АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/900/16 Суддя доповідач Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн.00 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 серпня 2016 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_2 порушивши п. 2.5 ПДР України, керувала автомобілем «Мітсубісі АСХ», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, відмовилася.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, вважаючи що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт вважає, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП вона притягнута безпідставно; вважає,що факт перебування її в стані алкогольного спяніння не є доведеним; з висновком про те, що вона керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовилася від огляду на стан спяніння, не згодна; зазначає що працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення не складався в її присутності та в присутності понятих, які вказані, як свідки в протоколі, чим грубо порушені її права; спростовує факт запропонування їй належним законним чином пройти медичний огляд на стан спяніння; судом першої інстанції справу розглянуто без додержання вимог ст.ст.250,252, 245, 247 КУпАП.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції відбувається за відсутності захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, адвоката ОСОБА_3, про що заперечень від ОСОБА_2 не надійшло.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила скасувати постанову Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2016 року і закрити провадження по справі, вважаючи, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначила, що працівники поліції незаконно встановили факт керування нею автомобілем в стані алкогольного спяніння. Що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням вимог закону, працівниками поліції їй не було запропоновано пройти огляд на наявність алкогольного спяніння, а лише після поїздки додому майже через дві години після зупинки, після того, коли вона випила приблизно 50 грамів вина, бо знала, що за кермо автомобілю вже не сяде, їй запропонували пройти огляд о 01 годині 30 хвилин вже 16 серпня 2016 року на стан спяніння.

ОСОБА_2 наполягала на тому, що не керувала автомобілем у стані алкогольного спяніння, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7, які не були опитані в суді першої інстанції, в той час, як їх пояснення спростовують її причетність до правопорушення.

Пояснила, що 14 серпня 2016 року у неї вдома була вечоринка. Приблизно о 23:30 год. вона виїхала із дому, оскільки зателефонував її батько - ОСОБА_8 з проханням залишити в районі дома №7 по вул. Деревянко належний йому автомобіль. До цього міста мала підїхати її подруга і вони разом повинні були поїхати до неї додому, тому що там чекали гості. Після зупинки працівниками поліції вона зясувала, що технічний паспорт на автомобіль залишено вдома за адресою: пр.Науки,64, м.Харків. Зайшовши за документами ОСОБА_2 взяла документи і випила келих вина, щоб заспокоїтись.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу; пояснення свідків ОСОБА_6,ОСОБА_5,ОСОБА_9; перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Пункт 2.5 ПДР України зобовязує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення п.2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Іструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, обєктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

За таких обставин, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, яке виразилося в її відмові від огляду на стан спяніння, чим порушено вимоги п.2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №919804, складений саме за відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку, та за відмову проходження медичного освідоцтва в установі.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», медичному огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, які збільшують час реакції, знижуючи увагу та швидкість реакції.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоровя уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох понятих складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки спяніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

За наявності таких кваліфікуючих ознак компетентними особами складається протокол про адміністративне правопорушення п.2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП.

Дані обставини про порушення водієм ОСОБА_2 наведених вимог п.2.5 ПДР України, встановлені судом першої інстанції обґрунтовано.

В апеляційному суді опитаний в якості свідка ОСОБА_5 З приводу обставин вчиненого правопорушення свідок пояснив, що проживає з ОСОБА_2 у цивільному шлюбі.

Свідок пояснив, що 14 серпня 2016 року ОСОБА_2 зателефонувала йому з вимогою повернути документи на автомобіль «Мітсубісі АСХ», знаходилась в нервовому стані. На цей час за місцем їх проживання (АДРЕСА_1) були гості, і вони споживали спиртні напої. ОСОБА_2 у супроводі поліцейського патрулю підїхала додому. Зайшовши до квартири ОСОБА_5 запропонував їй випити келих вина, на що вона погодилась. Забравши документи на автомобіль «Мітсубісі АСХ» вона залишила квартиру та повернулась до працівників поліції, які чекали на прибудинковій території.

Також свідок уточнив, що автомобіль «Мітсубісі АСХ» ОСОБА_2 повинна була залишити по вулиці Деревянко,7 в місті Харкові, на прохання її батька, який йому належав.

Свідок ОСОБА_6 з приводу обставин правопорушення пояснив, що є близьким приятелем ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Зазначив, що вони 14 серпня 2016 року разом проводили час у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вдома. Споживали спиртні напої та спілкувались. В процесі спілкування зателефонувала подруга ОСОБА_2 та попрохала її зустріти, на що ОСОБА_2 погодилась, та залишила квартиру (АДРЕСА_1). Через деякий час вона повернулась в дуже схвильованому стані, чим була схвильована, розповідати не стала.

До суду апеляційної інстанції, з метою обєктивного встановлення всіх обставин по справі, викликався інспектор роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Харкові старший лейтенант поліції ОСОБА_10

За фактом вчинення ОСОБА_2 правопорушення інспектор Окара О.В. зазначив, що він з 20:00 години 14 серпня 2016 року до 08:00 години 15 серпня 2016 року ніс службу з охорони громадського порядку на підлеглій території у складі екіпажу.

ОСОБА_10 пояснив, що при патрулюванні по вулиці Деревянко в місті Харкові було помічено автомобіль «Мітсубісі АСХ», реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався без ближнього світла автомобіля. Після зупинки було встановлено, що автомобілем управляє ОСОБА_2 При зупинці, на прохання інспектора, водій ОСОБА_2 надала посвідчення водія, проте в неї не було свідоцтва на транспортний засіб. Інспектором Окарою О.В. було запропоновано ОСОБА_2 залишити автомобіль на місці зупинки та на патрульному автомобілі проїхати за адресою її мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_3, з метою встановлення факту існування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Мітсубісі АСХ», реєстраційний номер НОМЕР_1 та огляду документу.

Свідок ОСОБА_10 зазначив, що в момент спілкування з ОСОБА_2 шляхом проїзду за адресою її мешкання ОСОБА_2, виникла підозра, що вона перебуває в стані алкогольного спяніння, оскільки в патрульному автомобілі від ОСОБА_2 розповсюдився характерний різкий запах алкоголю по салону.

При цьому свідок уточнив, що за ч.4 ст.130 КУпАП протокол відносно ОСОБА_2 не складався. За таке порушення протокол був би складений в тому випадку, якби ОСОБА_2 вжила алкоголь вже після зупинки інспектором поліції. Проте такий факт свідок виключає, оскільки до своєї оселі вона за документами не заходила, а свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Мітсубісі АСХ» їй до підїзду будинку №64 по пр.Науки виніс ОСОБА_5

Інспектор пояснив, що ОСОБА_2 мала наступні ознаки алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота та забарвлення шкірного покриву обличчя. Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоровя України від 09 листопада 2015 року №1452/735, водієві в присутності залучених двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан спяніння. Водій ОСОБА_2 у присутності двох свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення. За таких обставин було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, який ОСОБА_2 підписала.

Доводи апелянта про відсутність в її діях складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, в тому числі і її версія, що вона виїхала з дому о 23:30 за проханням її батька залишити належний йому автомобіль біля дома №7 по вулиці Деревянко в місті Харкові, а потім разом з подругою повернутись додому (м.Харків, пр.Науки,64),та вжила алкоголь лише після того, як зайшла в свою оселю за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Мітсубісі АСХ», спростовуються здобутими в ході розгляду справи, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, належними доказами її винуватості.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №919804 (а.с.4), зазначено, що огляд водія ОСОБА_2 на стан спяніння було запропоновано пройти, в звязку з виявленими у водія ознаками стану алкогольного спяніння. Саме після виявлення таких ознак інспектором було запропоновано пройти тест на стан спяніння, від чого ОСОБА_2 відмовилась. Факт відмови від проходження медичного огляду на стан підтверджується також і поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Більше того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 сама особисто в ньому письмово зазначила, що з правопорушенням вона згодна, відмовилась від проходження освідоцтва на стан спяніння, вжила бокал вина. (а.с.4)

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,- саме за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмову від проходження огляду на стан спяніння, що за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень ст.30 КУпАП. Особа в стані алкогольного спяніння втрачає можливість адекватно оцінювати дорожню обстановку, вчасно реагувати на її зміни та швидко приймати правильні рішення, що може призвести до скоєння ДТП. Тобто умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин доводи апелянта про відсутність в її діях складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з приводу того, що вона не керувала автомобілем в стані алкогольного спяніння, спростовуються здобутими в ході розгляду справи, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, належними доказами винуватості.

Версію апелянта та свідка ОСОБА_5 в частині того, що ОСОБА_2 взагалі не знаходилася за кермом автомобіля в нетверезому стані, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки, в даному випадку, для неї вони мають чіткі наслідки, передбачені законодавством.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -