Провадження № 3/263/1681/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, при секретарі Домановій І.Ф., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у місті Маріуполі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН невідомий: згідно Довідки Інформаційних судових систем фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 органом поліції обвинувачується в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, на підставі складеного протоколу від 23.10.2016 року, за яким зазначено, що 23.10.2016 року о 22-20 год. ОСОБА_2 в м.Маріуполі на перехресті бул.Шевченко та вул.Артема керував ТЗ FORD державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), який від проходження в установленому порядку медичного огляду в медичному закладі на стан спяніння і продуття алкотестеру «Алкотестер №6810» відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України. В протоколі про виявлене правопорушення свою провину ОСОБА_2 не визнав, зазначив, що їхав тверезий, при цьому автомобілем не керував.

Правопорушник, не визнаючи свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, в судовому засіданні пояснив, що зі складеним відносно нього протоколом про правопорушення не згоден, бо 23.10.2016 року о 22-20 год. зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_3 на автовокзалі, який сів за кермо його автомобіля НОМЕР_2 та вони спускалися по вул.Кірова, де їх зупинили працівники поліції. Безпосередньо після зупинки транспортного засобу на вимогу інспектора, ОСОБА_3 повідомив про те, що залишив водійське посвідчення за місцем роботи. Користуючись темним часом доби і розмірами салону ТЗ він пересів на переднє пасажирське сидіння, а він був вимушений пересісти на місце водія, але, враховуючи безглуздість такого вчинку, одразу вийшов із салону автомобіля. Інспектор поліції висловив підозру про знаходження його в стані алкогольного спяніння. При чому, заперечуючи це, він не погодився на використання газоаналізатора Алкотестера, оскільки існували обґрунтовані сумніви в обєктивності проведення цього дослідження., тому наполягав на проведенні огляду у наркологічному диспансері м.Маріуполя; на що отримав відмову, з посиланням на нічний час доби та закінчення робочого часу установи. Крім того, з метою унеможливлення самостійного проходження медичного огляду протягом 2-х годин, його разом зі ОСОБА_3 доставили до Центрального відділу поліції, де без будь-якого процедурного оформлення затримання осіб, тримали до 02:00 год. 24.10.2016 року. Тому тільки наступного дня, 24.10.2016 року о 08:00 год. він прибув до Міського наркологічного диспансеру м.Маріуполя, де згідно результату хіміко-токсилогічного дослідження лікар ОСОБА_4 прийшла до висновку про тверезість його стану. На підставі викладеного, просив справу закрити, оскільки він не винен у скоєні порушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

На підтвердження відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду в медичному закладі та від продуття алкотестеру в протоколі про виявлене правопорушення працівниками поліції вказані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання пояснив, що в той день близько 00:00 год. їхав з дружиною на своєму автомобілі Таврія по вул.Артема у бік центрау міста, коли їх зупинили поліцейські, запропоновували бути понятими. На місці події перебувало двоє чоловіків, одному з них поліцейські пропонували пройти медичне освідування, на що останній мовчав, тому це було розцінено як відмова та складено протокол, який ми підписали.

Свідок ОСОБА_6 не зявилася на розгляд вказаної справи за невідомих суду причин, будучи належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи.

Допитаний у судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_7 вказував, що 23.10.2016 року він перебував на чергуванні з ОСОБА_8, коли вони побачили, що автомобіль FORD з відсутньою підсвіткою номерного знаку, зупинили його. З нього вийшов водій з ознаками алкогольного спяніння, якому в присутності двох свідків було запропоновано пройти медичне освідування на приборі Драгер або у наркоголоії, на що останній мовчав, тому це було розцінено як відмова та складено протокол, який підписали свідки.

Допитаний у судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_8, підтвердивши пояснення ОСОБА_7, також вказував, що вони побачили, що автомобіль FORD з відсутньою підсвіткою номерного знаку, зупинили його. Водій був з ознаками алкогольного спяніння червоні очі, запах з рота, тремтіння кінцівок, тому йому в присутності двох свідків було запропоновано пройти медичне освідування на приборі Драгер або у наркоголоії, на що останній чіткої відповіді не дав, тому це було розцінено як відмова та складено протокол за порушення ст. 130 КУпАП за відмову у проходженні медичного огляну на стан спяніння, який підписали свідки.

Оглянувши у судовому засіданні відеозаписи події, зафіксований на бодікамері працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_2 сидить на водійському сидіння свого автомобіля FORD, відчиняє двері та виходить з машини, після чого починається розмова з працівниками поліції з приводу порушення ст.130 ч.1 КУпАП. Натомість в наданих працівниками поліції відео взагалі не видно, щоб транспортний засіб FORD, рухався саме під керуванням ОСОБА_2

Допитаний у суді в якості свідка ОСОБА_3, повністю підтримуючи покази ОСОБА_2Г вказував, що 23.10.2016 року близько 22-00 год. зустрівся з ОСОБА_2 в м.Маріуполі на автовокзалі, при чому з дозволу останнього він перебував за кермом його ТЗ FORD державний номер НОМЕР_1. Коли спускалися по вул.Кірова, їх зупинили працівники поліції. Безпосередньо після зупинки транспортного засобу на вимогу інспектора, він усвідомив що залишив водійське посвідчення за місцем роботи, тому користуючись темним часом доби і розмірами салону ТЗ він пересів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_2 - на місце водія. Останній вийшов до інсектора з місця водія, при чому інспектор поліції висловив підозру про знаходження його в стані алкогольного спяніння, хоча ОСОБА_2 був тверезий, алкоголю та будь-яких наркотичних речовин не вживав. Він чув, що останній пропонував та наполягав на проведенні огляду у наркологічному диспансері м.Маріуполя; на що отримав відмову, з посиланням на нічний час доби та закінчення робочого часу установи. Потім його разом з ОСОБА_2 доставили до Центрального відділу поліції, де тримали до 02:00 год. 24.10.2016 року. З упевненістю стверджував, що ОСОБА_9 не керував того вечора автомобілем, тим більше у присутності поліцейських. Зазначав лише, що останній дійсно сідав за кермо свого автомобіля того вечора, коли вони пресіли внаслідок відсутності в нього документів.

З огляду на досліджені докази по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП суд дійшов висновку про те, що у діях останнього не було доведено наявність складу правопорушення, виходячи з наступного вмотивування.

За ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також ті особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП в разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно із «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі за текстом - постанови Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, вбачається, щоогляд в такому разі проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров'я (пункт 3 Порядку); не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви (пункт 4 Порядку); у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).

На підставі п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. При цьому керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно із п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначає, що позиція поліцейських щодо наявності у діях ОСОБА_2, підтримана у судовому засіданні, не була доведена в суді переконливими доказами.

Так, на наданій для огляду в суді відеофіксації з бодікамери поліцейського не вбачається, що ОСОБА_2 керує транспортним засобом в стані спяніння або, що під керуванням ОСОБА_2 автомобіль взагалі рухається з місця.

На підставі ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Таким чином, суд дійшов висновку, що самі по собі пояснення працівників поліції не можуть бути достатніми доказами провини ОСОБА_2 у скоєнні ним порушення п.2.5 ПДР України, через відсутність інших доказів провини ОСОБА_2, враховуючи послідовні покази як ОСОБА_2, так й допитаного свідка ОСОБА_3

З огляду на відсутність достатніх доказів винуватості ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, бо не доведено виконання ним функцій водія та рух транспортного засобу під його керуванням, то викладене свідчить про те, що доводи представників поліції, покладені в основу складеного протоколу про виявлене правопорушення, не знайшли свого підтвердження в суді.

Таким чином, у судовому засіданні не було доведено наявність складу правопорушення у діях ОСОБА_2 за ст.130 ч.1 КУпАП, бо судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

На підставі викладеного виключається провадження у вказаній справі згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за положеннями якого провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав, досліджених під час розгляду справи, складу правопорушення в діях ОСОБА_2 не було доведено, тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст.130 ч.1 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Суддя П.І.Папаценко