Провадження № 3/761/6293/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч В.М., розглянувши справу щодо гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою - АДРЕСА_1, РНОКПП невідомий, про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

гр. ОСОБА_1 14.08.2016 приблизно о 02 год. 00 хв. керував автомобілем «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, у м.Києві по вул. Сім'ї Хохлових у стані наркотичного сп'яніння. Факт перебування водія у стані сп'яніння підтверджений результатами його огляду у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія».

Вказаними діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), що тягне відповідальність, передбачену ч.2 ст.130 КУпАП.

Гр. ОСОБА_1, будучи повідомленим про день та час судового розгляду справи належним чином, до суду не прибув,про причину неявки не повідомив.

Суддя, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення від 14.08.2016 серії АП1 № 331479, який складений уповноваженою особою, довідку інформаційного відділу ПП КПП у м. Києві від 02.08.2016, дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння.

Склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, утворює, зокрема, керування транспортним засобом, в стані наркотичного чи іншого сп'яніння повторно протягом року.

Як вбачається з матеріалів справи, результатами медичного огляду, проведеного у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія», водій ОСОБА_1 керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння.

Вказаний факт гр. ОСОБА_1 не спростований.

Крім того, відповідно до наданої суду довідки інформаційного відділу ПП КПП у м. Києві рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.12.2015 ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 24 місяці.

Суддя звертає увагу, що застосоване рішенням суду стягнення у виді позбавлений права керування транспортними засобами, має наслідком вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія.

У силу ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Також, згідно п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами (затв. постановою КМУ від 08.05.1993 № 340) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Таким чином, особа допускається до керування транспортним засобом та має статус водія, у разі наявності в неї посвідчення водія відповідної категорії.

Водночас, на момент вчинення правопорушення гр. ОСОБА_1 водійського посвідчення не мав, оскільки рішенням суду від 02.12.2015 позбавлений права керування транспортними засобами.

З наведеного витікає, що статусу водія гр. ОСОБА_1 не мав.

Наслідком зазначеного є висновок про необхідність застосування до гр. ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.130 КУпАП, як до особи, яка не може бути водієм транспортного засобу у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та ПДР.

Вирішуючи питання щодо застосування до гр. ОСОБА_1 стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, суддя звертає увагу, що попередній проступок гр. ОСОБА_1 вчинив, використовуючи інший автомобіль. Також, у суду відсутні відомості щодо власника автомобіля «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 під час зупинки поліцією.

У зв'язку з цим, встановити, чи належить вказаний автомобіль особі, яка притягається до відповідальності, та чи може бути він конфіскований, неможливо.

Отже, зметою недопущення вчинення гр. ОСОБА_1 аналогічних проступків, враховуючи, що останній позбавлений права керування транспортними засобами, відсутність у нього критичних висновків щодо його притягнення до адміністративної відповідальності, суддя дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП суддею враховані характер вчиненого правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку, обставини вчинення адміністративного правопорушення, ступінь вини правопорушника, невиконання попередньо накладеного рішеннями суду адміністративного стягнення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 283, 284, 326 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за ч. 2 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником захисником протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м.Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.М.Циктіч