Справа № 544/1281/16-п
№ пров. 3/544/361/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 грудня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі судді Нагорна Н. В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління Держпраці у Полтавській області у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області, працює на посаді генерального директора ТОВ «Давидівський Дар», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді генерального директора ТОВ «Давидівський Дар», не повідомляла центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття на роботу найманих працівників до початку роботи, а саме: відповідно до наказу № 36 від 01.06.2016 було прийнято на посаду генерального директора ОСОБА_1 з 01.06.2016 року. Згідно наданої копії повідомлення про прийняття працівника на роботу дата видачі наказу про прийняття на роботу 01.06.2016, дата початку роботи 01.06.2016, дата формування повідомлення страхувальника 01.06.2016, дата направлення повідомлення до ДФС 01.06.2016. Відповідно до наказу № 53 від 01.08.2016 було прийнято на посаду робітника на ручних сільськогосподарських роботах ОСОБА_3 з 01.08.2016. Згідно наданої копії повідомлення про прийняття працівника на роботу дата видачі наказу про прийняття на роботу 01.08.2016, дата початку роботи 01.08.2016, дата формування повідомлення страхувальника 01.08.2016, дата направлення повідомлення до ДФС 01.08.2016. Відповідно до наказу № 65 від 22.09.2016 було прийнято на посаду обліковця ОСОБА_4 з 22.09.2016, повідомлення направлено до ДФС 22.09.2016, про що свідчить повідомлення про прийняття працівника на роботу. Таким чином ОСОБА_1 порушила ч.3 ст. 24 КЗпП.

Окрім цього, на підприємстві не виплачувалась заробітна плата за весь час щорічної відпустки не пізніше ніж за три дні до її початку. Так, наказом № 55 від 05.08.2016 бухгалтеру ОСОБА_5 надана щорічна відпустка тривалістю 24 календарні дні з 08.08.2016 по 01.09.2016. Виплата заробітної плати за весь час щорічної відпустки проводилася 06 вересня 2016 року згідно видаткового касового ордера №56. Наказом № 62/1 від 05.09.2016 землевпоряднику ОСОБА_6 надана щорічна відпустка тривалістю 12 календарних дні з 08.09.2016 по 20.09.2016. Виплата заробітної плати за весь час щорічної відпустки проводилася 27 вересня 2016 року згідно видаткового касового ордера №68. Наказом № 64/1 від 21.09.2016 економісту ОСОБА_7 надана щорічна відпустка тривалістю 10 календарних дні з 21.09.2016 по 30.09.2016. Виплата заробітної плати за весь час щорічної відпустки проводилася 07 жовтня 2016 року згідно видаткового касового ордера №38, чим порушено вимогу ч.1 ст. 21 Закону України " Про відпустки" та ч.4 ст.115 КЗпП України.

Окрім цього, на підприємстві не повідомлялися працівники письмово, не пізніше ніж за два тижні, до встановленого відповідно до графіку щорічних відпусток терміну, про дату початку щорічної відпустки. Так, наказом № 55 від 05.08.2016 бухгалтеру ОСОБА_5 надана щорічна відпустка тривалістю 24 календарні дні з 08.08.2016 по 01.09.201, наказом № 62/1 від 05.09.2016 землевпоряднику ОСОБА_6 надана щорічна відпустка тривалістю 12 календарних днів з 08.09.2016 по 20.09.2016, наказом № 64/1 від 21.09.2016 економісту ОСОБА_7 надана щорічна відпустка тривалістю 10 календарних дні з 21.09.2016 по 30.09.2016, чим порушено вимоги ч.5 ст.79 КЗпП України та ч. 11 ст. 10 Закону України "Про відпустки".

Окрім цього, на підприємстві не дотримані вимоги законодавства щодо поділу щорічної відпустки на частини, а саме: умова, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів. Так, наказом № 62/1 від 05.09.2016 землевпоряднику ОСОБА_6 надана щорічна відпустка тривалістю 12 календарних дні з 08.09.2016 по 20.09.2016, наказом № 64/1 від 21.09.2016 економісту ОСОБА_7 надана щорічна відпустка тривалістю 10 календарних дні з 21.09.2016 по 30.09.2016, чим порушено вимоги ч.6 ст.79 КЗпП України та ч. 1 ст.12 Закону України "Про відпустки".

Окрім цього, на підприємстві не проводилася на день звільнення виплата всіх сум, що належали звільненому працівнику. Так, наказом від 27.07.2016 звільнено з 27.07.2016 року по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням водія ОСОБА_8 Як свідчить табель обліку робочого часу за липень 2016 року 27.07.2016 для ОСОБА_8 був робочим і складав 8 годин. Сума, належна йому виплат при звільненні, виплачена 08.08.2016, про що свідчить видатковий касовий ордер № 52 від 08.08.2016. Наказом № 65 від 26.09.2016 звільнено з 26.09.2016 по п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін агронома ОСОБА_9 Як свідчить табель обліку робочого часу за вересень 2016 року 26.09.2016 для ОСОБА_9 був робочим і складав 8 годин. Сума, належна їй виплат при звільненні, виплачена 07.10.2016, про що свідчить видатковий касовий ордер № 81 від 07.10.2016. Наказом № 67 від 30.09.2016 звільнено з 30.09.2016 по п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін водія вантажопідіймача ОСОБА_10 Як свідчить табель обліку робочого часу за вересень 2016 року 30.09.2016 для ОСОБА_10 був робочим і складав 8 годин. Сума, належна йому виплат при звільненні, виплачена 07.10.2016, про що свідчить видатковий касовий ордер № 81 від 07.10.2016, що не відповідає вимогам ч.1 ст.116 КЗпП.

До суду ОСОБА_11 не з'явилася, про причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вина ОСОБА_11 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 16-09-210/_790 від 27.10.2016, актом перевірки № 16-09-210/985 від 26.10.2016. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне притягнути правопорушника до адміністративної відповідальності.

При накладенні стягнення суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини. Обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є не тільки мірою відповідальності, але й служить вихованню особи, яка скоїла правопорушення, суд вважає за можливе обмежитись мінімальним штрафом в межах санкції, що відповідає ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст. ст.283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 (пятсот десять) гривень на корись держави на р/р 0379, отримувач УДКСУ у Пирятинському районі, код отримувача 21081100, МФО 831019.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок на рахунок отримувача УДКСУ у Пирятинському районі 0379, код отримувача (за ЄДРПОУ) 37958534, банк отримувача ГУ ДКСУ у Полтавській області, МФО 831019.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області. Постанову може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, при застосуванні заходів примусового впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н. В. Нагорна