АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у м. Дніпро, за участю: ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Дьоміної М.В.; прокурора Козакевич Ю.О. озглянувши апеляційну скаргу адвоката Дьоміної М.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП, а провадження у справі закрито, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП, -

встановив:

постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 185-8 КУпАП та, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, закрито провадження через закінчення строків накладення стягнення.

У відповідності до постанови місцевого суду, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, будучи слідчим слідчого відділення Чечелівського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області, тобто будучи посадовою особою станом на 01.09.2016 року, не виконав законні вимоги прокурора від 21.01.2016 року та повторні вимоги від 15.07.2016 року, про проведення слідчих дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000203 від 21.01.2016 року, чим порушив вимоги ч. 1 п. 4 ч. ст. 36, ч. 4 ст. 40 КПК України, чим фактично вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-8 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Дьоміна М.В. посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Дьоміна М.В. підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердили викладені в ній обґрунтування та просили задовольнити подану апеляційну скаргу.

Апелянт суду апеляційної інстанції пояснив, що він намагався виконати вказівки прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження, однак, був обмежений у часі, оскільки отримав їх несвоєчасно від свого керівника, а не безпосередньо від процесуального керівника. Крім того зазначив, що слідчий не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-8 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду виступив проти задоволення апеляційної скарги захисника. Зазначив, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Пояснив суду, що слідчий є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-8 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону судом першої інстанції не виконано.

Так, відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 185-8 КУпАП передбачено, що невиконання посадовою особою законних вимог прокурора тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту даної статті вбачається, що її суб'єктним складом є невизначене законом коло посадових осіб.

При цьому з об'єктивної сторони передбачається відповідальність за невиконання посадовою особою законних вимог прокурора, які також конкретно не визначені.

З викладеного випливає, що дана норма не може регулювати правовідносини, які врегульовані КПК.

Відповідно до положень ч.4 ст.40 КПК України слідчий зобов'язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання законних вказівок та доручень, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність, яка встановлюється п.2 ч.2 ст.39 КПК України, згідно з яким керівник органу досудового розслідування уповноважений відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного розслідування.

Інша відповідальність слідчого можлива в порядку дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 21 січня 2016 року начальнику СВ Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області були направленні вказівки прокурора у порядку ст. 36 КПК України після чого 15 липня 2016 року були повторно поданні вказівки прокурора адресовані безпосередньо начальнику слідчого відділу. Не отримавши жодних письмових відомостей щодо вжитих заходів, прокурором Козакевич Ю.О. було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-8 КУпАП слідчого Башловка О.В..

Отже з наведеного апеляційним судом було встановлено, що прокурор Козакевич Ю.О. здійснюючи процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000203, свої вказівки направляв безпосередньо керівнику слідчого відділення, а не слідчому Башловка О.В.. Прокурором не вживалось жодних заходів щодо з'ясування фактичних обставин не виконання його вказівок, зокрема прокурором не порушувалися питання перед керівником слідчого відділення щодо ефективності роботи слідчого, його відсторонення або заміни.

Крім цього, у диспозиції ст. 185-8 КУпАП, передбачено настання відповідальності за не виконання саме законної вимоги, а не вказівки, як передбачено КПК України.

З наведеного вище вбачається, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, розглянув справу однобічно, без об'єктивного з'ясування фактичних обставин, що призвело до прийняття помилкового рішення.

З урахуванням зазначеного та вимог ч.1 п.1 ст.247 КУпАП вважаю, що апеляційна скарга адвоката Дьоміної М.В. підлягає задоволенню; постанова суду першої інстанції - скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-8 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закриттю за відсутності в його діях складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Дьоміної М.В. на постанову місцевого суду - задовольнити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-8 КУпАП, а провадження у справі закрито, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.П.Піскун

Дніпропетровської області