Справа № 308/8446/16-п
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15.12.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Машкаринця М.М., за участю представника Закарпатської митниці ДФС - Селеша О.Я., захисника ОСОБА_2, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, перекладача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду адміністративну справу за ч.1 ст.483 Митного кодексу України щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, громадянина Словаччини,

За апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2016 року, -

В с т а н о в и в:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного Кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 43735,92 грн., з конфіскацією легкового автомобіля марки «RENAILT ESPACE», з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1, 2003 року випуску, з кузовом НОМЕР_2, з двигуном об'ємом 2958 см.куб.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 275,60 грн. судового збору.

Постанова умотивована тим, що ОСОБА_3 21 липня 2016 року о 17-ій годині 57-ій хвилині заїхав на автомобілі марки «RENAILT ESPACE» в зону митного контролю поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС на ділянку «в'їзд в Україну».

Як підставу для переміщення автомобіля через митний кордон України ОСОБА_3 подав працівникам митниці свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 та доручення на право користування транспортним засобом від 19 липня 2016 року.

Під час митного контролю, при перевірці поданих ОСОБА_3 документів, встановлено, що доручення на право користування автомобілем від 19 липня 2016 року - підроблене

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 порушує питання про скасування вказаного судового рішення та закриття провадження в адміністративній справі за ч.1 ст.483 МК України щодо ОСОБА_3 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на те, що останнім не вчинено протиправних винних дій чи бездіяльності, що посягають на встановлений митним законом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України, оскільки не знав і не міг знати про те, що довіреність, яку йому передав попередній власник купленого ним транспортного засобу, є підробленою. 22 серпня 2016 року ОСОБА_3 офіційно звернувся до правоохоронного органу з заявою про вчинення кримінального правопорушення, якою повідомив про факт підроблення невідомими йому особами офіційного документа - доручення на право користування автомобілем.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, особи. Яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення представника Закарпатської митниці ДФС Селеша О.Я. про залишення апеляційної скарги без задоволення, дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, ст.ст.486, 489 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил, є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення; чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені норми як митного, так і адміністративного законів при розгляді даної адміністративної справи судом першої інстанції додержані не були.

З диспозиції ч.1 ст.483 МК України убачається, що вказане адміністративне правопорушення характеризується діями, що спрямовані зокрема, на переміщення товарів через митний кордон України з поданням органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів, підроблених документів чи документів, отриманих незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

З урахуванням наведеного особи, що переміщують товари через митну територію України, повинні дотримуватись митних правил, визначених митним законом.

Згідно ст.458 МК України порушенням митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

З урахуванням наведеного, винність є обов'язковою ознакою адміністративного правопорушення, яка характеризує внутрішній психологічний зміст - психічне ставлення особи до вчинюваної нею дії чи бездіяльності, її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

У наведеній ознаці закріплений конституційний принцип суб'єктивного ставлення до вчиненого, тобто настання відповідальності лише при наявності вини, закріплений у ст.62 Конституції України.

Відповідно до вимог ст.8 МК України, ст.ст.7, 9, 10 КУпАП державна митна справа здійснюється на основі принципів, зокрема, законності та презумпції невинуватості, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З матеріалів адміністративної справи, зокрема, протоколу про порушення митних правил за № 1292/30500/16 від 22 липня 2016 року убачається, що 21 липня 2016 року о 17-ій годині 57-ій хвилині в зону митного контролю поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, на ділянку «В'їзд в Україну», пасажирського напрямку заїхав керований ОСОБА_3 автомобіль марки «RENAILT ESPACE», з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1.

Як підставу для переміщення вказаного автомобіля через митний кордон України ОСОБА_3 надав працівникам митниці свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 та доручення на право користування транспортним засобом від 19 липня 2016 року, видане власником автомобіля ОСОБА_6 та засвідчене в реєстрі № 211/2016 нотаріусом FERDINAND ONTKO.

Під час митного контролю, при перевірці поданих ОСОБА_3 документів, було виявлено, що довіреність - підроблена.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що дійсно придбав автомобіль марки «RENAILT ESPACE» у ОСОБА_6, який передав йому і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та довіреність на право користування автомобілем, пояснивши, що вказані документи дійсні.

Добросовісно виконавши взяті на себе зобов'язання, як покупець, він передав ОСОБА_6 обумовлену суму за придбаний автомобіль, і, у свою чергу, розраховував на те, що останній передав йому, окрім автомобіля, дійсні документи. Документи виглядали як оригінальні і будь-якого сумніву не викликали.

Про те, що довіреність підроблена, він дізнався від працівників митниці, коли намагався поїхати в Україну у приватних справах.

Після цього звернувся до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції розглянув адміністративну справу без участі ОСОБА_3, незважаючи на ту обставину, що останній у своїй заяві просив розглянути справу по суті за його участі.

Будь-яких відомостей про те, що суд повідомив ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, в матеріалах адміністративної справи немає.

Судом першої інстанції обставина наявності вини в діях ОСОБА_3, як обов'язкової ознаки адміністративного правопорушення, не досліджувалася. Висновки суду про те, на підставі яких, належним чином досліджених доказів, згідно вимог ст.252 КУпАП, суд прийшов до висновку про те, що за наведених обставин ОСОБА_3 зобов'язаний був передбачити можливість того, що власник транспортного засобу - ОСОБА_6, надав йому підроблене доручення на право користування автомобілем, - у судовому рішенні не наведені.

З пояснень ОСОБА_3 також убачається, що він був переконаний у тому, що документ дійсний, оскільки, маючи намір перетнути митний кордон України, знав, що документи, як його особисті, так і на автомобіль, будуть належним чином перевірені. Будь-яких претензій до вказаних документів з боку словацьких митників не було.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази того, що ОСОБА_3, надаючи на митному кордоні України доручення на право користування автомобілем, був обізнаний про те, що вказане доручення підроблене.

З повідомлення т.в.о. начальника СВ Ужгородського РВП ГУНП в Закарпатській області від 28 жовтня 2016 року видно, що кримінальне провадження, порушене за заявою ОСОБА_3, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 не був зобов'язаний передбачити те, що власник транспортного засобу - ОСОБА_6 - надасть йому підроблений документ, оскільки матеріали адміністративної справи не містять доказів, які би стверджували наведене.

В діях ОСОБА_3 відсутня вина, обов'язкова ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, тобто відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил є :

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.245, 247, 280, 294 КУпАП, ст.ст.458, 495, 530, 531 МК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.483 Митного кодексу України закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Машкаринець М.М.