Справа № 534/1973/16-п
Провадження № 3/534/484/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Окунь Т.В., з участю прокурора Накая М.В., адвоката ОСОБА_1, в присутності ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з УЗЄ в Полтавській області Департаменту захисту економіки НП України у відношенні:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, обіймаючого посаду головного інженера КП «СпецЄко», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Розпорядженням міського голови від 30.03.2010 року № 140-р ОСОБА_2 було призначено на посаду директора КП «СпецЄко» (а.с. 110), яку він обіймав до 31 березня 2016 року включно (а.с. 109), а відтак, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відносився до кола субєктів, на які поширюється дія ЗУ «Про запобіганні корупції».

28 жовтня 2016 року ст. о/у УЗЄ в Полтавській області Департаменту захисту економіки НП України за наслідками розгляду матеріалів перевірки дотримання ОСОБА_2 вимог ЗУ «Про запобігання корупції» був складений протокол (а.с. 2-15) за фактом неповідомлення ним, як директором КП «СпецЄко» та засновником і кінцевим бенефіціарним власником приватного підприємства «Спецтранс» в одній особі про наявність у нього реального конфлікту інтересів у формі суперечності приватного інтересу, як власника приватного підприємства та службових повноважень, як директора комунального підприємства, що вплинуло на обєктивність прийняття ним рішень та вчинення дій під час керівництва комунальним підприємством у господарських відносинах з підприємством, яке він заснував і є кінцевим бенефіціарним власником.

В цей же день, о/у УЗЄ в Полтавській області Департаменту захисту економіки НП України за наслідками розгляду матеріалів перевірки дотримання ОСОБА_2 вимог ЗУ «Про запобігання корупції» за фактом вчинення та прийняття ним рішень в умовах реального конфлікту інтересів, як директором КП «СпецЄко» та засновником і кінцевим бенефіціарним власником приватного підприємства «Спецтранс» в одній особі було складено ще один протокол за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-2 КУпАП.

З надходженням матеріалів до суду обидва протоколи у відповідності до положень ст.36 КУпАП були обєднані в одне провадження.

Сам ОСОБА_2 не заперечуючи в суді факту здійснення ним господарської діяльності за обставин, зазначених в описовій частині судового рішення заперечив наявність в даній ситуації реального конфлікту інтересів, пославшись на ту обставину, що в умовах здійснення керівництва приватним підприємством «Спецтранс» іншою особою зокрема директором ОСОБА_3, у нього ОСОБА_2 існував лише потенційний конфлікт, який міг би вплинути на обєктивність прийнятих ним рішень, але за будь-яких обставин не призвів до наслідків, визначених диспозицією ст..172-7 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП та розмежовуючи поняття потенційний та реальний інтерес в розумінні положень ч.1 ЗУ «Про запобігання корупціі», суд наголошує про наступне:

Судом встановлена і не заперечується жодним учасником провадження та обставина, що протягом періоду з 30 березня 2010 року 31 березня 2016 року ОСОБА_2 обіймав посаду директора комунального підприємства «СпецЄко», а відтак, належав до кола субєктів, на які поширюється дія ЗУ «Про запобіганні корупції», водночас виступаючи засновником і кінцевим бенефіціарним власником приватного підприємства «Спецтранс».

За умови особистої зацікавленості /очевидної наявності приватного інтересу/ ОСОБА_2 усіляко сприяв налагодженню господарських відносин між двома підприємствами, які тривали впродовж 2014 2015 р.р. та протягом січня-березня 2016 року, свідченням чому є прийняття ОСОБА_2, як директором комунального підприємства значних обсягів виконаних робіт та підписанням ним фінансово-господарських документів у взаємовідносинах з його власним підприємством - ПП «Спецтранс» (а.с. 31, 34-106).

Ст.1 ЗУ «Про запобіганні корупції» визначає потенційний конфлікт інтересів як наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

та реальний конфлікт інтересів як суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

В аналітичній доповіді «Врегулуювання конфлікту інтересів на державній службі і можливості застосування європейського досвіду в Україні», ст. консультанат сектору суспільно-політичного проектування відділу політичних стратегій НІСД /Національний інститут стратегічних досліджень/ ОСОБА_4 зазначає про наступне:

«у Рекомендаціях ОЕСР /Організація економічного співробітництва та розвитку/ у межах загального поняття конфлікту інтересів акцентується існування не лише ситуації фактичного конфлікту між інтересами державного посадовця як приватної особи-громадянина та його обовязком як державної посадової особи, але також ситуацій, за яких існують уявний чи потенційний конфлікти інтересів.

Очевидний конфлікт інтересів стосується ситуації, коли існує особистий інтерес, який може обґрунтовано вважатися іншими таким, що впливає на виконання державною посадовою особою своїх обовязків, навіть якщо такого негативного впливу фактично немає (або не може бути).

Потенційний конфлікт інтересів може мати місце у тих випадках, коли посадова особа має приватні інтереси, здатні призвести до конфлікту інтересів у певний час у майбутньому.

Відповідно до ст. 13 Модельного кодексу поведінки державних службовців «конфлікт інтересів виникає у ситуації, коли державний службовець має особистий інтерес, який впливає або може впливати на безсторонність та обєктивність виконання ним службових обовязків». Під особистим інтересом державного службовця маються на увазі будь-які переваги для нього, його сімї, близьких родичів, друзів або особи чи організації, з якими він мав бізнесові чи політичні стосунки 15 Рекомендація № R (2000) 10 Комітету Міністрів державам-членам Ради Європи щодо кодексів поведінки державних службовців

На основі зазначеного вище головними характеристиками конфлікту інтересів є наступні: ? загроза обєктивності державного службовця під час реалізації ним посадових обовязків; ? суперечність між особистим інтересом державного службовця та інтересами інших субєктів; ? можливість завдання шкоди законним інтересам інших субєктів.

Щодо передумов виникнення конфлікту інтересів державного службовця, то серед них в аналітичній доповіді виділені наступні: невисокий моральний рівень конкретного державного службовця; наявність у службовій діяльності (посадових функціях) галузей, що передбачають ухвалення рішень на підставі субєктивних оцінок; недосконала система звітності, контролю та аудиту діяльності; відсутність норм і правил вирішення виниклого конфлікту інтересів».

З аналізу вищенаведеного можна зробити висновок про те, що реальним конфліктом інтересів є конфлікт, який вже існує, а потенційний конфлікт становить приватний інтерес у відповідній сфері, який здатен призвести до конфлікту інтересів у певний час у майбутньому.

Отже, в даній ситуації, суперечність приватних інтересів ОСОБА_2, як власника приватного підприємства та його службових повноважень, як директора комунального підприємства, наявність яких є очевидною, безумовно вплинула на обєктивність рішень, які він зобовязаний був приймати та приймав в силу займаної посади під час керівництва комунальним підприємством у господарських відносинах з підприємством, яке він заснував, дає суду підставу зробити висновок про наявність існуючого, тобто реального конфлікту інтересів, про який він не повідомив у встановленому законом порядку та в умовах якого вчинив ряд дій та прийняв ряд рішень, а відтак, вчинив правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Разом з тим, розпочате у відношенні ОСОБА_2 адміністративне провадження підлягає закриттю з наступних підстав:

У відповідності до ч.3 ст.38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією може бути накладене протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне правопорушення може бути накладено не пізніш, як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як встановлено судом, постановою ст. слідчого ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області від 05 жовтня 2016 року (а.с. 247-248) внесене до ЄРДР 26 лютого 2016 року кримінальне провадження (а.с. 246) за фактом використання ОСОБА_2, як директором комунального підприємства «СпецЄко» свого службового становища при здійсненні господарських стосунків з Приватним підприємством «Спецтранс», по відношенню до якого він є засновником та кінцевим бенефіціарним власником, було закрите в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Копію постанови (п.4 резолютивної частини документу) з копіями матеріалів було направлено начальнику УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ НП України «для вирішення питання про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності згідно чинного законодавства України».

28 жовтня 2016 року уповноваженими особами УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ НП України у відношенні ОСОБА_2 були складені два протоколи за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, втім постанова слідчого про закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_2 до матеріалів справи долучена не була і про її наявність суд дізнався з направленням прокурором матеріалів кримінального провадження (а.с. 250) у відношенні ОСОБА_2, витребуваних судом за клопотанням сторони захисту (а.с. 240), що дає суду підставу дійти висновку про те, що строк притягнення до адміністративної відповідальності на час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення сплинув, і провадження в адміністративній справі підлягає закриттю.

В цьому сенсі посилання прокурора на ту обставину, що датою виявлення адміністративного правопорушення слід вважати 17 жовтня 2016 року - дату реєстрації відповідного рапорту співробітника УЗЕ в ЖЕО ЧЧ ГУНП в Полтавській області (а.с. 16), який проводив перевірку відокремлено від перевірки, здійсненої за даним фактом ГУНП в Полтавській області, а відтак, строк притягнення до адміністративної відповідальності в даному випадку має відраховуватись у відповідності до положень ч.3 ст.38 КУпАП з часу виявлення правопорушення, не є слушними, оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності у разі закриття кримінального провадження закон повязує ні з субєктом, який проводив перевірку і прийняв відповідне рішення, а із складом вчиненого правопорушення за наявністю в ньому ознак кримінального або адміністративного діяння.

На підставі викладеного, керуючись ч.1,2 ст.172-7, п.7 247, ст.ст.249,250 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП закрити в звязку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з часу її ухвалення.

Суддя підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В.Окунь