Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1518/2016
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 грудня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року,

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 ( десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

Як встановлено постановою судді, 20 вересня 2016 року о 22 год. 20 хв., рухаючись по вул. Кирилівській, 57, що у Подільському районі м. Києва, ОСОБА_2 керував автомобілем «ТOYOTACAMRY» д.н.з. НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук. Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп'яніння приладом «Драгер» відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржувана ним постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд неповно з'ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, що потягло за собою необґрунтоване визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, як зазначає скаржник, в оскаржуваній постанові, суд не вірно встановив той факт, що він, ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 № 239382 від 20.09.2016 року чітко зазначено, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, та відсутні будь-які записи стосовно відмови від проходження саме медичного огляду.

При цьому, пояснюючи свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» скаржник вказує на те, що був впевнений у тому, що працівники поліції доставлять його до медичного закладу для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, але йому цього запропоновано не було, отже це було розцінено так, що він зовсім відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Посилання в оскаржуваній постанові на те, що він, ОСОБА_2, повинен був сам, протягом двох годин, пройти огляд у відповідних закладах охорони здоров'я суперечить вимогам ст. 266 КУпАП, якою визначено, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. При цьому, сам огляд у закладі охорони здоров'я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу на її підтримку; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, посадова особа, в даному випадку суддя, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 252 КУпАП, повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Разом з тим, під час розгляду даної справи та винесення оскаржуваної постанови, суддя зазначених вимог закону не дотримався, внаслідок чого дійшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, з посиланням на положення ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Цією ж нормою КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі - Порядку), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Більш того, як прямо передбачено п. 7 Порядку, саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський, як це передбачено п. 8 Порядку, в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Такі самі вимоги до порядку проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп'яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, а також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, в п. 6 розділу ІХ. якої чітко зазначено про те, що поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я.

Між тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 № 239982 від 20 вересня 2016 року, який було складено щодо ОСОБА_2, останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків з використанням приладу «Драгер».

Більш того, в рапорті інспектора поліції ОСОБА_3, яка складала вказаний вище протокол також не зазначається про те, що водій ОСОБА_2, у якого були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, а зазначається лише про те, що дослівно: «Водій гр. ОСОБА_2 від проходженя огляду на стан алкогольного сп'яніння приладом «Драгер» у встановленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився».

За таких обставини, приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи будь-яких інших доказів, які б дозволили спростовувати доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, а також положення ст. 266 КУпАП про те, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді, як і докази, на підставі яких ґрунтуються ці висновки, суперечать нормам матеріального права та не відповідають фактичним обставинам справи.

Обґрунтованими слід визнати і доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваній постанові суддя безпідставно послався на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України, незважаючи на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення було вказано про порушення п. 2.9 (а) цих Правил.

Приймаючи до уваги недотримання судом першої інстанції, під час розгляду справи, норм матеріального та процесуального права, яке призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаю, що його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_2 - скасуванню, з закриттям провадження по справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Ларіонова Н.М.