Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/5912/16-п Головуючий в 1 інст. Міщенко Т.М.
Провадження №33/778/418/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

за участю особи, відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого директором ТДНТЕК, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 09 вересня 2016 року о 15-55 год. в м.Мелітополь по вул.Гетьмана Сагайдачного керував автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що постанова суду винесена без його участі, та про її існування він дізнався лише 02 грудня 2016 року, після отримання поштою копії вказаної постанови.

На думку апеляційного суду, заявлене ОСОБА_2 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи останнього щодо причин пропуску цього строку підтверджуються матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду скасувати, та повернути справу на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд під час розгляду справи не зясував всіх обставин, не звернув увагу на допущені працівниками поліції порушення Інструкції щодо порядку проведення огляду на стан спяніння, а також Інструкції щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, не надав оцінку правильності і законності складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, який, на думку апелянта, складений з грубим порушенням вимог діючого законодавства. Крім того зазначає, що в порушення вимог ст.268 КУпАП, справу розглянуто фактично без його участі.

Вислухавши ОСОБА_2, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що 09 вересня 2016 року він керував автомобілем НОМЕР_1, будучи в тверезому стані. Його зупинили працівники поліції, з їх слів, - для перевірки документів. Після перевірки йому сказали, щоб він проїхав з ними до лікарні для медичного огляду на стан алкогольного спяніння, тому що в них є підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного спяніння. На місці зупинки відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не складали.

Проте, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №321185 від 09 вересня 2016 року (а.с.5), висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №642 від 09 вересня 2016 року (а.с.6), який складений з дотриманням вимог діючого законодавства.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні допитаний в якості свідка лікар-нарколог ОСОБА_3, яка проводила медичний огляд на стан спяніння ОСОБА_2 та підтвердила факт перебування його у стані алкогольного спяніння, дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, в тому числі і ті, що долучені під час судового розгляду справи, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також не підлягають увазі і посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи складені з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки під час перевірки апеляційним судом вказаних матеріалів, будь-яких порушень допущених при їх складанні судом не виявлено.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №321185 від 09 вересня 2016 року (а.с.5) містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, а відображення цих відомостей на бланку попереднього зразка не є наслідком його незаконності відповідно до вимог Закону.

Крім того висновок щодо медичного огляду на стан спяніння №642 від 09 вересня 2016 року складений відносно ОСОБА_2, останнім не оскаржувався.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП, оскільки справу розглянуто фактично без його участі, то вважаю, що вони є безпідставними з огляду на те, що у судовому засіданні 26 жовтня 2016 року ОСОБА_2 разом із своїм захисником-адвокатом ОСОБА_4 брали участь, надавали свої пояснення, та заявляли клопотання. У наступні судові засіданні ОСОБА_2 не зявлявся.

В матеріалах справи відсутні заяви ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи на іншу дату.

У звязку з цим, в діях суду першої інстанції порушень вимог ст.268 КУпАП не вбачається.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1