АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9325/16-пГоловуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 33/789/129/16 Доповідач - Римар Т.М.
Категорія - ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 р. м. Тернопіль

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області Римар Т.М., з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від " 2 " листопада 2016 року, -

Встановила:

Цією постановою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, приватного підприємця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15 серпня 2016 року близько 15 год. 55 хв. по вул.Чумацькій в м.Тернополі всупереч вимогам п.2.9. а Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом марки Ауді-100 2.5 д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що інкриміноване йому адміністративне правопорушення було спровоковане працівниками поліції, які діяли всупереч вимог п.1 ч.1 ст.23 Закону України Про національну поліцію, а суддя суду першої інстанції відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду, оскільки даному факту не дав належної оцінки. Реагувати окремою ухвалою на дії поліцейських.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу частково та просять її задовольнити лише в частині скасування постанови судді та закриття провадження у справі, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 15 серпня 2016 року близько 15 год. 55 хв. в м.Тернополі по вул.Чумацька, 17 водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння.

Водночас, допитані в судовому засіданні суду першої інстанції інспектори поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ствердили, що 15 серпня 2016 року близько 15 год. 55 хв. по вул.Чумацькій в м.Тернополі вони виявили автомобіль НОМЕР_3, який стояв на тротуарі, внаслідок чого для руху пішоходів залишилось менше 2 метрів. Водій ОСОБА_1 перебував в салоні автомобіля. Ними, поліцейськими, ОСОБА_6 було запропонованоусунути вказане порушення Правил дорожнього руху, на що він погодився, сів за кермо та здійснив рух транспортного засобу, при цьому ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння.

Під час апеляційного розгляду справи свідок ОСОБА_3 ствердив, що отримавши сигнал про те, що на вул. Чумацькій в м.Тернополі ряд автомашин стоять на тротуарі, перешкоджаючи руху пішоходів, вони поліцейські, прибули на вул.Чумацьку в м.Тернопіль, де серед інших автомобілів НОМЕР_4, який стояв на тротуарі і водій якого ОСОБА_1 сидів на задньому сидінні в салоні вказаного автомобіля. Поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 усунути вказане порушення Правил дорожнього руху, на що він погодився, сів за кермо автомобіля та зїхав з тротуару, після цього поліцейськими на ОСОБА_1 було складено два протоколи про адміністративні правопорушення:

?за порушення правил стоянки за ч.1 ст.122 КУпАП;

?за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував автомобілем, з'їжджаючи з тротуару на дорогу, будучи в стані алкогольного спяніння.

Допитана під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_4 ствердила, що 15 серпня 2016 року близько 16 години на вул. Чумацькій в м.Тернополі вона була очевидцем, як поліцейські постукали в задню дверку автомобіля Ауді 100, який стояв на тротуарі серед ряду інших автомобілів, і звідти вийшов ОСОБА_1. Поліцейські його запитали чи вживав він алкоголь, на що останній відповів ствердно. Поліцейські сказали, що його автомобіль, який стоїть на тротуарі, заважає руху пішоходів і запропонували ОСОБА_1 усунути вказане порушення. На прохання поліцейських ОСОБА_1 сів за руль та зїхав з тротуару і зразу ж зупинив автомобіль.

Таким чином, з вищенаведених показань інспекторів поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_3, які вони давали в судовому засіданні суду першої інстанції та які свідок ОСОБА_3 підтвердив під час апеляційного розгляду, а також показань під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_4 вбачається, що саме з ініціативи поліцейських та на їхню вимогу водій ОСОБА_1 сів за кермо транспортного засобу та зїхав з тротуару на дорогу. Після чого на нього було складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122, ч.1 ст.130 КУпАП, - за порушення правил стоянки та за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Щодо неправомірності дій інспекторів поліції ОСОБА_1 заявляв і в суді першої інстанції, вказуючи на те, що саме на вимогу поліцейських перепаркувати автомобіль в належне місце він сів за кермо автомобіля та зїхав з тротуару, однак суддею, що розглядав справу, в порушення вимог ст.280 КУпАП даному факту не приділено належної уваги та не дано будь-якої оцінки.

Водночас, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на субєкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, як правильно зазначає ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, відповідно до п. 1 ч.1 ст.23 Закону України Про національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Враховуючи наведене, вважаю, що інспектори поліції діяли всупереч вищенаведених вимог Закону, оскільки при наведених вище обставинах керування транспортним засобом водій ОСОБА_1 здійснив не із своєї волі, а на вимогу працівників поліції, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

На підставі наведеного, приходжу до висновку, що постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8