Справа №359/9060/16-П
Провадження №3/359/3087/2016
П ОС Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2016 року Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Мельник О.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, про притягнення до відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 провулок Матросова, буд.10, працюючого інженером в ДП «Украерорух», відомості щодо ідентифікаційного номеру платника податків відсутні,

за ст.124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, 05.02.2016 року о 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись в м.Бориспіль Київської області, по вул.Лютневій, під час здійснення виїзду на вул.Шевченко, не надав переваги в русі автомобілю марки «Тойота» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що рухався по вул.Шевченка в напрямку вул.Дімітрова під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого водій автомобіля «Тойота» був вимушений застосовувати екстрене гальмування, щоб уникнути зіткнення, та спрямував свій автомобіль ліворуч відносно свого напрямку руху, в результаті чого відбулося зіткнення автомобіля «Тойота» з автомобілем під керуванням ОСОБА_3, і внаслідок такого удару автомобіль «Тойота» виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем НОМЕР_3, що під керуванням ОСОБА_4 рухався по даній смузі руху, в результаті якого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.п.2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В суді ОСОБА_3 свою вину у скоєному не визнав, посилаючись на те, що він не порушував правил дорожнього руху, оскільки на перехресті вулиць Лютнева-Шевченка зупинився, т.я. проїзна частина по вул.Шевченка є головною дорогою та впевнившись, що з правого боку транспортні засоби відсутні і його маневр ліворуч буде безпечним, розпочав поворот ліворуч, і вже під час руху по вул.Шевченка, проїхавши приблизно 30 метрів, відчув удар в задню частину свого автомобіля. При виїзді з другорядною дороги автомобіля «Тойота» в його полі зору не було, тому він його не бачив. Дорога була сухою. Вважає свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не доведеною, оскільки висновок експертизи від 23.07.2016р. є неналежним доказом у справі, т.я. експертиза була проведена за відсутності протоколу слідчого експерименту, внаслідок чого вихідні дані, що лягли в основу експертизи, експериментальним шляхом не встановлені, а отримані виключно з показань учасників ДТП. В свою чергу, другий висновок експертизи від 07.12.2016р. визначає те, що дії водія автомобіля «Тойота» не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України та з технічної точки зору знаходились у причинному зв»язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, в порушення ст.256 КпАП України, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про нормативний акт, що передбачає відповідальність за допущене ним, згідно протоколу, правопорушення, а також інформації щодо прізвищ, адрес свідків та потерпілих, вслід чого не може бути належним доказом у справі.

Захисник ОСОБА_3 в суді підтримала надані останнім пояснення та просила закрити провадження у справі в зв»язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу даного адміністративного правопорушення.

Не дивлячись на особисте не визнання, вина ОСОБА_3 в порушенні п.п.2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР України, за якими для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов»язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються доданого перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, копії схеми ДТП, постанови про закриття кримінального провадження від 29.09.2016р., копії протоколу огляду місця ДТП, копій протоколів огляду та затримання транспортних засобів, копії висновку експертизи № 9212/16-52 від 29.07.2016р., згідно якого в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Рено» з технічної точки зору не відповідали п.10.1 та п.16.11 ПДР України, даними письмових показів водія автомобіля «Ауді» ОСОБА_4, як свідка події, за якими він показав, що 05.02.2016р. рухався по вул.Шевченка в напрямку вул.Червоноармійської із швидкістю 40 км/год та не доїхавши до перехрестя вул.Шевченка та Тургенєва, побачив на зустрічний смузі руху чорний легковий автомобіль, як в подальшому з»ясувалось марки «Тойота», що рухався по вул.Шевченка. Потім, коли автомобіль «Тойота» вже був за 20 метрів до перехрестя вул.Лютневої-Шевченка, ліворуч від його (свідка) автомобіля в напрямку вул.Дімітрова з вул.Лютневої почав виїжджати автомобіль жовтого кольору марки «Рено», який різко виїхав перед автомобілем «Тойота». Як даний автомобіль зупинився на перехресті він не бачив. Водій автомобіля «Рено» їхав дуже близько до узбіччя, оскільки проїхав від його автомобіля на великій відстані. Потім сталося зіткнення автомобіля «Рено» та автомобіля «Тойота» на смузі руху, по якій рухались дані транспортні засоби, а від удару автомобіль «Тойота» винесло на смугу руху, по якій рухався він та сталося зіткнення з автомобілем «Ауді» під його керуванням, а також даними показів потерпілого ОСОБА_2, наданими під час розгляду справи.

Так, потерпілий ОСОБА_2 в суді пояснив, що 05.02.2016р. він рухався по вул.Шевченка в напрямку вул.Дімітрова із швидкістю 60 км/год. Проїхавши викривлення вулиці Шевченка перед перехрестям з вул.Лютневою побачив на зустрічній смузі руху чорний легковик (ОСОБА_1). За 40 метрів до перехрестя він побачив під»їжджаючий збоку другорядної дороги ( з вул.Лютневої) до перехрестя жовтий автомобіль «Рено», який, як він протягом 1 секунди зрозумів, без зупинки здійснював виїзд на вул. Шевченка, не надавши дорогу автомобілю під його керуванням, коли його автомобіль вже був за 20-30 метрів до даного перехрестя, внаслідок чого він почав сигналити та щоб уникнути зіткнення застосовувати екстрене гальмування. Зіткнення відбулося на куті перехрестя, на смузі руху автомобіля під його керуванням, коли водій автомобіля «Рено» ще не закінчив маневр повороту, але вже знаходився на смузі руху автомобіля «Тойота» під кутом, беручи максимально близько до узбіччя. Крім того, додав, що дорожнє покриття було слизьке.

Висновок експертизи № 2037 від 07.12.2016р., на який посилається правопорушник як на одну з підстав своєї невинуватості у вчиненому, слід оцінити критично, як неналежний доказ у справі, оскільки він не є повним, відображає лише нормативні (належні) дії водія автомобіля «Тойота» в даній дорожній ситуації, а викладені в ньому обставини не можуть спростовувати невиконання ОСОБА_3 положень п.п.10.1 та 16.11 ПДР України у вищевказаній дорожній обстановці, враховуючи те, що наявні у справі докази, які є об»єктивними, в їх сукупності, повністю підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Твердження правопорушника про недоведеність його вини у вчиненому з підстав неналежності доказів у справі, а саме висновку експерта від 29.07.2016р. з причин його не об»єктивності (отримання вихідних даних виключно з показів учасників ДТП, а не за результатами слідчого експерименту) слід оцінити критично, як безпідставне, оскільки такий висновок містить повну інформацію щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка отримана у встановленому законом порядку, висновок має вичерпні відповіді на всі поставлені на вирішення експертизи питання, і за відсутності іншого об»єктивного експертного висновку, не може оцінюватися судом як неналежний доказ у справі.

Крім того, слід критично оцінити твердження правопорушника про неналежність як доказу у справі протоколу про адміністративне правопорушення, з тих причин, що в ньому не вказаний нормативний акт, який він порушив, а також відсутні відомості щодо свідків та потерпілих, оскільки вказані правопорушником порушення при складанні протоколу в частині відсутності в ньому відомостей про прізвища та адреси свідків та потерпілих жодним чином не впливають на факт не виконання ним положень ПДР України, враховуючи, що під час досудового розслідування всі можливі свідки даної дорожньо-транспортної пригоди були допитані, що зафіксовано у письмових протоколах їх допиту, а покази потерпілого ОСОБА_5, які він надав в суді під час розгляду даної справи, були оцінені судом в сукупності з іншими доказами у справі. До того ж, в протоколі чітко вказані положення пунктів Правил дорожнього руху України, які порушив ОСОБА_3, що робить безпідставним його твердження щодо відсутності в протоколі нормативного акту, за порушення якого він притягнутий до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вина ОСОБА_3 в порушенні ПДР України повністю доведена наявними у справі об»єктивними та належними доказами, в т.ч. і письмовими показами свідка ОСОБА_4 водія автомобіля «Ауді», який є незацікавленою особою у вирішенні справи, і який надав покази, що не суперечать змісту пояснень потерпілого ОСОБА_5, наданими ним як під час досудового розслідування в якості свідка, так і під час його допиту в якості потерпілого під час судового розгляду даної справи.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, в їх сукупності, слід прийти до висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та його слід визнати винним в скоєнні даного правопорушення, однак, провадження по справі слід закрити, з мотивів закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах вказано, що правопорушення скоєно 05.02.2016р., кримінальне провадження закрито 29.09.2016р., а справа надійшла до суду 18.11.2016р. та розглянута 09.12.2016р., тобто пізніше ніж через 1 місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінальної справи.

Керуючись ст. 38, 284 п.3, 247 п.7 КпАП України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, а провадження по справі - закрити з мотивів закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження та підлягає предявленню до виконання на протязі трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя О.О. Мельник

Постанова набула чинності ___.____._______ р.