АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/791/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 10.08.2016 року о 00 годині 55 хвилин у м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_3, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння. На вимогу проїхати до медичного закладу для проходження огляду та встановлення ступеню спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, 11.11.2016 року подав апеляційну скаргу з порушенням десятиденного строку подачі, передбаченого ст. 294 КУпАП. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду та направити матеріали справи до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. Також в апеляційній скарзі подав клопотання про поновлення строку.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апелянт вказує, що про постанову суду він дізнався лише 10.11.2016 року, про час, місце та день розгляду справи його не повідомляли, справа була розглянута без його участі, тому строк для оскарження постанови на його думку пропущений з поважної причини.

Що стосується апеляційної скарги, апелянт вказує, що факт керування автомобілем у стіні наркотичного спяніння він не визнає. Так вказує, що його дійсно було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР. Він пояснив працівникам поліції, що їде додому та заблукав. В звязку з тим, що не спав декілька суток у нього був стомлений вигляд, однак він не вживав ні спиртних напоїв, ні наркотичних засобів. На нього склали протокол та повідомили, що він повинен зявитися на виклик до суду. Однак його судом не було повідомлено. Дізнавшись про рішення суду він дізнався, що його визнали винним за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Також зазначає, що на його думку він підписував протокол за не зупинку на знак «Стоп». Пояснює, що є особою не грамотною і не читав даний протокол.

В судове засідання у суд апеляційної інстанції ОСОБА_3 не зявився про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань від останнього отримано не було, а тому розгляд справи у відповідності до ст. 294 КУпАП, проведено без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги та причини пропущеного строку, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку підлягає поновленню, при цьому апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що даних вимог закону, судом першої інстанції виконано не було в повному обсязі. Так в матеріалах справи знаходиться повістка про виклик до суду, адресована ОСОБА_3 на 21 вересня 2016 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, справа була розглянута 19 вересня 2016 року, без ОСОБА_3, при цьому його не було повідомлено належним чином про розгляд справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази цього.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що копію постанови суду не було направлено на адресу місця проживання ОСОБА_3 в трьох денний строк, чим було порушено вимоги ст. 285 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає необхідним задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Даний висновок суду підтверджується матеріалами справи.

Так з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 269934 від 10.08.2016 року вбачається, що 10.08.2016 року о 00:55 годині в м. Новомосковську Дніпропетровської області водій ОСОБА_3 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного спяніння(зіниці очей, які не реагують на світло), на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд в закладі охорони здоровя у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Даний протокол було завірено підписами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Також протокол підписав і сам ОСОБА_3, при цьому від пояснень відмовився.(а.с.1) Отже протокол був складений працівниками поліції з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП.

З пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вбачається, що вони були запрошенні працівниками поліції та в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного спяніння, а також відмовився надавити пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення.(а.с.2-3)

Дані пояснення свідків також підтверджуються рапортом працівника поліції ОСОБА_6, який також зазначив, що водій ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для встановлення стану наркотичного спяніння. У водія були ознаки наркотичного спяніння (зіниці очей не реагують на світло).(а.с.4)

З вище вказаного вбачається, що працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, щодо проходження огляду у встановленому законом порядку.

Отже при перегляді матеріалів справи судом було встановлено, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження при перегляді, та висновки суду не були ні чим спростовані.

Що стосується доводів апелянта, що він не перебував ні в стані алкогольного, ні в стані наркотичного спяніння, то вони є безпідставними, оскільки ОСОБА_3 інкримінується відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку, для встановлення стану спяніння, а не перебування в такому стані.

Не бере до уваги суд, доводи апелянта про те, що він є неграмотним та зі змістом протоколу не був обізнаний, оскільки розцінює їх як спосіб захисту. Вказані доводи нічим не підтверджені. Крім того, про вказані обставини правопорушник не заявляв при складанні матеріалів в присутності свідків.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Суттєвих порушень норм процесуального або матеріального права які б давали суду підстав для скасування постанови суду, судом апеляційної інстанції не було встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення строку ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити строк на оскарження ОСОБА_3 постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2