Справа: 431/5651/16-п
Провадження: 3/431/573/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Суддя Старобільського районного суду Луганської області Ткач О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з сектору Старобільського відділу поліції ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, мешкаючого в с. Березове по вул. Леніна, 35, Старобільського району Луганської області, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

За протоколом серії АП1 № 960815 від 16.11.2016 року водій ОСОБА_1, керуючи авто ВАЗ 2106 д/з 0079 в м. Старобільську по вул. 1 Травня відмовився в присутності свідків від проходження медичного огляду, а також від продува «Драгера», з ознаками спяніння, запаху алкоголю з порожнини рота, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину в скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 16.11.2016 року, приблизно о 8 годині у м. Старобільську Луганської області по вул. Першого Травня, поблизу будинку № 2а рухався на автомобілі ВАЗ 2106 держномерний знак 0079. Його було зупинено інспектором роти ДПС. Причиною зупинки, як пояснив інспектор, був його вигляд. Йому запропоновано пройти тестер «Драгер» на ознаки алкогольного спяніння, але він відмовився з тієї причини, що був тверезий й пояснив інспектору, що направляється до центральної районної лікарні КУ «Старобільське РТМО», оскільки мав намір пройти освідування на предмет перелому ноги. Свій незвичний зовнішній облік пояснив тим, що він, ймовірно, зламав ногу, йому дуже боляче, він випив знеболююче та їде до лікарні. З цієї причини, він відмовився від підпису в протоколі, оскільки був з ним не згодний. При цьому були присутні свідки.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2, ОСОБА_3, долучених до протоколу, вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 16.11.16 року відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за те, що особа, яка керує транспортним засобом, в тому числі відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з доказів, наданих суду й долучених до протоколу про адміністративне порушення, сам по собі факт ймовірного знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння не підтверджений. Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 не вказують, що ОСОБА_1 мав якійсь ознаки перебування у нетверезому стані.

Та обставина, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння мотивується тим, що він відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення.

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 вказують тільки на відмову ОСОБА_1 підписати протокол та отримати тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом. Ці свідки не вказують на відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Особою, що складала протокол не надано відео-запису обставин скоєння адміністративного правопорушення, відмітка про такий відеозапис, що міг би бути доказом, в протоколі відсутня.

Проте, ОСОБА_1 суду надано довідку від 07.12.2016 року № 01-10/1922 Комунальної Установи «Старобільське районне територіальне медичне обєднання» Старобільської районної райради про те, що він дійсно звертався 16.11.2016 року до приймального відділення центральної лікарні КУ «Старобільське РТМО» з діагнозом: «закритий перелом наружної лодижки гомілково-ступневого суглобу, без зміщення».

Ця довідка підтверджує пояснення ОСОБА_1 про обставини подій 16.11.16 року, що відбулися при складанні відносно нього протоколу про адмінправопорушення.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що у ОСОБА_1 була вагома причина відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, що свідчить про порушення ним п. 2.5 ПДР й скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, суд вважає підтвердженим, що ОСОБА_1 в цей час направлявся до лікарні з приводу свого травмування, та діяв у стані крайньої необхідності.

За ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч й передбачена цим кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки правам й свободам громадян, якщо ця небезпека не могла бути усунута іншими засобами.

За ст. 17 КУпАП особа, що діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи, що бездіяльністю ОСОБА_1 шкода нікому не спричинена, доведено, що він діяв у стані крайньої необхідності, суд вважає за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КК України.

Керуючись ст.ст. 17, 18, ч. 4 ст. 247, 283, ч. 3 ст. 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП внаслідок вчинення дії особою в стані крайньої необхідності, адміністративне провадження закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В. Ткач