Справа № 345/3230/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2016 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Якимів Р.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління Держпраці в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Брокопа, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_2, працюючого генеральним директором ТОВ «Даноша», проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 41 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

від Управління Держпраці в Івано-Франківській області до суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Брокопа за ч.1 ст. 41 КУпАП.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив триваюче адміністративне правопорушення вимог законодавства про працю, встановлене при перевірці ТОВ «Даноша» з 16.08.2016 року по 06.09.2016 року, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

- в порушення вимог пункту 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок від 29.07.1993 року № 58 працівники підприємства не ознайомлені під розписку в особовій картці з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення та звільнення з роботи;

-в порушення вимог ч. 1 ст. 19 КЗпП України та ч. 15 Закону України «Про колективні договори і угоди» на підприємстві ТзОВ «Даноша» сторонами, що уклали колективний договір, не здійснюють контроль за його виконанням;

-в порушення вимог частини 4 ст. 79 КЗпП України черговість надання відпусток не визначена графіком, затвердженим підприємством, відповідно і недоведеним до всіх працівників;

-в порушення вимог ч. 5 ст. 80 КЗпП України на підприємстві є випадки ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд. Як доказ, в протоколі описано, що майстру ОСОБА_3 в період з 01.08.2012 року по 31.07.2016 року надавались щорічні основні відпустки різної тривалості 7 разів та вказують періоди і тривалість таких відпусток.

Особа, що притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. В судове засідання зявився захисник ОСОБА_1 та подав суду письмові пояснення, в яких вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутні порушення вимог трудового законодавства та просить у звязку із цим провадження по справі закрити за відсутності в діях особи складу та події адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції наводить в поясненнях відповідні аргументи, а підтвердження надає докази по справі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю необхідним провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 Брокопа до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 41 КУпАП закрити у звязку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Що стосується тверджень у протоколі з приводу порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок від 29.07.1993 року № 58, а саме, не ознайомлення працівників підприємства під розписку в особовій картці з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження), слід вказати наступне.

Ст. 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У своєму Рішенні у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну «законодавство») від 9 липня1998 року, справа № 17/81-97, № 12-рп/98, № 1-1/9812-рп/98 Конституційний Суд України зазначив, що термін «законодавство» треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

У свою чергу, Інструкція № 58, на порушення положень якої послалася інспектор у протоколі, затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, а також Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, тобто вона не є актом законодавства, в розумінні вказаного в зазначеному вище Рішенні Конституційного Суду України. Натомість, дана інструкція є підзаконним нормативним актом. З огляду на таке, порушення вимог вказаної інструкції не може кваліфікуватись, як порушення законодавства про працю.

В рішенні Конституційного Суду України від 30.05.2001 року № 1-22/2001 (провадження 7-рп/2001) «у справі за конституційним зверненням відкритого акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_4" щодо офіційного тлумачення положень пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України, частин першої, третьої статті 2, частини першої статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про відповідальність юридичних осіб)» визначено: системний аналіз викладених конституційних положень дає підстави дійти висновку, що за своїм змістом пункт 22 частини першої статті 92 Конституції України спрямований не на встановлення переліку видів юридичної відповідальності.

Ним визначено, що виключно законами України мають врегульовуватись засади цивільно-правової відповідальності (загальні підстави, умови, форми відповідальності тощо), підстави кримінальної, адміністративної та дисциплінарної відповідальності - діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями (основні ознаки правопорушень, що утворюють їх склад), та відповідальність за них. У такий спосіб Конституція України заборонила врегульовувати зазначені питання підзаконними нормативно-правовими актами та встановила, що лише Верховна Рада України у відповідному законі має право визначати, яке правопорушення визнається, зокрема, адміністративним правопорушенням чи злочином, та міру відповідальності за нього. З огляду на таке, відсутні підстави для покладення відповідальності за вказане порушення.

Не відповідає змісту ч. 1 ст.41 КЗпП України і викладене в протоколі порушення вимог ч. 1 ст. 19 КЗпП України та ч. 15 Закону України «Про колективні договори і угоди». Зокрема, в протоколі вказується, що сторони, що уклали колективний договір, не здійснюють контроль за його виконанням. Невідповідність вказаного порушення вимогам ч. 1 ст. 41 КЗпП України полягає в тому, що відповідальність за таке порушення настає за ст. 41-2 КУпАП «Порушення чи невиконання колективного договору, угоди» та за ст.41-3 КУпАП «Ненадання інформації для ведення колективних переговорів і здійснення контролю за виконанням колективних договорів, угод». Крім того, захисником поданий звіт керівника ТзОВ «Даноша» перед трудовим колективом з приводу виконання адміністрацією Товариства своїх зобовязань за колективним договором за 2015 рік та протокол зборів трудового колективу щодо заслуховування такого звіту.

Порушення, викладене у протоколі, не відповідає змісту ч. 5 ст. 80 КЗпП України. За змістом вказаної норми забороняється ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд. Як фабула допущеного порушення, в Акті перевірки описано, що майстру ОСОБА_3 в період з 01.08.2012 року надавались щорічні основні відпустки різної тривалості 7 разів. Згідно поданих пояснень ОСОБА_1 та документів до них стверджується, що своєю заявою від 29.07.2016 року ОСОБА_3 звернувся до адміністрації Товариства з проханням перенести свою щорічну основну відпустку з серпня на жовтень 2016 року. Наказом № 941/1 від 29.07.2016 року перенесено надання щорічної основної відпустки майстру цеху по виготовленню кормів ОСОБА_3 на жовтень 2016 року. З огляду на таке, суд вважає, що у діях керівника відсутнє порушення вимог ч. 5 ст. 80 КЗпП України.

Не відповідає дійсним обставинам справи і твердження інспектора про порушення ОСОБА_1 положень ч. 4 ст. 79 КЗпП України, а саме, відсутність на Товаристві графіку відпусток, затвердженого керівником Товариства і недоведення його змісту працівникам Товариства. Згідно поданих пояснень, Товариством ведуться графіки відпусток, однак, враховуючи велику кількість працівників та розташування різних підрозділів Товариства в різних населених пунктах Калуського і Галицького району, графіки відпусток ведуться на кожному підрозділі окремо тільки по працівниках відповідного підрозділу. Працівники Товариства ознайомлені зі змістом графіків відпусток. Графіки відпусток та докази ознайомлення працівників з ними додаються.

Крім того, з пояснень та поданих доказів вбачається, що ОСОБА_1 обіймає на ТзОВ «Даноша» посаду генерального директора Товариства, безпосередньо виконанням вказаних у протоколі обовязків не займається для цього на підприємстві створено відділення з персоналу у складі 3 працівників. Це також підтверджує висновок про відсутність вказаних у протоколі порушень безпосередньо у діях ОСОБА_1

З огляду на таке, зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 12 вересня 2016 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП у вище вказаній частині.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, а саме: дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 2 ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення з'ясовано, що у протоколі не розкрито належним чином суть правопорушення, а саме, в протоколі не вказано часу скоєння кожного з правопорушень, не вказано, якими конкретними діями особи, що притягається до відповідальності, було вчинено такі порушення та не подано належних і достатніх доказів, що обґрунтовують вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, однією із істотних обставин, що мають бути встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення, є те, чи містяться в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознаки адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.245, 247, 278, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Брокопа за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП закрити у звязку відсутностю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайоннй суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя