Справа № 490/9418/16-п 21.12.2016 21.12.2016 21.12.2016
Номер провадження: 33/784/295/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м.Миколаїв

Суддя Апеляційного суду Миколаївської області Войтовський С.А., за участю захисника ОСОБА_1, який представляє інтереси особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянув справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч. 1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір в сумі 275 грн.60 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, 17 вересня 2016 року, близько 23 год. 40 хв., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом "Toyota Camry", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в м. Миколаєві по пр. Героїв Сталінграду, був зупинений працівниками поліції в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Drager" в присутності двох свідків, покази якого склали 1,81 ‰ алкоголю.

Провадження № 33/784/295/16 Головуючий суду 1-ї інстанції:ОСОБА_4

Категорія: ст. 130 ч.1 КК України Доповідач: Войтовський С.А.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з чисельними порушенням. Стверджує, що оскільки Законом України «Про міліцію» втратив чинність, то дії працівників поліції не відповідають законним вимогам, вони перевищують свої повноваження, не закріплені ПДР України.

Вважає, що працівники патрульної поліції не дотримувались безпосередності збирання доказів, так як протокол про адміністративне правопорушення складав ОСОБА_5, пояснення відбирали інспектор Олисько Л.І., Ковальов О.О., а користувався «Драгером» не встановлений працівник поліції. Вказує, що дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення не дозволяють встановити, яким саме алкотестером зроблено аналіз, оскільки немає серійного номеру алкотестеру.

Зазначає, що до матеріалів справи долучено квитанцію про тестування ОСОБА_2 за допомогою ««Dгаgег Аlсоtest 6810»». На думку апелянта, дані, що відображені у квитанції, викликають сумнів у їх достовірності, оскільки прибор видає не вірні показники. На квитанції вказано температуру +26.0 С, але 17.09.2016 року після 21 год. 00 хв. в м. Миколаєві зафіксована температура повітря +19.0 С.

Зазначає, що протокол містить цифровий показник у виді 1.81 ‰, однак, ані з квитанції, ані з протоколу не можливо встановити, що це за показник та процент чого він показує. Також стверджує, що останнє калібрування приладу проводилось за два місяці до огляду ОСОБА_2 14.07.2016 року.

Також вказує, що працівники поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп'яніння не роз'яснили ОСОБА_2 та понятим, що він має право додатково пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі. Посилається, що поліцейськими були зазначені в протоколі такі ознаки сп'яніння як невнятна мова, нестійка хода, які відсутні в переліку відповідної Інструкції.

Апелянт просить взяти до уваги і те, що поліцейські в порушення норм ст. 268 КУпАП не роз'ясняли в присутності свідків права та обов'язки особи, що притягується до адміністративної відповідальності, чим грубо порушили права ОСОБА_2 Також зазначає, що судовий розгляд справи відбувся з порушенням процесуального порядку за відсутності правопорушника ОСОБА_2, якому не було направлено належним чином оформлений виклик до суду.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 двічі не з`явився. Даних про неможливість явки до суду не надав. Захисник ОСОБА_1 просив слухати справу за відсутності ОСОБА_2, якому відомо про розгляд справи.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити, вивчивши матеріали справи, доходжу наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 7 вересня 2016 року о 23 год. 40 хв., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом "Toyota Camry", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в м. Миколаєві, по пр. Героїв Сталінграду, був зупинений працівниками поліції в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Drager", покази якого склали 1,81‰.

Протокол також містить відомості про дотримання вимог п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, а саме щодо присутності двох свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтвердили, що ОСОБА_2 дійсно мав ознаки алкогольного спяніння та пройшов огляд за допомогою алкотестеру.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 свою вину не визнав, проте не заперечував, що добровільно продув пристрій "Drager" та результати тестування не оскаржував.

Показання ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, інспектора патрульної поліції ОСОБА_5, письмовим поясненням свідка ОСОБА_6, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, з показань інспектора патрульної поліції ОСОБА_5 в суді слідує, що 17 вересня 2016 року, будучи в складі екіпажу патрульної поліції він зупинив транспортний засіб "Toyota Camry", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та пояснив останньому, що транспортний засіб зупинили у зв'язку із тим, що водій не увімкнув покажчик повороту під час зміни напрямку руху. Потім запропонували водію вийти з авто, на що він погодився та на питання працівника поліції зазначив, що не вживав алкогольні напої, однак через деякий час, вказав, що вжив 100-150 г горілки. Після цього, у встановленому законом порядку, було проведено огляд на стан алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_2 за його добровільної згоди із застосуванням приладу "Drager" в присутності двох свідків, покази якого склали 1,81 ‰ алкоголю.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 17 вересня 2016 року, його запросив працівник патрульної поліції з метою засвідчити факт перебування водія в стані алкогольного сп'яніння. Біля авто "Toyota Camry", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, він побачив водія, який перебував в стані алкогольного сп'яніння та чотирьох пасажирів, які також перебували в стані алкогольного сп'яніння. Також особисто бачив, як ОСОБА_2 добровільно продув пристрій "Drager", покази якого склали 1,81‰.

З показань свідка ОСОБА_8 слідує, що 17 вересня 2016 року йому зателефонували друзі та запропонували взяти керування транспортним засобом, у зв'язку із тим, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2 буде доставлений на штрафний майданчик працівниками поліції. Коли він приїхав на місце події, то в нього відібрали пояснення.

Вказані показання свідків узгоджуються не тільки між собою, а й з даними, що обєктивно зафіксовані на відеозаписі з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, що був досліджений судом першої інстанції в присутності учасників провадження. При цьому встановлено, що ОСОБА_2 особисто зазначив, що в той день випив 150г горілки, від проходження огляду за допомогою приладу "Drager" не відмовлявся. З результатами, встановленими пристроєм алкотестер "Drager" ОСОБА_2 погодився, зауважень не висловлював, на огляді в медичному закладі не наполягав. Також суд звернув увагу і на те, що з відеозапису вбачається, як ОСОБА_2 пропонував працівникам поліції вирішити питання стосовно не притягнення його до відповідальності способом не передбаченим чинним законодавством, за що був попереджений працівниками поліції про відповідальність за такі дії.

З даною оцінкою судом першої інстанції відеозапису реєстратору інспектора патрульної поліції апеляційний суд повністю погоджується.

Посилання захисника на допущені в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення порушення, є безпідставними.

Так, в протоколі зазначено необхідні дані щодо: дати, місця його складання, даних особи, яка його склала, даних правопорушника, місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків та інше. Крім того, даний протокол був без зауважень підписаний ОСОБА_2, а право керування транспортним засобом було передано водію ОСОБА_8, оскільки відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своїм особистим підписом ОСОБА_2 засвідчив, що йому було розяснено його права та обовязки, що спростовує доводи апелянта в цій частині. При цьому ОСОБА_2 не висловлював бажання пройти огляд в медичному закладі через недовіру результатам тестування на місці зупинки транспортного засобу.

Що стосується формулювання інспектором патрульної поліції ознак спяніння таких як «невнятна мова» та «нестійка хода», то за своїм змістом вони вказують саме про порушення координації рухів та мови правопорушника та не викликають сумніву в своєму визначені.

Посилання захисника на порушення, допущені в ході використання алкотестеру інспектором патрульної поліції також є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд осіб, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння проводиться поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів або, у разі незгоди водія на проведення такого огляду, у закладі охорони здоров'я.

З матеріалів провадження, протоколу про адміністративне правопорушення, результатів тестування на алкоголь, показань свідків та представленого відеозапису дійсно вбачається, що водій ОСОБА_2 добровільно погодився пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків.

Підстав вважати, що порядок проведення огляду на стан спяніння співробітниками поліції було порушено, немає.

Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. З результатів тестування на алкоголь (а.с.1) вбачається, що дана квитанція містить всі необхідні складові: час та місце проведення тесту, дані про осіб учасників тестування інспектора та особу, що тестується, підписи останніх, результат тесту 1,81 ‰. Згідно даної квитанції, тест № 988 був здійснений за допомогою Alcotest 6810, прилад № ARAM-2297, принтер № ARAM-5681.

Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський має поінформувати особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. За відсутності такої вимоги з боку ОСОБА_2, інспектор патрульної служби не зобовязаний був в обовязковому порядку надавати ОСОБА_2 документи про повірку алкотестеру.

Крім того, посилання захисника на те, що цифровий показник 1,81 ‰, що міститься в результаті тестування на алкоголь, неможливо ідентифікувати, є безпідставним виходячи з наступного. Так, сам апелянт посилається в скарзі на дані, відображені в Інструкції до прибору «Drager Alcotest 6810». Вказана інструкція містить чітке формулювання діапазону вимірів даним приладом. Концентрація алкоголю у видихуваному повітрі вимірюється у мг/л, а концентрація алкоголю в крові вимірюється у проміле (‰). Тобто, не викликає сумнівів, що показник 1,81 ‰ свідчить про концентрацію алкоголю в крові ОСОБА_2

Доводи апелянта про те, що останнє калібрування приладу проводилося в липні 2016 року не можуть свідчити про те, що результати тестування на алкоголь даним приладом ARAM-2297 є неточними. Посилання захисника на неточність відображення реальної температури повітря на момент тестування, так само не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на витягу з інтернет-ресурсу. Доказів, які б свідчили про несправність приладу апеляційному суду не надано.

Також являються безпідставними доводи захисника про те, що дії поліцейських щодо зупинення транспортних засобів, проведення огляду на стан спяніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення є незаконними.

Посилаючись на невнесення змін до ПДР України, апелянтом залишено поза увагою положення ст. 255 КУпАП, згідно з якими, у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення мають право складати, в тому числі, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Посилання апелянта на те, що розгляд справи відбувся з порушенням процесуального порядку за відсутності правопорушника ОСОБА_2 є неспроможними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд тривав протягом вересня-листопада 2016 року За цей час ОСОБА_2 та його захисники неодноразово прибували в судові засідання та приймали участь у розгляді справи (журнал судового засідання з елементами протоколу на а.с. 17-18). Також вони заявляли клопотання, в тому числі, про відкладення розгляду справи (а.с. 9, 10, 16, 19, 23, 34), подавали заперечення (а.с. 24-28, 29-33). Крім того, на а.с. 45 міститься заява ОСОБА_2 з клопотанням провести розгляд справи за його відсутності та за участі його адвокатів ОСОБА_9, ОСОБА_1, у врахуванням його заперечень на протокол. З журналів судового засідання (а.с. 46, 48-50) вбачається, що судове засідання в подальшому було проведено за відсутністю ОСОБА_2, про що останній і клопотав, та у присутності його захисників, які мали можливість в повному обсязі користуватися правами, передбаченими ст. 271 КУпАП. Вони заявляли клопотання, давали пояснення, приймали участь в допиті свідків та ін. Тому, наведене спростовує доводи апелянта в цій частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - у керуванні транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп'яніння, повністю доведена.

Стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами накладено на ОСОБА_2 у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та даних про особу правопорушника, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі, як просить апелянт, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 листопада 2016 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч. 1 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_10.