Провадження № 33/779/298/2016
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Повзло В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.11.2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, що не працює, мешкає по АДРЕСА_2,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір.

в с т а н о в и в :

Постановою судді встановлено, що водій ОСОБА_3 21.09.2016 о 03 год. 44 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Набережна ім. В. Стефаника, буд. 12, керував транспортним засобом марки "Renault Kangoo ", д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан вживання алкоголю, зі згоди водія, проводився за допомогою приладу Drager Alcotest 6810. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою судді ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, провадження по справі закрити. Вважає, що рішення суду прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх тверджень вказує, що 21.09.2016 року о 03-50 год. він стояв біля власного автомобіля в той час, коли до нього підійшли працівники поліції та запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою алкотестера Драгер, у зв'язку із тим, що від нього чути запах спиртного, на що він погодився та працівники поліції повідомили йому що прилад показав 1,16%, що свідчить про знаходження в стані алкогольного сп'яніння. Апелянт посилається на те, що він не здійснював керування транспортним засобом, проте працівники поліції склали на нього протокол, який він відмовився підписувати. Суду першої інстанції надав зразок свого підпису. Наголошує на тому, що під час складання протоколу жодних свідків не було, що підтверджується тим, що зазначені у протоколі свідки на неодноразовий виклик суду не з'являлись. Вказує, що працівниками поліції не було надано суду доказів того, що вони бачили як автомобіль рухався, а також того, що він керував транспортним засобом. Апелянт вважає, що працівниками поліції були порушені вимог п. 1.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в тій частині, що до матеріалів провадження не додано свідоцтво про державну реєстрацію алкотестера Drager та не вказано його серійний номер та свідоцтво про державну реєстрацію, що, на думку апелянта, свідчить про неточність показів пристрою, у зв'язку із чим покази пристрою є неналежним доказом по справі. Посилається на неналежне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому не заповнені всі необхідні рядки, зокрема назва та номер пристрою, не вказано частину статті за якою його притягають до відповідальності, а також інформація про притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року, що, на думку апелянта, є підставою для направлення матеріалів до органів поліції для дооформлення. Також зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні передбачені п. 5 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції елементи технічного опису. Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є недійсним, неналежним та недопустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам діючого законодавства.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду належить залишити без змін, з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №413479 від 21.09.2016 року (далі - Протокол), складеного інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Івано-Франківськ Шимальським І.В., водій ОСОБА_3 21.09.2016 року о 03:44 год. в м. Івано-Франківську по вул. Набережна - ім. В. Стефаника,буд. 12, керував транспортним засобом марки "Renault Kangoo ", д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан вживання алкоголю, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосування приладу «Драгер», в присутності двох свідків (а.п. 1).

Протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка з серійним номером АП2 №413479 уповноваженою на те особою - інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Івано-Франківськ Шимальським І.В., та містить підпис працівника поліції.

В протоколі, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі - Інструкція), в графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу незаконного складання протоколу, так само як і інших пояснень по суті правопорушення, під час складання протоколу, ОСОБА_3 не викладено та не заявлено. Крім того, протокол містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта в частині того, що ним було надано суду першої інстанції копію паспорту, де міститься зразок його підпису, який не відповідає підпису, що міститься у протоколі, вважаю неспроможними, оскільки питання щодо відповідності підписів особі, яка підписала документи, відноситься до компетенції експертних органів.

Крім того, з переглянутих в судовому засіданні апеляційного суду компакт-дисків (конверт а.с. 23,29) вбачається, що саме ОСОБА_3 власноруч підписував протокол (а.с.1). Будь-які розумні сумніви з цього приводу відсутні.

Перевірка працівниками поліції стану алкогольного сп'яніння щодо ОСОБА_3 проводилась відповідно до п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), у зв'язку із виявленими ознаками, а саме: запаху алкоголю з рота, тремтіння пальців, порушення мови, про що є посилання у відповідній графі протоколу (а.п. 1).

Огляд на стан сп'яніння ОСОБА_3 проводився за допомогою приладу Драгер, про що міститься посилання у протоколі, з долученням результатів вказаного огляду, що становили 1,16% (а.п. 2).

В протоколі в графі «з результатами згоден» міститься власноручний підпис, у виді прізвища «Данилюк», аналогічний підпис міститься й під результатами аналізу, отриманого за допомогою приладу «Драгер» (а.п. 2).

В протоколі також зазначені свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що були присутніми під час проведення працівниками поліції добровільної перевірки стану ОСОБА_3 за допомогою приладу «Драгер», та 21.09.2016 року засвідчили своїми підписами результат тесту - 1,16%. Пояснення цих свідків від 21.09.2016 року долучені до протоколу (а.п. 3-5).

Пояснення вказаних вище свідків об'єктивно підтверджуються як змістом протоколу про адміністративне правопорушення, так й матеріалами адміністративної справи.

З переглянутих в судовому засіданні апеляційного суду компакт-дисків (конверт а.с. 23,29) вбачається повне відображення процесу складання протоколу відносно ОСОБА_3, що відбулося 21.09.2016 року.

Вважаю, що сукупність матеріалів справи разом з переглянутими відеозаписами повністю, поза всяким розумним сумнівом, доводять факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Вказаним відеозаписом також спростовуються твердження апелянта щодо відсутності свідків під час складання протоколу, а також твердження щодо відсутності доказів керуванням ним транспортним засобом.

Так, відеозапис починається з наближення працівника поліції до зупиненого транспортного засобу, в якому на місці водія перебуває ОСОБА_3, крім нього в автомобілі знаходиться ще троє осіб.

Зміст вказаного відеозапису свідчить про те, що ОСОБА_3 у будь-який спосіб бажає уникнути від адміністративної відповідальності шляхом висловлення доводів, які взагалі не узгоджуються з наявним в матеріалах провадження доказами.

В подальшому з відеозапису вбачається факт проходження ОСОБА_3 за допомогою приладу «Драгер», отримання результату тесту 1,16 %, погодження ОСОБА_3 з вказаним висновком, наявність під час цієї перевірки свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та підписання ними відповідних пояснень, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення (а.с. 4,5).

Що ж стосується доводів апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував біля свого автомобілю, то вважаю їх способом захисту правопорушника, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та повністю спростовуються зібраними по справі доказами.

Вказане твердження апелянта спростовується змістом відеозапису, з якого вбачається, що місцем зупинки транспортного засобу є проїжджа частина дороги, на момент наближення працівника поліції до автомобіля саме ОСОБА_3 знаходився за кермом транспортного засобу.

Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу до висновку, що дії ОСОБА_3 повністю охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції вимог Інструкцій в частині проведення огляду за допомогою пристрою Драгер, який на думку апелента, не пройшов метрологічної повірки, внаслідок відсутності свідоцтва про це та свідоцтва про його державну реєстрацію, вважаю безпідставними.

Так, порядок проходження огляду на стан сп'яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та п.п. 1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 3,4,5 Розділу І вищевказаної Інструкції поліцейськими при огляді на стан сп'яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, з наведено вбачається, що на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, працівник поліції надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Між тим, матеріали провадження не містять жодного документу про те, що ОСОБА_3 звертався до працівників поліції з такою вимогою, про що свідчить зміст наведених вище компакт-дисків з відеозаписами.

Виходячи з наведено вище, відсутні будь-які підстави сумніватися у обґрунтованості застосування працівниками поліції алкотестера, як і підстав щодо сумнівів у правильності допуску даного приладу вимірювальної техніки до використання.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині неналежного оформлення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому не заповнені всі необхідні рядки, зокрема назва та номер пристрою, відсутня частина статті за якою притягають до відповідальності, а також інформація про притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року, то ці обставини не тягнуть за собою скасування постанови судді.

Таким чином, інспектор поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, діяв відповідно до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Наведеними доказами у їх сукупності спростовуються доводи апелянта про недоведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративно відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Інші доводи апелянта не впливають на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, за вказаних вище обставин вважаю, що у суду першої інстанції були законні підстави про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_3 адміністративне стягнення відповідає санкції ч.1 ст. 130 КУпАП на час вчинення правопорушення.

Враховуючи викладене вище, підстави для зміни або скасування постанови з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 та задоволення апеляційної скарги, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.11.2016 року, якою ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати з кримінальних справ

апеляційного суду Івано-Франківської області В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло