Єдиний унікальний номер 725/5739/16-п
Номер провадження 3/725/3469/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Слободян В.О.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в м. Чернівці про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КпАП України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

ВСТАНОВИВ:

21.12.2016 року до Першотравневого районного суду м. Чернівці надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності у звязку з тим, що 05.10.2016 року о 23 год. 59 хв. в м. Чернівці по вул. Головній 71 не виконував законну вимогу працівника поліції, при виконанні ним службових обовязків і неодноразово не виконував законних вимог поліцейського, щодо залишення місця вчинення адміністративного правопорушення.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано уповноваженим органом за ст.185 КУпАП, а саме: непокора законній вимозі працівника поліції.

Заслухавши пояснення інспектора патрульної поліції, а також представника ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали вказаної вище адміністративної справи, вважаю, що остання підлягає поверненню для доопрацювання.

Так, згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст.185 КУпАП адміністративну відповідальність передбачено за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків.

У відповідності до п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (з змінами) роз'яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неоднарозово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 11.10.2016 року, у ньому не вказано прізвищ працівників поліції при виконанні ними службових обов'язків, чиїм законним розпорядженням, і яким саме розпорядженням, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору; вони не зазначені і як потерпілі (ст.269 КУпАП), не вказано, що ці вимоги працівників поліції були наполегливими та неодноразово повтореними, що своїй сукупності утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КПАП України.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені: мотиви не виконання ОСОБА_1 вимог працівників поліції та у звязку з чим вони останньому предявляли вимогу щодо залишення місця вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення не обґрунтовано законності предявленої вимоги та які службові обовязки працівник поліції при цьому виконував.

Відповідно до ст.ст.256, 278 КпАП України неналежно складений протокол про адміністративне правопорушення підлягав поверненню органу, який порушив справу про адміністративне правопорушення.

Також суд враховує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст. 6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У звязку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Також суд зауважує, що постановою суду від 08.12.2016 року матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення надсилались на доопрацювання із визначенням недоліків складеного протоколу від 11.10.2016 року.

На виконання вимог постанови суду від 08.12.2016 року працівником поліції було складено рапорт, який долучено до матеріалів справи.

Даючи оцінку, повторно надісланим до суду матеріалам справи про адміністративне правопорушення, суд зауважує, що рапорти працівників поліції відповідно до ст. 251 КУпАП не можуть розглядатись судом як доказ, оскільки, згідно Інструкції з оформлення документів у системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 27.07.2012 року № 650, рапортом є документ внутрішнього обігу, письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і проханням у зв'язку з цим. За наслідками цього розгляду прямий , а можливо і безпосередній керівник підрозділу(за відсутності прямого начальника) дає вказівки чи інші свої розпорядження ,зокрема на рапорті чи окремому листі у виді резолюцій. Вказаних вимог закону не дотримано працівниками поліції , не враховані вказані обставини і судом.

Окрім того, суд враховує, що відповідно до ст. 277 КпАП України справи за ст. 185 КУпАП розглядаються протягом доби.

Таким чином, виходячи із зазначених вище вимог закону, при направленні до суду адміністративних справ даної категорії, працівниками поліції справ необхідно також забезпечувати явку до суду особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом із тим, явку ОСОБА_1 до суду забезпечено не було, що унеможливлює розгляд судом зазначеної справи у визначений Законом термін.

На підставі наведеного, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення підлягають поверненню на доопрацювання для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст.ст. 185, 245, 251, 256, 269, 277, 278, 283 КпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Управління патрульної поліції в м. Чернівцях для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька