Провадження № 33/772/399/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Федчук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 р. м. Вінниця

Суддя апеляційного суду Вінницької області Федчук В.В., за участю правопорушника ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14листопада 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, непрацюючого, проживаючого за

адресою: м. Вінниця, вул. Станіславського, 32/111,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200(десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як зазначено в постанові суду першої постанови, 16.10.2016 о 05.05год. в м. Вінниця по вул. Константиновича, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку в КЗ ВОНД «Соціотерапія».

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 про скасування постанови Вінницького міського суду від 14 листопада 2016 року та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що він не здійснював керування транспортним засобом, оскільки посварився з дружиною і вирішив спати в автомобілі. Коли працівники поліції підїхали, то автомобіль ОСОБА_2 ю.Ю. не перебував у русі, а стояв.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, вважаю,що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом в порушення вищезазначених вимог не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Правопорушник ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції пояснив, що 16.10.2016р. він посварився з дружиною після чого пішов до автомобіля щоб переночувати, його автомобіль стояв біля гаража сусіда. ОСОБА_2 пояснив, що змушений був проїхати незначну відстань, оскільки його автомобіль заважав проїзду власника гаража. Проїхавши 3-4 метри ОСОБА_2 поставив автомобіль у місці для паркування та знаходився у автомобілі. Після цього до його автомобіля підійшли працівники поліції та почали складати протокол. Алкоголь вживав після роботи, однак автомобілем у той день не керував, лише відїхав щоб його автомобіль не був перешкодою для руху автомобіля власника гаража.

Свідок ОСОБА_4 у суді апеляційної інстанції пояснив, що 16.10.2016р. до нього зателефонував ОСОБА_2 і повідомив, що буде ночувати у своєму автомобілі, оскільки посварився з дружиною. Коли він підїхав на таксі, то побачив, що автомобіль ОСОБА_2 стояв припаркований біля будинку і до нього підійшли працівники поліції. В той час ОСОБА_2 передзвонив і ОСОБА_4 і сказав щоб той їхав.

Відповідно до вимог п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року за № 1452/735 огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП є необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи і спростовується доказами повно та всебічно дослідженими під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що16.10.2016 о 05.05год. в м. Вінниця по вул. Константиновича, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку в КЗ ВОНД «Соціотерапія», але разом з тим апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги, встановлено, що ОСОБА_2 не керував автомобілем, що підтверджується показами самого ОСОБА_2 та показами свідка ОСОБА_4, які заперечували факт керування автомобілем ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння.

Крім того, апеляційним судом Вінницької області під час розгляду даної справи був оглянутий диск відео спостереження, на якому зображені події від 16.10.2016 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 знаходився у автомобілі , коли до нього підійшли працівники поліції , із запитанням щодо порушення ним ПДР України, тобто в діях водія ОСОБА_2 не вбачається порушення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Всі сумніви щодо доведеності вини особи, які притягують до адміністративної відповідальності, і якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь даної особи.

Таким чином наявні та перевірені докази вказують на відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

В звязку з зазначеним, постанова судді підлягає скасуванню, провадження в справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 293 , 294 КУПАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду від 14 листопада 2016 року, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:

З оригіналом вірно: