Справа № 308/9171/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 30.08.2016 року о 21:20 годині, в м. Ужгороді по вул. Бабяка керував автомобілем марки АЗЛК 2140 , номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння . При проходженні огляду на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою приладу Драгер alkotest № 6810 встановлено наяваність позитвного висновку 1,87 промиль, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Постановлено ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В апеляційній скарзі апелянт порушує питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України у звязку з відсутністю у діяннях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що суд першої інстанції допустив неповноту та однобічність при встановлені фактичних обставин справи та необєктивність при перевірці і оцінці доказів, у наслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність у його діяннях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не керував, а підійшов у дворі до припаркованого автомобіля для того щоб взяти документи. Коли виходив з автомобіля до мене підійшли працівники поліції і запропонували пройти огляд для визначення стану алкогольного спяніння .

Апеляційний суд , перевіривши матеріали справи, продивившись відеозапис подій , що мали місце 30.08.2016 року о 21:20 годині вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп'яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З установлених у судовому засіданні обставин вбачається, що 30.08.2016 року о 21:20 годині, ОСОБА_1 в м. Ужгороді по вул. Бабяка керував автомобілем марки АЗЛК 2140 , номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Відповідно до відеозапису подій, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , шляхом подачі звукового сигналу патрульним автомобілем , водію в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан спяніння.

Таким чином , апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо відсутності доказів, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, а також того, що ОСОБА_1 30.08.2016 року керував транспортним засобом.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, протокол про адміністративне правопорушення від 30.08.2016 року складений щодо ОСОБА_1 вказаним вимогам законодавства відповідає оскільки містить всі необхідні дані про особу порушника, які передбачені ч.1 ст. 256 КпАП України.

Таким чином , суд першої інстанції при розгляді справи вірно прийшов до висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії від 30.08.2016 року , доданими поясненнями свідків, які засвідчили факт та результати огляду на стан спяніння за допомогою приладу Драгер, актом огляду. Таким чином, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України , оскільки інспектори поліції діяли відповідно до вимог Інструкції, громадянин ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного спяніння, а тому порушень, які б свідчили про фальсифікацію складених поліцейськими процесуальних документів не встановлено.

У ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо незаконності постанови суду першої інстанції. Також не встановлено і порушень вимог процесуального закону, які б тягнули за собою скасування постанови суду.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду від 15.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: