П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2016 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління Держпраці у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, директора ТОВ Науково-виробниче підприємство «Медінжсервіс», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, -

- за ч. 1 ст. 41 ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено з протоколу № 07-02-002/476 про адміністративне правопорушення від 23.11.2016, гр. ОСОБА_1, будучи на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Медінжсервіс», яке зареєстроване та знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Університетська, буд. 21, кім. 316, не забезпечив при прийнятті на роботу працівниці ОСОБА_3, повідомлення фіскальної служби про прийняття її на роботу у Порядку, передбаченому постановою КМУ від 17 червня 2015 р. № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», зокрема, повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором...».

Так, згідно наказу № 3/16-ВК від 23.06.2016 року, ОСОБА_3 прийнята на роботу за сумісництвом з 23.06.2016 року на посаду гол. бухгалтера.

Станом на дату проведення перевірки, 23 листопада 2016 року, повідомлення про прийняття працівника на роботу (ОСОБА_3Я.) до Державної податкової служби України Товариством не направлено.

Таким чином, працівниця ОСОБА_3 була допущена до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України.

Разом з тим, керівник ТОВ Науково-виробниче підприємство «Медінжсервіс» ОСОБА_1 не забезпечив ознайомлення працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під підпис із записами, в розділі IV особової картки (форми П-2), що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і - звільнення, чим порушив вимоги п.2.5 глави 2 Інструкції №58 від 29.07.1993р.

Також, ОСОБА_1 не забезпечив ведення книги обліку руху трудових книжок в ТОВ Науково-виробниче підприємство «Медінжсервіс», чим порушив вимоги підпункту «б» абзацу першого пункту 7.1 глави 7 Інструкції № 58 від 29.07.1993р.

Водночас, ОСОБА_1 не забезпечив виплату заробітної плати працівникам ТОВ Науково-виробниче підприємство «Медінжсервіс» за весь час щорічної відпустки не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Так, відповідно до наказу № 8/16-ВК від 06.09.2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 надано щорічні відпустки тривалістю 24 календарні дні, кожному, починаючи з 07 вересня 2016 року по ЗО вересня 2016 року, а заробітна плата за весь час щорічної відпустки вказаним працівникам, згідно відомості на виплату грошей № ВЗП-000019, виплачена їм 06 вересня 2016 року, чим порушив вимоги ч.4 ст. 115 Кодексу законів про працю України, ст. 21 Закону України «Про відпустки».

Таким чином, своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 ОСОБА_2.

У судове засідання гр. ОСОБА_1 зявився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, щиро розкаявся.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та вина гр. ОСОБА_1 підтверджуються наступними доказами: Протоколом № 07-02-002/476 про адміністративне правопорушення від 23.11.2016; Актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 07-02-002/619; та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 ОСОБА_2 та приходить до висновку про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 510,00 грн.

Відповідно до ст. 40-1 ОСОБА_2, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить - 275,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 33, 40-1, 41, 221, 280, 284, 287-291 ОСОБА_2, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 - визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 ОСОБА_2 та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 510, 00 грн. (пятсот десять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 - на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн. (двісті сімдесят пять гривень шістдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7