Справа № 462/4191/16-п Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/783/872/16 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року апеляційний суд Львівської області у складі судді апеляційного суду Партики І.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016р.

встановив:

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016р., ОСОБА_1, 14.02.1984р. народження, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови ОСОБА_1 18.07.2016р. о 20 год. 50 хв. у м. Львові на вул. Городоцькій, 241 керував автомобілем «Audi», реєстраційний номер CRY 13 VX, у стані алкогольного спяніння.

ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження вищенаведеної постанови, у якому просить такий строк поновити, оскільки про розгляд справи його повідомлено не було, а копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності він отримав поштою 11.11.2016р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не заперечуючи факт вчинення правопорушення, просить скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016р. у частині накладеного стягнення, оскільки вважає таку постанову незаконною та необґрунтованою. Вказує, що не був повідомлений про час та місце розгляду справи, не приймав участь у судовому засіданні. Покликається на те, що подія правопорушення мала місце 18 липня 2016р., тобто у той час коли діяла редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої не передбачала такого стягнення, яке було накладено на нього відповідно до оскаржуваної постанови. Зазначає, що суд першої інстанції застосував до нього закон, який на момент вчинення правопорушення не набув чинності. Вказує, що приживає у с. Страдч разом з мамою та вагітною дружиною, які перебувають на його утриманні, а тому автомобіль є для них насущною потребою, особливо зараз, коли дружина перебуває під наглядом медиків у звязку із загрозою вагітності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді та задоволити подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, дослідивши причини пропуску строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, з урахуванням поважності причин пропуску такого, що підтверджується матеріалами справи, та задоволити його апеляційну скаргу.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і апелянтом не оспорюється.

Разом з тим, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи про те, що на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення, яке не було передбачене санкцією даної статті станом на час вчинення ним даного правопорушення.

Так, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинено ОСОБА_1 18.07.2016р.

Станом на 18.07.2016р. санкція частини 1 ст. 130 КУпАП діяла у редакції Закону України № 596-VIIІ від 14.07.2015р., і відповідно до її норми за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння на особу могло бути накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 1 до 2 років або адміністративний арешт на строк від 7 до 10 діб.

За таких обставин, накладене на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік., не відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у редакції, яка діяла на час вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що оскаржувану постанову слід змінити у частині накладеного стягнення, та накласти на ОСОБА_1 стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у межах санкції даної норми закону у редакції, яка діяла на час вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення, тобто станом на 18.07.2016р.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вину визнав та щиро розкаявся, що є обставиною, яка помякшує відповідальність, має на утриманні вагітну дружину та матір пенсійного віку, апеляційний суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у редакції Закону України № 596-VIIІ від 14.07.2015р., а саме у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді та задоволити його апеляційну скаргу.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18.10.2016р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити у частині накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_2