Номер провадження: 33/785/975/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,розглянувши його апеляційну скаргу, на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2016 року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с. Макарове Ширяївського району Одеської обл., працюючий водієм в ТОВ „Інтертранс 2000 проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 275,60 грн..

Відповідно до постанови суду, 30 серпня 2016 року, о 01 год. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. М'ясоєдівська, 23 у м. Одесі в стані алкогольного спяніння, згідно висновку «Драгер», чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року. Проходження огляду водія на стан алкогольного спяніння проводилося в присутності двох понятих: ОСОБА_3, ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з неналежним зясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне:

- санкція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування ..., а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження… огляду на стан … спяніння, проте суд не прийняв до уваги те, що він не керував вказаним автомобілем, оскільки той знаходився у нерухомому стані, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7;

- поза увагою суду залишилось те, що він не заперечував факт знаходження в стані алкогольного спяніння, однак автомобілем не керував, оскільки в ньому закінчилось пальне, вважає незаконними дії співробітників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та незалучення у якості свідків при проведенні огляду ОСОБА_5 та ОСОБА_7, а запрошення інших осіб;

- в матеріалах справи відсутні докази його вини у керуванні в стані алкогольного спяніння автомобілем, у звязку з чим його вина у вчиненні правопорушення не доведена.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану постанову та провадження у справі закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а також просив суд викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, витребувати з ГУ патрульної поліції м. Одеси відеозаписи з нагрудних камер співробітників поліції, які складали відносно нього протокол та з відео-реєстратора, який встановлений в поліцейському автомобілі, на якому вони здійснювали патрулювання.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, допитавши в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_2 про допущені порушення співробітниками поліції при проведенні огляду на стан алкогольного спяніння його правз огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 п. 6 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі - Інструкція) огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 зазначеної Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП(далі заклад охорони здоровя).

Аналізуючи зазначенні положення Інструкції, апеляційний суд вважає, що працівники поліції, при зупинці ОСОБА_2та його огляді на стан спяніння керувались положеннями даної інструкції, огляд проводився в присутності двох свідків. Те, що зазначені свідки були перехожими, а не знайомими ОСОБА_2 свідчить про неупередженість дій працівників поліції.

Більш того, факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння він сам підтверджує, при цьому заперечуючи управління транспортним засобом в цей час.

При цьому, суд враховує, що на місці зупинки, а також, в подальшому, від ОСОБА_2скарг та зауважень на дії працівників поліції не надходило, його пояснення про те, що автомобіль знаходився в нерухомому стані спростовуються матеріалами справи, а невизнання вини у вчиненні правопорушення є намаганням уникнути відповідальності за його вчинення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що у вечорі 30.08.2016 року йому подзвонив його знайомий ОСОБА_2 та попросив провести його друга на автовокзал, після чого вони разом випили у машині горілку. Чи керував ОСОБА_2 своїм автомобілем після вживання спиртного, він пояснити не може.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що в ніч на 30.08.2016 року, біля 00 години йому подзвонив ОСОБА_2 та попросив привезти бензин на вул. ОСОБА_9 кут вул. М'ясоєдівська, в м. Одесі. Коли він підїхав, біля машини ОСОБА_2 стояла патрульна машина, він віддав пальне ОСОБА_2 та поїхав додому.Чи керував ОСОБА_2 своїм автомобілем після вживання спиртного, він пояснити не може.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що 30.08.2016 року у вечорі йому подзвонив ОСОБА_2 та попросив підїхати на автовокзал, де він зустрічав друга, так як в нього закінчилось пальне у машині, після чого вони поїхали на залізничний вокзал, де в машині ОСОБА_2 із другом пили спиртні напої. Потім вони поїхали на вул.. Мясоєдівську, де стояла машина ОСОБА_2 та він на деякий час відїхав, а коли повернувся, побачив поліцію, співробітники якої розмовляли із ОСОБА_2, який пояснював, що не їхав на машині. Після чого він сів за кермо автомобілю ОСОБА_2 та відігнав машину.

Крім того, в судовому засіданні допитана у якості свідка інспектор 2 роти 4 батальйону УПП в м. Одесі, ОСОБА_8, яка пояснила, що в ніч на 30.08.2016 року, коли вона разом із інспектором Слободян І.О. перебували на чергуванні, йшов дощ, на узбіччі стояла машина, підїхавши до якої вони, побачивши, що водій, в подальшому було встановлено - ОСОБА_2, знаходиться у стані алкогольного спяніння та запропонували свою допомогу, від якої він відмовився. Окрім того, вони попередили вказаного водія про те, що він не може керувати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, на що він погодився. Проте, після того, як вони відїхали на незначну відстань, ОСОБА_2завів двигун та поїхав на своєму автомобілі. Вони його повторно зупинили, за допомогою алко-тесту «Drager» в присутності двох свідків провели огляд на стан алкогольного спяніння, який підтвердив наявність у нього алкоголю і склали адміністративний протокол та відповідні матеріали.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, також підтверджується письмовими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №494305 від 30.08.2016 р., згідно з яким автомобіль «Ніссан» рухався з увімкненими сигналами аварійної зупинки, водій якого був з ознаками алкогольного спяніння почервоніння обличчя, запах алкоголю з роту, нестійка хода, дані алко-тесту 1,85 проміле (а.с. 4);

- роздруківкою проведення алко-тесту «Drager» від 30.08.2016 року, прилад № ARСЕ-0273, який показав 1,85 проміле (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 30.08.2016 р., згідно з якими, в їх присутності було проведено освідування ОСОБА_2 та в нього виявлено виявлено 1,85 проміле (а.с.6-7).

Окрім того, з метою перевірки доводів ОСОБА_2 про незаконність дій співробітників поліції, апеляційний суд намагався витребувати з Управлінняпатрульної поліції м. Одеси відеозаписи з нагрудних камер співробітників поліції, які складали відносно нього протокол та з відео-реєстратора, який встановлений в поліцейському автомобілі, на якому вони здійснювали патрулювання. Разом з тим, із Управлінняпатрульної поліції м. Одеси надійшов лист № 14826/41/13/01-2016 від 14.12.2016 р. про те, що надати зазначені відеоматеріали не має можливості, у звязку із їх знищенням.

Апеляційний суд, оцінюючи докази, а також пояснення, надані свідками в ході апеляційного розгляду справи, вважає, що пояснення інспектора поліції ОСОБА_8 повністю співвідносяться із поясненнями інших свідків щодо того, що ОСОБА_2 знаходився в стані алкогольного спяніння, що ним не заперечується і, хоча спочатку він не керував транспортним засобом, то після того, як ОСОБА_7 привіз йому пальне, ОСОБА_2 особисто сів за кермо та поїхав, після чого і був повторно зупинений співробітниками поліції та відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Пунктом 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Сукупність письмових доказів, наявних в матеріалах справи дають всі передбачені законом підстави встановити наявність адміністративного правопорушення та винність даної особи, а саме ОСОБА_2 у його вчиненні.

Таким чином, суд 1-ої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, тому не має підстав для скасування або зміни постанови суду.

Керуючись ст.ст. 7, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца