Справа № 480/2378/16-п 23.12.2016 23.12.2016 23.12.2016
Номер провадження: 33/784/308/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Клімової Л.В.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

потерпілого - ОСОБА_3,

представника потерпілого ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відносно нього провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, тобто з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно постанови суду, 14 вересня 2015 року, між 23 год. та 00 год., ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на ділянці автомобільної дороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 126-128 км, при виконанні розвороту не надав перевагу у русі та допустив зіткнення з автомобілем Ssang Yong Rexton, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній проїзній частині, чим не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та порушив вимоги п. 2.3 б ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суддя не правильно застосував норми матеріального права, не дослідивши усіх обставин справи. Посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 б, 2.2, 2.3 ПДР України, однак ці пункти ПДР не регулюють початок руху та зміну його напрямку.

Зазначає, що ОСОБА_1 надав пояснення, що автомобіль під його керуванням виїхав на головну дорогу та до зіткнення рухався 15-20 секунд. Враховуючи пояснення потерпілого та свідків, автомобіль під керуванням потерпілого знаходився від місця зіткнення на значній відстані, яка перевищувала 300 метрів. У звязку із тим, що швидкість руху автомобіля потерпілого була незначною, він мав можливість зупинитися та уникнути зіткнення з автомобілем КАМАЗ.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про проведення автотехнічної експертизи механізму та обставин ДТП. Зазначає, що він звернувся до МВ ОНДІСЕ із заявою про проведення автотехнічного дослідження та обставин ДТП, відповідно до якої з технічної точки зору в діях водія автомобіля КАМАЗ з причепом не вбачається невідповідностей п.п. 10.1, 10.4 ПДР України та дорожнього знаку 2.2 «Стоп», «Проїзд без зупинки заборонено».

Заслухавши захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, заперечення потерпілого ОСОБА_5 та його представника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є правильними та ґрунтуються на доказах, які містяться у справі про адміністративне правопорушення, та які безпосередньо досліджені суддею при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

З огляду на зазначені вимоги закону, при прийнятті рішення, обґрунтовуючи свої висновки, суддя вірно зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями учасників дорожнього руху ОСОБА_1, ОСОБА_3, а також свідків, які були очевидцями ДТП.

Суддею обґрунтовано при прийнятті рішення врахований протокол про адміністративне правопорушення, відповідно якому водій ОСОБА_1О керував транспортним засобом КАМАЗ, та при виконанні маневру розвороту, не виконав вимоги 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», та порушив вимоги п.2.3 б ПДР України, не надавши перевагу у русі та допустив зіткнення з транспортним засобом «Ssang Young Rexton» під керуванням водія ОСОБА_3, що рухався по головній проїзній частині автодороги, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначені відомості у протоколі повністю узгоджуються зі складеним протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою місця ДТП, де зафіксовано розташування транспортних засобів на проїзній частині головної дороги, по якій рухався водій ОСОБА_3

З пояснень ОСОБА_1 від 15.09.2015 року (тобто безпосередньо після ДТП) вбачається, що він керував автомобілем КАМАЗ, та під час виконання маневру розвороту з правого боку не побачив автомобілю, а тому продовжив маневр, та у цей момент в праву передню вісь його автомобіля вїхав автомобіль. Стверджував, що в автомобіля під його керуванням були включені габаритні вогні, а чи були вони включені у іншого автомобіля він не знає, оскільки коли він заходив на розворот то не бачив цього автомобіля (а. с. 23). Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надав в судовому засіданні.

Проте, його пояснення спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7

З пояснень потерпілого ОСОБА_3, наданих 15.09.2015 року безпосередньо після ДТП (а.с. 26-27), та аналогічних пояснень в суді, слідує, що він, керуючи автомобілем «SsangYoung Rexton», з включеним світлом фар, рухався зі сторони м. Одеси у бік м. Миколаєва, по головній дорозі. Приблизно за 10-15 метрів до місця зіткнення він, рухаючись у лівій смузі руху, побачив автомобіль КАМАЗ, у якого будь-які габаритні вогні та світло фар увімкнені не були. Він (ОСОБА_3) намагався уникнути зіткнення шляхом гальмування та перестроювання у правий ряд. Транспортний засіб КАМАЗ знаходився на смузі, по якій рухався його автомобіль, та повністю перекрив рух по автодорозі. Він рухався зі швидкістю приблизно 70 км/год.

Свідок ОСОБА_6 в суді підтвердив показання потерпілого ОСОБА_3, та пояснив, що був пасажиром автомобіля «SsangYoung Rexton» під керуванням останнього. Автомобіль під керуванням ОСОБА_3 рухався з увімкненим світлом фар, по головній дорозі. Приблизно за 10-15 метрів до місця зіткнення він побачив автомобіль КАМАЗ з вантажним причепом, який здійснював маневр розвороту, виїхавши на смугу руху, по якій рухався водій ОСОБА_3 Уникаючи зіткнення, ОСОБА_3 намагався змінити напрямок руху, перестроїтися у праву смугу та гальмувати, однак зіткнення уникнути не вдалося. В автомобіля КАМАЗ не були включені габаритні вогні.

Аналогічні пояснення свідок ОСОБА_6 надав у своїх письмових поясненнях від 16.09.2015 року (а.с. 28-29), тобто безпосередньо після ДТП.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що на вїзді до м.Миколаєва, рухаючись зі швидкістю 50-60 км/годину, його автомобіль випередив легковий автомобіль під керуванням ОСОБА_3, який їхав у лівій смузі, по головній дорозі в напрямку з м. Одеси до м. Миколаєва, з увімкненими фарами. Потім попереду побачив, що сталося зіткнення автомобілю «SsangYoung Rexton» з автомобілем КАМАЗ, який стояв у лівій смузі по головній дорозі, на частині правої смуги боком, без увімкнених габаритних вогнів.

Таким чином, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтвердили пояснення потерпілого про обставини ДТП. Підстав вважати показання свідка ОСОБА_8 неправдивими, немає, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами. Та обставина, що свідок ОСОБА_8 був очевидцем ДТП, вбачається з пояснень ОСОБА_3 від 15.09.2015 року, в яких зазначено про цього свідка з вказівкою про його анкетні дані та засоби звязку.

З наведених пояснень потерпілого та свідків вбачається, що потерпілий ОСОБА_3 рухався по головній дорозі, а водій ОСОБА_1, здійснюючи маневр розвороту, виїхав на смугу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3, чим створив перешкоду у русі для транспортного заходу під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі. Таким чином, ОСОБА_1, керуючи автомобілем КАМАЗ, перед початком розвороту не перевірив, чи це буде безпечним для інших учасників руху.

Суддя дійшов вірного висновку, що допущені водієм ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху України перебувають у причинному звязку з суспільно-небезпечними наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Отже, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Посилання апелянта про те, що ОСОБА_3 рухався з великою швидкістю не підтверджуються наявними у справі доказами.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи про не встановлення судом всіх обставин справи є безпідставними, оскільки такі обставини встановлені у повному обсязі, а висновки суду ґрунтуються на доказах, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні та вірно оцінені судом.

При апеляційному розгляді апелянтом надано експертне дослідження обставин ДТП № 1126 від 06.12.2016 року, яке здійснене після прийнятого суддею рішення у справі про адміністративне правопорушення за заявою захисника ОСОБА_2 Як слідує з наданих висновків, в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР та дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений».

Проте, підстав для врахування наданих висновків немає, оскільки висновок експерта, як і інші джерела доказів, оцінюються за правилами, визначеними ст. 252 КУпАП. При цьому, апеляційний суд враховує, що експерт не попереджався про кримінальну відповідальність, а зазначене дослідження проведено за клопотанням захисника та на підставі даних, наданих останнім, тобто в обсязі тих даних, які вважав за необхідне захисник.

Ці висновки апеляційний суд вважає недопустимим доказом, та оцінює його у сукупності з іншими доказами (показаннями потерпілого та допитаних судом свідків, даних протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП), які спростовують дані висновки. Крім того, експертне дослідження не містить відповіді на питання, чи дотримані водієм ОСОБА_1 ті Правила дорожнього руху України, про недотримання яких зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. В той же час, у висновку зазначено, що експерт не вбачає невідповідностей в діях ОСОБА_1 вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР, тобто у порушенні Правил дорожнього руху, які не ставляться у провину останньому.

Суддею зроблений правильний висновок про порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3 «б» ПДР України та вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», тобто порушень тих вимог, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,- залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча: