відсутності небезпеки, що дозволено у цьому місці проїжджої частини, в зв'язку з перебуванням найближчого наземного пішохідного переходу від місця події на відстані близько 300 м., та дана проїжджа частина має по одній смузі руху в кожному напрямку, то вказане не звільняло ОСОБА_1 від виконанням вимог п.4.14 а ПДР.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення ПДР іншим учасником ДТП не можуть бути достатньою підставою для скасування постанови та закриття провадження по справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки суд розглядає справу в межах складеного протоколу та зобов'язаний встановити чи винна у вчиненому правопорушенні саме дана особа.

Таким чином, розглянувши справу, суддя правильно визнав водія

ОСОБА_1 винним в порушенні вимог п.4.14 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП, та обґрунтовано прийшов до висновку про закриття провадження у справі в зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2016 щодо ОСОБА_3 - залишити без змін, а а пеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва М.П.Худик

Справа № 33/796/1647/2016 Категорія: ст. 124 КУпАП

Головуючий у першій інстанції

Доповідач Худик М.П.