Номер провадження: 33/785/1022/16
Номер справи місцевого суду: 513/930/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 19.10.2016 року,-

встановив:

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, працюючий приватним підприємцем, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20.08.2016 року, о 22 годині 40 хвилин, на 116 км автодороги Одеса-Рені керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків.

Водій ОСОБА_2 порушив п.п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, у звязку з чим, співробітниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 154909 від 20.08.2016 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що вважає оскаржувану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

При цьому апелянт вказав, що судом допущені порушення законодавства, які регламентують завдання провадження у справах про адміністративне порушення та порядок розгляду. Апелянт послався на те, що при розгляді судом справи участі не приймав, повідомлення про розгляд не отримував та судом першої інстанції розглянуто справу відносно нього без його участі, тим самим порушено його право на захист.

Також апелянт вказує, що копію постанови він отримав лише 14.11.2016 року, що на його думку вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, провадження у справі закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне її сповіщення про час та місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2 постанова суду першої інстанції винесена 19.10.2016 року та копія постанови йому не надсилалася. При цьому, матеріали справи не містять жодних даних щодо належного сповіщення ОСОБА_2 про місце, дату та час розгляду справи, а тому твердження районного суду про його належний виклик до районного суду не ґрунтуються на матеріалах справи.

Зазначені обставини вказують на обгрунтованість доводів апелянта в частині розгляду справи районним судом в порушення вимог ст.268 та 277-2 КУпАП та з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи були допущені суттєві порушення прав ОСОБА_2, що забезпечують особі можливість здійснити свій захист, в звязку з чим, постанова суду підлягає скасуванню.

При цьому, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині поважності причину пропуску строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими, оскільки наявні матеріали справи містять дані про отримання ним копії оскаржуваної постанови лише 14.11.2016 року та подання ним апеляційної скарги 17.11.2016 року, а тому строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Що стосується доводів апелянта про відсутність в його діях с кладу адміністративного правопорушення, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що 20.08.2016 року вживав настойку для лікування зубів. При цьому, після зупинки транспортного засобу, яким він керував, під тиском працівників міліції та погроз з їх боку щодо постановки автомобілю на арешт майданчик, він особисто написав пояснення під диктовку. Крім того пояснив, що на пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд у лікарні у м. Арциз він відмовився, оскільки працівники поліції не бажали, щоб з ним їхала його дружина та він не був обізнаний про наслідки такої відмови. Після того, як був складений протокол, він поїхав до лікарні та намагався пройти огляд, однак там йому повідомили про відсутність відповідного обладнання.

З наявного у матеріалах справи пояснення ОСОБА_2 вбачається, що у ньому викладені певні обставини вчиненого правопорушення та деталізовані його дії, які не могли бути відомі працівникам поліції, що свідчить про необгрунтованість наданих ним апеляційному суду пояснень щодо написання цього пояснення під примусом працівників поліції. Крім того, зазначені обставини спростовуються його особистим записом про відсутність претензій до працівників поліції (а.с.5).

Поясненнями понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджений факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі (а.с.6,7).

Крім того зазначений факт підтверджується клопотанням ОСОБА_2 про доручення керування автомобілем, на якому він вчинив адміністративне правопорушення іншій особі та зобовязання його не керувати автомобілем протягом 12 годин.

Разом з тим, з урахуванням наданих ОСОБА_2 на місці зупинки пояснень, а також наявних у матеріалах справи пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння та відмови його від проведення огляду на стан алкогольного спяніння в передбаченому законом порядку, апеляційний суд вважає, що винуватість останнього у вчиненому правопорушенні є доведеною, його доводи безпідставними та такими, які суперечать фактичним обставинам справи, а його позицію такою, яка направлена на уникнення від відповідальності.

Згідно до положень ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи та оскаржуваної постанови вбачається, що правопорушення було вчинено 20.08.2016 року, а тому на момент розгляду справи апеляційним судом, строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності закінчились.

Разом із тим, за змістом п. 7 ст. 247 КУпАП при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З урахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови судді районного суду та закриття провадження у справі в звязку з закінченням на момент її розгляду строку притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст.247,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 19.10.2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 19.10.2016 року відносно ОСОБА_2 - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 - закрити, в звязку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5.