Номер провадження: 33/785/449/16
Номер справи місцевого суду: 522/4252/16-п
Головуючий у першій інстанції Кушніренко
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області

в складі головуючого судді Джулая О.Б.,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2, на постанову Приморського районного суду Одеської області, від 28 квітня 2016 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: Одеська обл., Татарбунарський р-н, с. Белосілля, вул. Набережна, 50

було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1(один) рік.

З постанови суду вбачається, що у відношенні ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якому, ОСОБА_3 20 лютого 2016 року о 06 годині 30 хвилин в м. Одеса на вул. Черняховського керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння: хитка хода, почервоніння очей, різкий запах алкоголю із ротової порожнини. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. «Правил дорожнього руху».

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не був повідомлений про час та місце розгляду справи, в звязку з чим строк на оскарження постанови суду був пропущений.

В апеляційній скарзі представник стверджує що постанова суду є необґрунтованою, в звязку з неповнотою проведеного судового розгляду, оскільки не були досліджені всі обставини, які мають суттєве значення для вирішення питання щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, а висновки сду, викладені у постанові суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, редставник просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеса від 28.04.2016 року, справу про адміністративне правопорушення щодо визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Що стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції належним чином не сповістив ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, в звязку з чим ним був пропущений строк апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_3.

У відповідності зі ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата та місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, (а.с. 7) що в них присутні відомості про повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, та про виклик його до суду, проте за зазначеною адресою останній не проживає.

Таким чином, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції виконав вимоги щодо належного сповіщення ОСОБА_3

Між тим, всупереч вимогам ст. 285 КУпАП, яка передбачає, що копія постанови суду протягом трьох днів має бути надіслана особі, відносно якої вона постановлена, ОСОБА_3 копія постанови надіслана не була.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 не мав реальної можливості вчасно оскаржити постанову суду першої інстанції, в звязку з чим слід визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови і поновити вказаний строк.

Що стосується розгляду апеляційної скарги по суті, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскарженої постанови вбачається, що суд першої інстанції, при розгляді справи, не в повній мірі дотримувався вимог зазначеної правової норми.

Постанова судді є необґрунтованою і невмотивованою.

Зокрема, з оскарженої постанови вбачається, що суддя прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненому правопорушенні на підставі протоколу про адміністративні правопорушення та матеріалів справи. При цьому в постанові відсутні посилання на те, які саме матеріали справи доводять вину ОСОБА_3

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 2), з нього вбачається, що 20 лютого 2016 року о 06 годиною 30 хвилин в м. Одеса на вул. Черняховського керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння: хитка хода, почервоніння очей, різкий запах алкоголю із ротової порожнини. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. «Правил дорожнього руху».

В судовому засіданні ОСОБА_3 наполягаючи на своєї невинуватості у вчинені правопорушення, пояснив, що він був зупинений працівниками поліції невідомо з яких підстав, оскільки ніяких правопорушень він не вчиняв, незрозуміло яким чином працівниками поліції були встановлені ознаки алкогольного спяніння. При цьому працівники поліції запропонували йому пройти медичне обстеження на стан алкогольного спяніння.

ОСОБА_3 наполягає на тому, що працівниками поліції не було йому запропоновано здійснити перевірку на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, що передбачено відповідною інструкцією.

Відповідно до ч.2,3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння поліцейський, з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Аналогічні положення зазначені в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння від 09.11.2005 року.

Однак, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в ньому відсутні відомості щодо пропозиції працівниками поліції на місці зупинки ОСОБА_3 пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, як це передбачено чинним законодавством.

Інспектор поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_3, оскільки візуально встановила можливість знаходження його в стані алкогольного спяніння. Зупинивши автомобіль, у ОСОБА_3 були явні ознаки алкогольного спяніння, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Вся процедура зупинки проводилась у встановленому законом порядку, про що свідчить відеозапис з нагрудної камери.

Згідно відповіді на запит до УПП у м. Одесі, щодо видачі відеозаписів зафіксованих на камеру співробітника патрульної поліції УПП у м. Одесі, що мали місце 20 лютого 2016 року, надано інформацію про неможливість її надання, в звязку зі знищенням.

Таким чином, вина ОСОБА_3 встановлена судом лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших, обєктивних доказів.

При цьому твердження ОСОБА_3 про його невинуватість не спростовані, а пояснення інспектора поліції не підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, апеляційний суд позбавлений можливості використовувати всі наявні докази вчинення правопорушення та прийти до висновку про винність або невинність ОСОБА_3 у зазначеному правопорушенні.

Враховуючи відсутність інших доказів, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП, в звязку з чим постанова суду, через недоведеність вини ОСОБА_3, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Задовольнити частково апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2

Скасувати постанову судді Приморського районного суду Одеської області, від 28 квітня 2016 року, якою ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1(один) рік.

Адміністративне провадження по справі закрити в звязку з недоведеністю вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6