АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/795/16 Головуючий у першій інстанції: Кононенко Т.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого інженером ВАТ «ППНП», який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що 30.08.2016 року о 10.50 год. на 332 км. а/д Харків-Сімферополь + 320 м керуючи автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки. Не вибрав безпечну швидкість руху та дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з попереду їдучим автомобілем НОМЕР_2, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити справу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та не відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт вважає, що він не порушував п.п.12.1 та 13.1 ПДР України. Вважає, що матеріали справи були складенні з порушенням оскільки ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у схемі місця ДТП не було відображено всієї картини пригоди.

Крім того апелянт вказує, що без проведення експертизи не можливо встановити з вини якого із семи автомобілів сталося дорожньо-транспортна пригода. В судовому засіданні ним заявлялося дане клопотання.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

В свою чергу водій ОСОБА_4 вважав, що постанова суду є законною, тому просив залишити її без задоволення, а апеляційну скаргу без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність та обґрунтованість постанови районного суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції було виконано.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна та не відповідає фактичним обставинам справи є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичними обставинам справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 312152 від 30.08.2016 року, того ж дня о 10.50 год. на 332 км. а/д Харків-Сімферополь + 320 м водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху та дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з попереду їдучим автомобілем НОМЕР_2, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Чим порушив п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України.

Згідно п.п. 12.1. та 13.1 Правил дорожнього руху України водії повинні:

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Так в судовому засіданні у суді першої інстанції ОСОБА_3 пояснив, що рухаючись на 332 км. а/д Харків-Сімферополь він побачив задимлення зі сторони лісосмуги і почав збавляти швидкість. Але задимлення було настільки густим, що побачив транспортний засіб тільки тоді, коли врізався. Через секунду він почув декілька ударів позаду свого автомобіля, в результаті його автомобіль витиснуло з проїзної частини у лісопосадку та отримав механічні пошкодження.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 надав аналогічні пояснення, які він надавав у суді першої інстанції.

Проте пояснення правопорушника обґрунтовано не прийняті до уваги судом першої інстанції, оскільки вони суперечать його первинним поясненням, які він надав після дорожньо-транспортної пригоди та всім іншим доказам, добутим в суді.

Так з письмових пояснень ОСОБА_3 (а.с.10) вбачається, що коли він рухався на автомобілі «Форд» по а/д Харків-Сімферополь він побачив зі сторони посадки дим, та почав знижувати швидкість, потім побачив автомобіль «Шкода» до якого він наблизився та почав гальмувати, однак не встиг та зіткнувся з ним. Через секунду почув удар в його автомобіль, та іще декілька ударів позаду. Його автомобіль відкинуло з проїзної частини.

Також з письмових пояснень ОСОБА_4 (а.с. 9) вбачається, що він керував автомобілем «Шкода» та рухався по а/д Харків-Сімферополь попав у густу димову завісу, із-за якої він зменшив швидкість до 10 км/год та був у колоні автомобілів. В той час він відчув сильний удар в задню частину його автомобіля.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 надав аналогічні пояснення, при цьому зазначив, що саме автомобіль «Форд», під керуванням водія ОСОБА_3 здійснив зіткнення з його автомобілем.

Тобто з пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що ОСОБА_3 рухаючись на автомобілі «Форд» здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», яким керував ОСОБА_4. При цьому ОСОБА_3 не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції в зв'язку з чим порушив п.п. 12.1. та 13.1. ПДР України.

Крім того вина ОСОБА_3 підтверджується також схемою місця дорожньо-транспортної пригоди де зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, та на зворотній стороні пошкодження транспортних засобів, з яких вбачається що автомобіль «Форд» зіткнувся з автомобілем «Шкода». Дану схему учасники пригоди підписали без будь-яких зауважень. Крім того дана схема відповідає поясненням ОСОБА_4 та первинним поясненням ОСОБА_3 (а.с. 6)

Тому доводи апеляційної скарги про те, що схема складена з порушенням є такими, що не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про допущену неповноту судового розгляду в зв'язку з не проведенням експертизи, є голослівними, оскільки матеріалами справи не підтверджено факту заявлення вказаного клопотання в суді. Крім того відповідно до ст. 273 КУпАП експерт залучається у разі, якщо виникає потреба у спеціальних знаннях. З даного матеріалу вбачається, що спеціальних знань не потрібно для того, щоб встановити винуватість особи.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.П. Піскун