Справа 362/5529/16-п
Провадження 3/362/1570/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2016 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Орда О.О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягується до адміністративної відповідальності) 04.11.2016 року о 00 год. 30 хв. керував автомобілем по вул. Бурки в м. Васильків з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, у звязку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

За таких умов, суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, та потерпілої, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП не визнав, пояснивши, що в працівників поліції не було «Драгеру», на пропозицію працівників поліції поїхати на медичний огляд відмовився, так як йому пояснили, що додому він має добиратись самостійно.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1№383618 від 04.11.2016 року, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 04.11.2016 року обставин події, які кореспондуються з даними протоколу в частині часу та місця її настання.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Щодо пояснень ОСОБА_1Б суд вважає висловлені у судовому засіданні доводи ОСОБА_1Б, такими, що являються сумнівними, оскільки не підтверджені жодним доказом, у розумінні ст. 251 КУпАП, а отже не узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом(рішення від 18 січня 1978 року у справіІрландія проти Сполученого Королівства(Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту та за своєю суттю спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того ухвалою суду Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2016 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в установленому законом порядку у лікаря нарколога в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які помякшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції частини 2 статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі (1200) однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи, становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 гривні 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з часу набрання постановою законної сили.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України Про виконавче провадження ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження

С у д д я : ОСОБА_4