Номер провадження: 33/785/1023/16
Номер справи місцевого суду: 496/2121/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційний суду Одеської області Прібилов В.М., за участю ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 15 липня 2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого на посаді директора СГ СТОВ «Південь агропереробка», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.164 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до постанови судді, 13.05.2016 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області, в ході проведення перевірки СГ СТОВ «Південь агропереробка», в особі директора вказаного підприємства - ОСОБА_2, встановлено порушення порядку проведення господарської діяльності в тому, що останній веде виробничу діяльність з консервуванням продукції, вирощування агрокультур (овочем, зернових, тощо) без наявного необхідного документу дозвільного характеру дозволу на спеціальне водокористування, що зафіксовано в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в період з 24.04.2016 року по 13.05.2016 року.

Заперечуючи проти постанови судді, ОСОБА_2 в скарзі зазначив, що вважає що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 164 КУпАП було складено з порушенням ст. 256 КУпАП України, а саме не вказано дату та час скоєння адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт вказує, що СГ ТОВ «Південьагропереробка», як юридична особа не має у власності зрошуваних угідь, а є лише користувачем на правах оренди, то до нього, як до директора зазначеного підприємства не можуть бути застосовані норми ч. 5 ст. 65 Водного кодексу України.

Разом з цим, ОСОБА_2 зазначив, що підписавши протокол про адміністративне правопорушення, він частково визнав факт допущення ним, як директором підприємства правопорушення, однак вважає, що його дії не спричинили будь-якої значної шкоди громадським та державним інтересам.

При цьому, ОСОБА_2 до апеляційної скарги надав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначив, що участі під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього в суді першої інстанції він не приймав, про існування оскаржуваної постанови дізнався від співробітників Державної екологічної інспекції 02.11.2016 року, а копію оскаржуваного рішення отримав лише 03.11.2016 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущений з поважних причин, а відтак повинен бути поновлений.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у звязку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова районного суду скасуванню, а провадження у справі закриттю, за наступних підстав:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 15.07.2015 року та копія постанови йому не надсилалася. Як зазначив апелянт, про наявність постанови районного суду йому стало відомо 02.11.2016 року та як свідчить штамп районного суду, апеляційна скарга була подана до районного суду 11.11.2016 року, тобто в передбачений ст.294 КУпАП строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обгрунтованими, в звязку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне її сповіщення про час та місце розгляду справи.

Як пояснив ОСОБА_2 в апеляційному суді, в судове засідання районного суду він не викликався, розгляд справи був проведений за його відсутності та на час розгляду апеляційної скарги строк притягнення його до адміністративної відповідальності сплинув, в звязку з чим провадження підлягає закриттю і надав апеляційному суду відповідне клопотання.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені матеріали не містять жодних даних про сповіщення ОСОБА_2 про місце, дату та час розгляду районним судом справи, в звязку з чим посилання районного суду про його належне повідомлення про дату та час судового засідання, апеляційний суд вважає безпідставними.

Зазначені обставини вказують на обгрунтованість доводів апелянта у цій частині та розгляд справи районним судом в порушення вимог ст.268 та 277-2 КУпАП і з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи були допущені суттєві порушення прав ОСОБА_2, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що забезпечують особі можливість здійснити свій захист, в звязку з чим, постанова суду підлягає скасуванню.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо його невинуватості у правопорушенні, за вчинення якого на нього було накладено адміністративне стягнення, то апеляційний суд приходить до висновку про таке:

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В апеляційному суді ОСОБА_2 надав пояснення, в яких фактично визнав допущені ним порушення, які зазначені в акті перевірки та при цьому зазначив, що дозвіл на водокористування не був отриманий за відсутності його вини, оскільки перебував на розгляді, а тампонаж свердловини не було проведено в звязку з відсутністю можливості залучення для цього матеріальних коштів. При цьому послався на те, що зазначені порушення є малозначними.

Ці обставини були підтверджені ОСОБА_2 при наданні пояснень за результатами проведеної перевірки, які зазначено в наявному у матеріалах справи акті (а.с.3-8).

Будь яких обгрунтованих пояснень та інших належних даних, на спростування зазначених в акті порушень та підтвердження належного виконання ОСОБА_2 вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони водних ресурсів, апелянтом апеляційному суду надано не було.

За таких обставин, доводи апелянта в частині його невинуватості у вчиненому правопорушенні апеляційний суд вважає безпідставними,

Разом із тим, за змістом п. 7 ст. 247 КУпАП при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи ту обставину, що на момент розгляду справи апеляційним судом та прийняття за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 судового рішення, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП - скінчився, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З урахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови судді районного суду та закриття провадження у справі в звязку з закінченням на момент її розгляду строку притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 15 липня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 15 липня 2016 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.164 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 - закрити, в звязку з закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_3.