Справа № 369/6215/16-п Головуючий у І інстанції Хрипун С. В.
Провадження № 33/780/704/16 Доповідач у 2 інстанції Ігнатюк
Категорія 147 16.12.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2016 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю правопорушника - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2016 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого, студента, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він 03 липня 2016 року, о 06 годині 30 хвилин, в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 указано на незаконність постанови та необхідність її скасування. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи зясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Указав на те, що суд не надав належної оцінки його поясненням, відповідно до яких, транспортним засобом керував його товариш ОСОБА_3, а він у цей час знаходився на місці пасажира. Звернув увагу на те, що факт керування транспортним засобом саме ним, будь-якими доказами не підтверджений, а відомості у протоколі про адміністративне правопорушення були сфабриковані працівниками поліції. Окрім цього, указав на процесуальні порушення допущені судом під час розгляду матеріалів справи, зокрема порушення його права на захист, яке полягало у розгляді справи за його відсутності та ухвалення рішення без допиту свідків обвинувачення та свідка ОСОБА_3, який керував транспортним засобом. Просив постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги. В обґрунтування його доводів указав на те, що повний текст постанови від 11.07.2016 року, він отримав 14.07.2016 року, а 25.07.2016 року ним було подано апеляційну скаргу. Постановою Апеляційного суду Київської області від 16.08.2016 року його апеляційну скаргу було повернуто без розгляду, яку він отримав 21.10.2016 року. Дану причину пропуску строку на оскарження постанови вважав поважною і такою, яка є підставою для поновлення цього строку.

Вислухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2, яким підтримане клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, просив задовольнити апеляційну скаргу та клопотання, поновити строк на подачу апеляційної скарги та скасувати постанову судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та зясувавши причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що як клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги так і сама апеляційна скарга підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Наведені ОСОБА_2 підстави для поновлення строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та стверджуються матеріалами справи. Так, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутній при розгляді справи у суді першої інстанції, а текст постанови судді від 11.07.2016 року, отримав 14.07.2016 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Постановою Апеляційного суду Київської області від 16.08.2016 року, подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу було повернуто без розгляду, оскільки вона була подана із порушенням строку на апеляційне оскарження, а відповідного клопотання про його поновлення, він не заявив. Копію даної постанови, ОСОБА_2 отримав 21.10.2016 року. Указану причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає поважною, у звязку із чим, вказаний строк підлягає поновленню.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, підлягають для зясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту предявляють спеціальні вимоги. Так, ст.256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Посадовими особами Києво-Святошинського ВП НП України в Київській області та суддею місцевого суду вказаних положень закону в повній мірі дотримано не було.

Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, враховані суддею при винесенні постанови, не могли бути покладені в основу доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП виражається у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріали справи не містять будь-яких даних, які б указували на те, що інспекторами поліції безпосередньо було виявлено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Цей факт не вбачається також із пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, пояснення яких спростовуються матеріалами справи.

Так, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 показав, що 03.07.2016 року, о 06 годині 00 хвилин, саме він керував, належним ОСОБА_2, транспортним засобом марки «Ford Scorpio» в с. Крюківщина. Після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, вони виявили ознаки алкогольного спяніння у ОСОБА_2, який знаходився на пасажирському місці транспортного засобу, після цього, почали складати протокол про адміністративне правопорушення щодо останнього та викликали інший екіпаж працівників поліції, які привезли із собою 2-х понятих.

Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спростовуються також і наданим ОСОБА_2 та дослідженим в суді апеляційної інстанції відеозаписом з місця події, відповідно до якого, працівник національної поліції пояснив, що свідків факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння немає, а доставлені на місце події поняті, повинні були зазначити лише факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Той факт, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, стверджується матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_3, відеозаписом з місця події, та іншими доказами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №297161 від 03.07.2016 року щодо ОСОБА_2 є таким, що суперечить вимогам закону і не може вважатися процесуальним документом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2016 року підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_2, на підставі п.1 ч.1. ст.247 КУпАП, підлягає закриттю у звязку з відсутністю події правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 поновити строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.В. Ігнатюк