АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/774/815/16 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
Справа № 205/5775/16-п Головуючий у другій інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює в ПП «Ломовцев», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_3 21.07.2016 року о 16 год 32 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вул. Березинська та вул. Нижньодніпровська в м. Дніпропетровську не дотримався безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_3 17 листопада 2016 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження, в якій просить змінити захід адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на одинрік на штраф у розмірі, встановленому на розсуд суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, ОСОБА_3 посилається на те, що будь яких повідомлень про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, його повідомлено не було.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що захід адміністративного стягнення обраний із порушенням вимог закону. Суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобам, а не наприклад штрафу. Суд значно відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду. Вказує на те, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керування ним, ставить ОСОБА_3 у дуже скрутне становище, вказує на те, що має двох неповнолітніх синів.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5, просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, та розглянути апеляційну скаргу по суті. Підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити. ОСОБА_3 Зазначив, що стягнення є занадто суворим, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, має двох малолітніх дітей, працює приватним підприємцем і керування автомобілем єдине джерело доходу його родини.

Потерпілий ОСОБА_4, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників дорожньо-транспортної події, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_3 яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та копія постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Разом з тим, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного на ОСОБА_3 виду стягнення, оскільки суд першої інстанції позбавляючи права керування транспортними засобами останнього не дотримався принципу індивідуалізації та положень ст. 30 КУпАП, згідно якої, позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При накладенні на ОСОБА_3 максимальне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, судом першої інстанції поза увагою залишилися істотні обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, які б, у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували відповідальність ОСОБА_3 за адміністративне правопорушення, в той час, як визнання правопорушником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та його щире каяття у вчиненому, незначні пошкодження автомобіля потерпілої сторони, наявність на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, позитивну характеристику за місцем мешкання, вважаю можливим врахувати, як обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП, помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Також, при помякшенні накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, враховую що можливість керування автомобілем є єдиним джерелом доходу родини ОСОБА_3, а також думку потерпілого ОСОБА_4, який вважав за можливе змінити захід адміністративного стягнення на штраф.

На підставі викладених обставини справи, приходжу до висновку про можливість помякшення накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення та накладення на нього стягнення у виді штрафу, в розмірі передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки таке адміністративне стягнення буде достатнім і в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т АН О В И В :

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року - задовольнити та поновити ОСОБА_3 строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_3 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2