ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4490/16-п
Провадження № 3/210/922/16
П О С Т А Н О В А
іменем України
"20" грудня 2016 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Чайкіна О.В. розглянув матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
за участі: ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Гузєва І.Г.
В С Т А Н О В И В:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого 18.09.2016 року водій ОСОБА_1 в м. Кривий Ріг по вул. Косіора, 35, о 23 год. 00 хв. керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження медогляду на місці зупинки транспортного засобу відмовився, огляд проведено в медичному закладі.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , ставиться в провину порушення вимог п.п. 2.9а ПДР України.

ОСОБА_1 , у суді вину не визнав, зазначив, що не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, спав в ялинках, до нього підійшли поліцейські та побили його.

У судовому засіданні інспектор патрульної поліції 2 роти 3-го батальону ОСОБА_2 судові пояснив, що надійшов виклик на 102, про те, що водій автомобіля «Daewoo Lanos», розпиває спиртні напої по вул. Косіора, на соц. місті, вони проїхали повз нього з проблисковими маячками, після чого громадянин сів за кермо і почав рух, поліція поїхала за ним. Водій «Daewoo Lanos» різко звернув, зупинив автомобіль вистрибнув та побіг за кафе «Картопляна хата». У вказаному кафе знаходився співробітник патрульної поліції, який знаходився у відпустці, він бачив правопорушника. ОСОБА_2 залишився біля автомобіля, інші побігли за правопорушником, який на той момент лежав в ялинках та казав що спав. Поліцейські склали протокол, на місці ОСОБА_1 відмовився проходити тест Драгер. Потім з правопорушником поїхали до психоневрологічного диспансеру, для проведення медичного огляду. Лікар диспансеру показав результат, повідомив дату, коли буде готовий висновок. Також водія відвезли в 2-гу Міську лікарню, для надання ОСОБА_1 першої медичної допомоги.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що вони зустрілись з братом, був день народження, вони вирішили пройтись пішки до «Голівуду», ОСОБА_4 треба було відійти. Потім під`їхали поліцейські, які привели ОСОБА_4 , у якого на обличчі була кров, він вимагав визвати швидку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що 18.09.2016 року в темний час доби проходив повз «Голівуду», стояв поліцейський автомобіль, складали протокол з приводу водія який їхав у стані алкогольного сп`яніння. Він не може підтвердити, що саме ОСОБА_1 знаходився за кермом, хто саме перебував за кермоом йому не відомо, оскільки він не був свідком зупинки, його лише запросили підписати протокол. Також те, що водій автомобілю, відносно якого складався протокол, перебував у стані сп"яніння, він теж не може сказати, оскільки не був свідком освідування.

Крім того, свідок ОСОБА_5 , який не знайомий з особою, відносно якого скалали протокол, зазначив, що він підписав пустий бланк, що саме було заповнено він не занає. Як йому пояснили поліцейські, що він підписує пояснення про те, що відносно водія складається протокол, і він вважав, що він своїм підписом засвідчує факт складання протоколу, а не те, що саме ОСОБА_6 керував автомобілем у стані алкогольного сп"яніння. Також зазначив, що другі пояснення другим понятим так само складені. Ані він, ані другий понятий не були свідком зупинки транспортного засобу, та не були свідком освідування, так само як і не були свідком того, що саме ОСОБА_6 керував транспортним засобом у стані сп"яніння. Їх запросили тоді, коли вже складався протокол.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , інспектор патрульної поліції зазначив, що 18.09.2016 року йому подзвонив колега, сказав, що автомобіль «Daewoo Lanos» на вул. Косіора поряд з «Голівудом» пересік трамвайні колії, і зупинився з лівого краю дороги, як тільки автомобіль зупинився, водій пішов вперед, а потім побіг, поліцейські побігли за ним, правопорушник забіг до ялинок, зупинився і впав, поліцейські подбігли до нього, він лежав в ялинках хвилин п`ять.

Старший брат ОСОБА_1 - ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що в той день близько десятої вечора подзвонив брат, що його зупинила поліція, від під`їхав на своєму автомобілі, побачив, що брат в крові. Просив викликати швидку, але вона вже була викликана. Він поїхав, а брат сів у карету швидкої допомоги, йому надавали першу медичну допомогу.

Суд, дослідивши надані до справи докази, приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.3. ПДР України, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Пункт 2.9 а ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України: терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Чинне визначення терміна відносить до водіїв тільки осіб, які керують механічними транспортними засобами.

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, або якщо особа, що керує транспортним засобом відмовиться пройти, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан сп`яніння.

В судовому засіданні судом встановлено, що окрім свідчень працівників поліції про те, що гр.. ОСОБА_1 у стані алкогольного сп"яніння керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 на момент його зупинки, інших доказів не надано.

Так, з метою встановлення фактичних обставин у справі, судом було скеровано запит до Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції щодо надання відеоматеріалів щодо зупинки транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 та затримання ОСОБА_1 , оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення вони не надані, хоча патрульні здійснювали фіксацію правопорушення відповідними засобами - службової (нагрудної) камери співробітника поліції.

Однак, вказані матеріали до суду не надані, оскільки з технічних обставин це не є можливим, про що вбачається з відповіді Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції від 15.12.2016р. за № 4303/41/35/01-2016, яка надійшла до суду 20 грудня 2015 року за вх. № 1950.

Припущення щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_5 , який не є зацікавленою особою у справі, та як ствердив, що його запросили тоді, коли вже на капоті патрульного автомобілю складався протокол про адміністративне праволпорушення, та який зазначив, що засвідчив лише факт складання протоколу.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно ст. 62 Конституції Українист. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно достатті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїхрішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, визначено, що водій на вимогу працівника міліції повинен пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до висновку КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» від 23.09.2016 року за № 2303, ОСОБА_1 19.09.2016 року о 0 год. 50 хв. перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації.

Положеннями п.п. (а) п. 2.9 розділу 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Протокол серії АП2 № 363984 від 19.09.2016 року про адміністративне правопорушення, складений правомочними на те посадовими особами, однак у відповідності до вимог положень ст.251 КУпАП не містять даних про те, хто є свідками правопорушення.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров*я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп*яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп*яніння згідно з ознаками такого стану.

З протоколу серії АП2 № 363984 вбачається, що свідків за даним фактом не було залучено у встановленому порядку, однак відповідно до вище вказаної Інструкція та положення ч.2 ст.266 КУпАП зобов*язують саме працівників поліції залучати свідків для проведення огляду на стан сп*яніння на місці зупинки транспортного засобу. Для проведення огляду лікарем у закладі охорони здоров*я така вимога відсутня.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше, зокрема, допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення. В цьому звязку ЄСПЛ у справі «Матицина проти Росії» (Скарга № 58428/10) нагадав, що важливим елементом справедливого кримінального процесу є конфронтація (очна ставка) обвинуваченого і свідка «в присутності судді, який буде виносити рішення по справі», для того щоб суддя заслухав свідка безпосередньо, поспостерігав за його поведінкою і сформував думку щодо його надійності. (Див. «PK проти Фінляндії» (рішення) (PK v. Finland (dec.)), № 37442/97, 9 липня 2002 роки; див. також, mutatis mutandis (з відповідними змінами), «Мілан проти Італії» (рішення) (Milan v. Italy (dec.)), № 32219/02, 4 грудня 2003 року; рішення у справі "Піткянен проти Фінляндії» (Pitkanen v. Finland), № 30508/96, п.п. 62-65 9 березня 2004 року; див. також рішення у справі "Пічугін проти Росії» (Pichugin v. Russia), № 38623/03, п. 199, 23 жовтня 2012 року; і, mutatis mutandis (з відповідними змінами.

У справі «Хорнкастл та інші проти Об"єднаного королівства» (Заява № 4184/10) зазначено, що у випадках, коли показання відсутнього свідка є єдиною або вирішальною основою для винесення обвинувального вироку, потрібні достатні врівноважуючі фактори, які дозволяють оцінити надійність показань. За обставинами справи, що розглядається питання про достовірність наданих поліцією пояснень не може бути справедливо і належним чином вирішене без безпосередньої оцінки усних свідчень залучених стороною обвинувачення свідків.

Крім того, як вбачається з мтеріалів провадження, висновок про перебування ОСОБА_1 у стані сп"яніння датований лише 23.09.2016 року, а протокол про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння складено 19 вересня 2016 року.

Таким чином, суд виходить з того, що будь-які очевидці, котрі могли б підтвердити факт управління ОСОБА_1 , транспортним засобом, відсутні. Суду не представлено свідків або надано відеоматеріалів , вже під час судового розгляду справи , які містили б данні , що беззаперечно спростовували б твердження ОСОБА_1 , за відсутності об"єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, свідчення поліцейських з огляду на їх зацікавленість у вирішені справи, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

При цьому, в основу судового рішення суд не покладає свідчення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки вони є знайомими ОСОБА_1 , в той же час в ході судового розгляду не встановлено свідків, які б підтвердили ті обставини, що ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, керував транспортним засобом.

У відповідності до вимогст. 62 Конституції Україниособа не зобовязана доводити свою невинуватість. Крім того, згідно чинного законодавства, вина особи у вчиненні будьякого проступку (в тому числі адміністративного правопорушення ), повинна бути доведена в установленому законом порядку тобто, в межах процедури, чітко визначеної нормативно правовим актом.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви стосовно доведеності вини ОСОБА_11 , трактуються на його користь .

Суд відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом Міністрів Ради Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13 жовтня 1994 року, судді, зокрема, зобов`язані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :
Провадження по адміністративній справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1ст.247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: О. В. Чайкіна