Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року м. Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської області Сачук В.І., з участю: прокурора Краснолюби Р.М., Глінського А.М., секретаря- Вегери М.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2016 року,- в с т а н о в и в:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст.172-7 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

За постановою суду, ОСОБА_1, виконуючи обов'язки головного лікаря Рівненської міської стоматологічної поліклініки, працюючи на посаді заступника головного лікаря з медичної частини Рівненської міської стоматологічної лікарні, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, будучи відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону, зокрема в частині обов'язків із запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених ст.28 Закону, порушив встановленні Законом вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів та не вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів. Так, у період з 25.12.2015 до 26.12.2015 ОСОБА_1 виконував обов'язки головного лікаря Рівненської міської стоматологічної поліклініки, відповідно до наказу головного лікаря Рівненської міської стоматологічної поліклініки №326 від 24 грудня 2015 року. При цьому, згідно до наказу №111 від 02.08.1989 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника головного лікаря з лікувальної роботи та відповідно до наказу головного лікаря Рівненської стоматологічної поліклініки №3 від 02.01.2013 року змінено останньому посаду заступника головного лікаря з лікувальної роботи на посаду заступника головного лікаря з медичної частини Рівненської міської стоматологічної лікарні. На посаді заступника головного лікаря з медичної частини Рівненської міської стоматологічної лікарні перебуває на даний час. Встановлено, що ОСОБА_1, використовуючи наданні йому повноваження, головного лікаря відповідно до п.4.8 Статуту Рівненської міської стоматологічної поліклініки (далі заклад), затвердженого наказом начальника управління охорони здоров'я виконавчого комітету Рівненської міської ради від 17.11.2004 року №176, призначає та звільняє з посади керівників структурних підрозділів, спеціалістів, видає накази чи розпорядження, обов'язкові для всіх працівників установи, наказом визначає розміри заробітної плати і премії згідно з кількістю і якістю виконаної роботи та рівню кваліфікації, у відповідності до чинного законодавства та посадових окладів. Відповідно до вимог абз. 2 п. 1.6., абз. 4 п.5.11. Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, затверджених спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» № 308/519 від 05.10.2005 зі змінами (далі наказ), преміювання керівників закладів, установ, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці. Крім того, згідно п.12 Положення про преміювання працівників закладу, затвердженого головним лікарем Рівненської міської стоматологічної поліклініки, погоджене з головою профкому закладу, виплата премії керівнику проводиться за наказом начальника управління охорони здоров'я. Встановлено, що ОСОБА_1, виконуючи обов'язки головного лікаря Рівненської міської стоматологічної поліклініки, 25.12.2015 видав та підписав наказ «Про преміювання» №328, відповідно до якого премійовано медичних працівників, у т.ч. і самого себе. Згідно даного наказу №328 від 25.12.2015, виконувачем обов'язків головного лікаря одноособово визначено конкретний розмір премій для усіх працівників закладу, у т.ч. для себе особисто, за грудень 2015 року, що в подальшому стало підставою виплати вказаних премій останнім, у т.ч. і для ОСОБА_1 Таким чином, рішення по визначенню конкретного розміру премії за грудень 2015 року для ОСОБА_1 приймалось особисто ним одноособово, як виконувачем обов'язків головного лікаря. Так, зокрема, на підставі даного наказу ОСОБА_1 останньому була 25.12.2015 року нарахована премія в розмірі 8 тис.грн. та 29.12.2015 року виплачена, що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю з грудня 2015 по січень 2016 років. Перевіркою встановлено, що рішення органом вищого рівня щодо преміювання за грудень 2015 року виконувача обов'язків головного лікаря Рівненської міської стоматологічної поліклініки ОСОБА_1 - не приймалось. Згідно інформації Управління охорони здоров'я № 01-15/356/ від 22.02.2016 року ні письмових, ні усних повідомлень про наявність реального конфлікту інтересів від виконувача обов'язків головного лікаря Рівненської міської стоматологічної поліклініки ОСОБА_1 при прийняті ним рішень та вчинення дій, пов'язаних із преміюванням не надходило. Таким чином, при прийнятті ОСОБА_1 рішення та вчинення ним дій, пов'язаних із визначенням конкретного розміру власної премії для себе особисто, як виконувача обов'язків головного лікаря Рівненської міської стоматологічної поліклініки за грудень 2015 року, виникла суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливала на об'єктивність або неупередженість прийняття ним рішень або не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У поданій на постанову суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову і закрити провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про перевагу його особистих інтересів над суспільно-корисними інтересами при виконанні ним повноважень службових повноважень, а також, що вказані повноваження він використовував на шкоду державним, суспільним чи громадським інтересам у момент прийняття наказу про преміювання медичних працівників.

Заслухавши та проаналізувавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора, який просить постанову суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Ч.2 ст.172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2 у вказаної статті, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 показав, що перебуває на посаді заступника головного лікаря Рівненської міської стоматологічної поліклініки із 03.08.1989 року по даний час. Рішення про преміювання медичних працівників прийняв у відповідності до чинного законодавства України та без мети незаконного одержання будь-яких переваг, в тому числі і на користь третіх осіб. Зазначив, що рішення про преміювання було узгоджено із профспілковим комітетом.

Свідок ОСОБА_2- головний лікар Рівненської міської стоматологічної поліклініки показав, що наказ про преміювання медичних працівників підписано ОСОБА_1 за погодженням з профспілковим комітетом. Підписання ОСОБА_1 вказаного наказу про преміювання було його прямим службовим обов'язком як посадової особи.

Відповідно до наказу №326 від 24 грудня 2015 року ОСОБА_1 виконував обов'язки головного лікаря Рівненської міської стоматологічної поліклініки до 26 грудня 2016 року (а.с.41).

Судом встановлено, що 23.12.2015р. відбулось засідання профкому Рівненської міської стоматологічної поліклініки, що підтверджується протоколом №16, за результатами якого вирішено виділити премію за підсумками грудня 2015 року медичним працівникам, в тому числі і ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи, наказ «Про преміювання» №328 від 25.12.2016р., відповідно до якого премійовано медичних працівників, підписано ОСОБА_1 за погодженням з профспілковим комітетом, вказаний наказ є об'єктивним та неупередженим.

ОСОБА_1, підписавши наказ про преміювання виконав свої прямі функціональні обов'язки, корисливого чи іншого особистого інтересу не мав і не надав такого інтересу третім особам та не мав будь-якого умислу на заподіяння шкоди державі.

Підписання ОСОБА_1 наказу про преміювання не утворює корупційного правопорушення та конфлікту інтересів, оскільки в даному випадку це прямий службовий обов'язок ОСОБА_1 як посадової особи, а належне виконання функціональних обов'язків не породжує будь-якого правопорушення.

Ні протокол про адміністративне правопорушення, ні постанова суду першої інстанції не містять доказів прийняття ОСОБА_1 одноособово рішення про преміювання з метою незаконного одержання за це матеріальних благ, послуг, пільг, або інших переваг, в тому числі і на користь третіх осіб.

Крім того, матеріали справи не містять даних про наявність суперечнностей між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями під час прийняття рішення про преміювання медичних працівників.

Безпідставними є твердження прокурора про те, що ОСОБА_1 одноособово приймалось рішення про преміювання працівників, оскільки вказане рішення приймалось за погодженням із профспілковим комітетом.

Помилковим є твердження прокурора, що відповідальність за корупційне діяння, передбачене ст.172-7 КУпАП тобто порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає за сам факт не повідомлення безпосереднього керівника про реальний конфлікт інтересів, оскільки сам факт повинен містити в собі ознаки складу корупційного правопорушення, а це: обєкт, обєктивна сторона, субєкт і субєктивна сторона.

Відсутність хоча б однієї ознаки свідчить про відсутність складу корупційного правопорушення.

Системний аналіз правових норм, які регулюють питання корупційних правопорушень свідчить про те, що багато дій є прямим обовязком державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, тому слід врахувати, що такі дії належать до корупційних правопорушень лише за умови, що вони вчинені з метою незаконного одержання за це матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг, в тому числі і на користь третіх осіб. За відсутності такої мети, в тому числі і за недоведеністю такої мети відповідними доказами, протокол про вчинення корупційного правопорушення за ст.172-7 КУпАП складений не може бути, а справа за таке діяння, що надійшла до суду, має бути закрита за відсутності складу правопорушення.

Матеріали справи не містять і прокурором не представлено будь-яких даних, які б свідчили про спричинення чи настання можливості спричинення безпосередньо ОСОБА_1 шкоди чи порушення інтересів держави, громади або окремої особи, або ж наявність у неї корисливого інтересу, тому доводи прокурора про наявність в діях ОСОБА_1 кваліфікуючих ознак адміністративного корупційного правопорушення є безпідставними.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи та безпідставно дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу корупційного правопорушення, тобто відсутність обєктивної та субєктивної сторони складу правопорушення, оскільки він, підписавши наказ про преміювання медичних працівників, виконав свої прямі функціональні обовязки, корисливого чи іншого особистого інтересу не мав і не надав такого інтересу третім особам та не мав будь-якого умислу на заподіяння шкоди державі.

За таких обставин, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-7 КУпАП - закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вище викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Сачук В.І.