ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Лунь Р.В., під час підготовки до розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого начальником Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС в Хмельницькій області,

за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП,-

встановив:

До Хмельницького міськрайонного суду від ОСОБА_2 адвокатів Хмельницької області надійшла справа №686/23902/16-п про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Постановою судді від 14.11.2016 дана справа направлена на доопрацювання у зв'язку з невикладенням в повній мірі в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення, як цього вимагає ст.256 КУпАП.

ОСОБА_2 адвокатів Хмельницької області від 30.11.2016 справу повернуто до Хмельницького міськрайонного суду та вказано, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення повністю зрозуміла ОСОБА_1, а обвинувачення останнього повністю конкретизоване в інших доказах, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до положень ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу: "У зв'язку з наданням правової допомоги клієнту, адвокат ОСОБА_3 звернувся до начальника ДПІ у м.Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області ОСОБА_1 з адвокатським запитом за вих.№2/03-10/2016 від 03.10.2016р. про надання певної інформації з Інтегрованої картки платника ТОВ "Хмельницькі барви", яке є клієнтом адвоката. Начальник ДПІ у м.Хмельницькому ОСОБА_1 листом за №22206/070-15 від 06.10.2016р., відмовив адвокату в наданні запитуваної інформації, посилаючись на те, що наказом МФ України від 07.04.2016р. №422 не передбачено надання платникам інформації з Інтегрованої картки платника та посилаючись на можливість отримання платником на офіційному веб-порталі Державної фіскальної служби України інформації щодо розрахунків з бюджетом. Зазначена відмова є неправомірною. Запит адвоката ОСОБА_3 за формою, змістом та підставами звернення відповідає вимогам ст.ст.20, 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", запитувана інформація не віднесена законом до інформації з обмеженим доступом, перебуває в розпорядженні (володінні) ДПІ у м.Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області, а тому підлягає наданню адвокату відповідно до вимог ч.2 ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у ньому не зазначено про надання якої конкретно інформації звернувся адвокат ОСОБА_3 до начальника ДПІ. В той же час в протоколі робиться висновок, що відмова начальника ДПІ є неправомірною, оскільки ця інформація не віднесена до інформації з обмеженим доступом.

Незазначення за таких обставин в протоколі про адміністративне правопорушення змісту запитуваної інформації свідчить про те, що суть правопорушення в повній мірі не викладена, а обвинувачення, яке пред'явлене ОСОБА_1, є неконкретним, чим порушено його право на захист.

Слід зауважити, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв'язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення ("проведення несанкціонованого пікету"), але національні суди, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У зв'язку з викладеним, в силу п.2 ст.278 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП слід повернути органу, який порушив адміністративне переслідування, для доопрацювання.

Керуючись ст.ст.245, 254, 256, 278, 283, 294 КУпАП,

постановив:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.212-3 КУпАП повернути до ОСОБА_2 адвокатів Хмельницької області для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: