Справа № 303/5254/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., за участю захисника - Кустрьо М.М. розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його адвоката Кустрьо М.М. на постанову Мукачівського міськрайонного суду від 23.11.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

Даною постановою ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 25.08.2016 року о 21:30 годині в с. В. Коропець Мукачівського району керував транспортним засобом "Хонда Сівік", дорожній номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження медогляду для встановлення стану наркотичного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановлено накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КпАП України у виді штрафу в розмірі 10200 грн. ( десять тисяч двісті гривень ) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Крім того, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 275,60 грн. ( двісті сімдесят п'ять гривень 60 копійок).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його захисник Кустрьо М.М. просить скасувати постанову Мукачівського міськрайонного суду від 23.11.2016 року та винести нове рішення, яким провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що ОСОБА_2, як особа щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення не повідомлявся належним чином про розгляд справи, а повідомлений був лише його захисник Кустрьо М.М., який був присутній в судовому засіданні. Зазначає, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а просив медичних працівників взяти у нього на дослідження кров, але на станції швидкої допомоги медичні працівники сказали, що їм потрібна лише сеча, однак з фізіологічних причин він не зміг їм її надати. Вказує на те, що на час зупинки автомобіля ОСОБА_2 був дещо стомленим, але не перебував в стані наркотичного сп'яніння, яке неможливо визначити візуального так як для цього необхідне відповідне обстеження особи. Вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не виконано вимоги ст. 280 КпАП України.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.12 розділу ІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року ( далі "Інструкція"), разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Вказані вимоги законодавства поліцейськими дотримано в повному обсязі. Після отримання анонімного повідомлення про те, що невідома особа на автомобілі "Хонда Сівік" білого кольору, дорожній номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі в сторону м. Мукачева, поводить себе неадекватно, створюючи аварійну ситуацію, працівниками поліції було зупинено автомобіль та запропоновано водію пройти огляд в закладі охорони здоров'я.

Водій автомобіля ОСОБА_2 погодився проїхати в заклад охорони здоров'я , однак, у закладі охорони здоров'я - Мукачівській ЦРЛ, в присутності двох свідків відмовився надати біологічні взірці для дослідження, вказавши на відсутності на даний час біологічної потреби.

Вказані обставини не заперечували у судовому засіданні ні ОСОБА_2 , ні його захисник - адвокат Кустрьо М.М..

Відповідно до п.п.7, 8, 10, 12 розділу 3 "Інструкції" проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння. При цьому, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Таким чином , як інспектори поліції так і лікар який висунув вимогу до водія ОСОБА_2 здати зразки біологічного середовища (сечу) для проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини з метою виявлення речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння діяли з дотриманням вимог як Кодексу про адміністративні правопорушення так і "Інструкції".

Однак, водій ОСОБА_2 в присутності свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовився здати зразки біологічного середовища (сечу) для проведення лабораторних досліджень з метою виявлення речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння.

Таким чином , інспектор поліції вірно оцінив дії ОСОБА_2 як відмову від проходження огляду для визначення стану сп'яніння.

Сторона захисту не надала жодного доказу про те, що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан сп'яніння , а лише просила відтермінувати його проведення.

Крім того, з установлених обставин справи вбачається, що ОСОБА_2 відразу звернувся за правовою допомогою до адвоката Кустрьо М.М. і мав з ним можливість спілкування , однак жодних дій , щодо проведення огляду для визначення стану сп'яніння вжито не було, у заклад охорони здоров'я для проведення огляду 25.08.2016 року ОСОБА_2 не звертався.

Отже, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, оскільки така підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №504092 від 25.08.2016 року, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 25.08.2016 року, рапортом чергового оператора УІПКП "Кучер".

Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було грубо порушено права особи на захист , щодо якої складено протокол , оскільки судове засідання відбулося без його участі.

З матеріалів справи вбачається , що судові засідання неодноразово відкладалися , в тому числі і з метою виклику свідків. З пояснень захисника Кустря М.М. встановлено , що як ОСОБА_2 так і захисник Кустрьо М.М. , давали пояснення в суді першої інстанції по суті справи, однак, були позбавлені можливості явитися у судове засідання на 23.11.2016 року у зв'язку з хворобою.

Однак, згідно заяви захисника від 22.11.2016 року ( а.с. 36) , останній не заперечував проведення судового засідання 22.11.2016 року за їх відсутності , в тому числі і проведення допиту свідків. Про проведення судового засідання 23.11.2016 року захисник був належним чином повідомлений (а.с.39) . Заяв про відкладення розгляду справи 23.11.2016 року на адресу суду першої інстанції не поступало.

Таким чином , апеляційний суду прийшов до переконання , що права ОСОБА_2 в суді першої інстанції порушено не було.

Отже, суд першої інстанції дотримався вимог законодавства при встановленні фактичних обставин справи та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Підстав для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його адвоката Кустрьо М.М. залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду від 23.11.2016 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: