Дата документу 22.12.2016
Справа № 501/2874/16-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Семенов О.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Овідіопольського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Південна, 54,

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19 листопада 2016 року серія АП2 № 152437 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складного працівниками Овідіопольського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, вбачається, що 19 листопада 2016 року о 19.00 годин, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «CHEVROLET», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на вул. Олександрійській в м. Чорноморську Одеської області з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), на вимогу працівників поліції відмовився від проходження медичного огляду стан алкогольного спяніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП України, вину у вчиненні правопорушення не визнав, по пояснив, що 19 листопада 2016 року був зупинений працівниками поліції, які запідозрюючи його у вживанні алкоголю, запропонували пройти медичний огляд з виїздом до м. Одеси. Враховуючи, що в нього не було часу на такий тривалий виїзд, він відмовився від проходження медичного огляду, погоджуючись на проведення в лікарні в м. Чорноморську.

Свідок ОСОБА_2, дружина ОСОБА_1, в судовому засіданні надала пояснення, які відповідають змісту пояснень її чоловіка.

Свідок ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснив, що був залучений працівниками поліції для оформлення правопорушення відносно ОСОБА_1, якому не пропонувалося пройти огляд на стан спяніння у поліцейського з використанням спеціальних технічних засобів. ОСОБА_1 було одразу запропоновано пройти обстеження у медичному закладі у м. Одесі. ОСОБА_1 погодився на медичне обстеження, але в Іллічівський клінічній лікарні. Крім того, він давав письмові пояснення поліцейському щодо ОСОБА_1 на заздалегідь виготовленому друкованим способом шаблоні в якому вказано, що особа нібито визнала, що знаходиться у стані алкогольного спяніння. В дійсності ОСОБА_1 такі твердження не наводив.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306) водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Згідно пп.6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09 листопада 2015 року № 1452/735 далі Інструкція) визначено наступний порядок проведення огляду на стан спяніння: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (або посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (або посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 247 КУпАП не передбачено підстав для закриття провадження у справі у зв'язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності. Не передбачено Кодексом визначення допустимості доказів.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституції України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному випадку йдеться не про злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки КУпАП не передбачає визнання доказів недопустимими, суд вважає необхідним застосувати аналогію закону як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Згідно чч.1,2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Аналіз доказів по справі свідчить про те, що працівниками поліції було порушено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння та отримання незгоди ОСОБА_1 від проведення медичного огляду було отримано з порушенням діючого законодавства, що виключає адміністративний протокол з доказів, як недопустимий.

Показання свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 в суді та письмові показання свідка ОСОБА_4 підтверджують, що адміністративний протокол складений незаконно.

З вищевикладених підстав, суд вважає можливим застосувати аналогію також щодо закриття провадження у справі як недоведеність вини.

Так, п.3 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8 та 62 Конституції України, п.3 ч.1 ст.284 КПК України, ст.ст.7, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП - закрити у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливості їх отримати.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої винесено постанову, її представником, захисником та потерпілим.

У випадку пропуску зазначеного строку з поважних причин (в тому числі через несвоєчасне отримання копії постанови особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час прийняття постанови) цей строк за заявою особи може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.287 ч.1 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором лише у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу.

Суддя

Строк предявлення постанови до виконання

згідно Закону України «Про виконавче провадження»

Постанова набрала законної сили

«______» ______________2016р.