Красилівський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 677/1495/16-п
П О С Т А Н О В А

21.10.2016 року м.Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Боголюбова Л.М., розглянувши матеріли справи, які надійшли від управління держпраці у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3юка, 3 АДРЕСА_1, громадянина України, українця, директора ДП «Красилівхіммаш» ВАТ «Красилівський машзавод»,

за ст. 41 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2016 року в ході проведення перевірки ДП «Красилівхіммаш» ВАТ «Красилівський машзавод», встановлено порушення, а саме: що на підприємстві порушено вимоги ч.1 ст.50 КЗпП України, в якій вказано, що «нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. При дослідженні табеля обліку використання робочого часу за травень 2016 року встановлено: працівники ОСОБА_2, ОСОБА_3 відпрацювали з 23 по 28.05.2016 року (6 днів) 45 годин на тиждень кожний; працівник ОСОБА_4 відпрацювала з 23 по 28.05.2016 року (6 днів) 44 год. на тиждень. При дослідженні табеля обліку використання робочого часу за червень 2016 року встановлено, що 21 працівник підприємства з 13 по 18.06.2016 року (6 днів) по 44 год. на тиждень. При дослідженні табеля обліку використання робочого часу за липень 2016 року встановлено: 14 працівників відпрацювали з 04 по 09.07.2016 рік (6 днів) по 44 год. на тиждень; 16 працівників відпрацювали з 11 по 16.07.2016 р. (6 днів) по 44 год. на тиждень; 19 працівників відпрацювали з 18 по 23.07.2016 р. (6 днів) по 44 год. на тиждень; працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відпрацювали з 25 по 30.07.2016р. (6 днів) по 44 год. на тиждень.

Перевіркою встановлено, що на підприємстві є випадки ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд, що свідчить про порушення вимог ч.5 ст.80 КЗпП України. Так, ОСОБА_6 був прийнятий на роботу 01.10.2013 року згідно наказу №165-к від 01.10.2013 року, станом на 07.09.2016 року вищевказаний працівник жодного разу не був у щорічній відпустці на протязі 2-х років 11 ти місяців, що підтверджується поясненнями головного бухгалтера ОСОБА_7 від 07.09.2016 року.

При дослідженні наказів на підприємстві, було встановлено, що тривалість відпустки без збереження заробітної плати перевищує 15 календарних днів на рік. Так, ОСОБА_8 була надана відпустка без збереження заробітної плати терміном 27 днів, відповідно до Наказу №35-к від 04.04.2016 року, що свідчить про порушення вимог ч.2 ст.84 КЗпП України та ст..2 ЗУ «Про відпустки». При наданні працівникам підприємства щорічних відпусток порушуються терміни виплати заробітної плати за весь час відпустки. Так, наказом №4-к від 29.01.2016 року було надано відпустки ОСОБА_9 з 01.02.2016 року, наказом №5-к від 02.02.2016 року було надано відпустку ОСОБА_10 з 03.02.2016 року, а оплату за час відпустки було проведено 09.02.2016 року, згідно відомостей нарахування коштів на карткові рахунки співробітників №8 від 09.02.2016 року. Наказом №8-к від 16.02.2016 року було надано відпустку ОСОБА_11 з 17.02.2016 року, наказом №10-к від 19.02.2016 року було надано відпуску ОСОБА_12 з 22.02.2016 року, наказом №11-к від 16.02.2016 року було надано відпустку ОСОБА_13 з 17.02.2016 року, оплату за час відпустки було проведено 22.02.2016 року, згідно відомості нарахування коштів на карткові рахунки співробітників №12 від 22.02.2016 року. Наказом №12-к від 22.02.2016 року було надано відпустку ОСОБА_14 з 23.02.2016 року, наказом №13-к від 22.02.2016 року було надано відпустку ОСОБА_15 з 23.02.2016 року, оплату за час відпустки було проведено 26.02.2016 року, згідно відомості нарахування коштів на карткові рахунки співробітників №14 від 26.02.2016 року. Наказом 14-к від 29.02.2016 року було надано відпустку ОСОБА_8 з 01.03.2016 року, а оплату за час відпустки проведено 25.03.2016 року згідно відомості нарахування коштів на карткові рахунки співробітників №22 від 25.03.2016 року. Наказом №22-к від 31.03.2016 року було надано відпустку ОСОБА_16 з 01.04.2016 року, наказом №25-к від 31.03.2016 року було надано відпустку ОСОБА_3 з 01.04.2016 року, а оплату за час відпустки було проведено 19.04.2016 року, згідно відомості нарахування коштів на карткові рахунки співробітників №27 від 19.04.2016 року, що свідчить про порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України та ст..21 ЗУ «Про відпустки».

Перевіркою встановлено, що не своєчасно проводяться виплати всіх сум, що належать працівнику в підприємстві при звільненні. Так, наказом №18-к від 16.03.2016 року було звільнено ОСОБА_17 з 16.03.2016 року за ст.38 КЗпП України, а розрахунок проведено 25.03.2016 року згідно відомості нарахування коштів на карткові рахунки співробітників №22 від 25.03.2016 року. Наказом №38-к від 17.05.2016 року було звільнено ОСОБА_8 з 16.05.2016 року за ст.38 КЗпП України, а розрахунок проведено 17.05.2016 року згідно відомості нарахування коштів на карткові рахунки співробітників №33 від 17.05.2016 року. Наказом №39-к від 13.06.2016 року було звільнено ОСОБА_18 з 13.06.2016 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, а розрахунок проведено 22.06.2016 року згідно відомості нарахування коштів на карткові рахунки співробітників №43 від 22.06.2016 року. Наказом №52-к від 22.08.2016 року було звільнено ОСОБА_3 з 22.08.2016 року за ст.38 КЗпП України, а розрахунок проведено 29.08.2016 року згідно відомості нарахування коштів на карткові рахунки співробітників №57 від 29.08.2016 року, що є порушенням вимог ч.1 ст.116 КЗпП України. При дослідженні документів по нарахуванню та виплаті всіх сум, що належать працівнику ОСОБА_8 при звільненні з»ясувалося, що працівнику відраховано кошти в сумі 1599,00 грн. із компенсації за невикористану відпустку при звільнені, за втрату кутової шліфмашини 2200 Вт, ф 230 мм., 6500 об/хв.. Відповідно до реєстру нарахованої заробітної плати за травень 2016 року ОСОБА_8 нарахована компенсація за невикористану відпустку при звільнені в сумі 2301 грн.60 коп., а виплачено кошти в сумі 253,79 грн. відповідно до відомості нарахування коштів на карткові рахунки співробітників №33 від 17.05.2016 року, вказане свідчить про порушення вимог ст..129 КЗпП України, таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.41 КУпАП.

В суді правопорушник вину у скоєному правопорушенні визнав, щиро розкаявся, пояснив, що вказані недоліки усунуті, подібних порушень більше не буде.

При накладенні стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом»якшує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення слід визнати його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення судом не виявлено.

Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, вчинення правопорушення не навмисно, тому прихожу до висновку, про можливість застосувати ст.22 КУпАП .

Керуючись ст. ст. 164-12 ч.1, 284, 22 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя ОСОБА_19