Справа № 341/1792/16-п
Провадження № 33/779/268/2016
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Повзло В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

в с т а н о в и в :

Оскарженою постановою судді встановлено, що 19 вересня 2016 року о 08 год. 30 хв. в м. Бурштин по вул. Коновальця, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження відповідно до встановленого законом порядку медичного огляду водій відмовився в присутності свідків. Своїми діями порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення судді ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Звертає увагу, що справу було розглянуто без його участі в судовому засіданні, оскільки він запізнився по характеру своєї роботи. Вважає, що постанова судді є незаконною, необ'єктивною, упередженою, неправильною, такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України. Стверджує, що судом під час розгляду даної справи не було дотримано вимог статей 245, 256, 266, 276, 280 КУпАП. Зазначає, що 19 вересня 2016 року близько 08 год. 30 хв. в м. Бурштин Галицького району по вул. Коновальця, коли він підходив до свого автомобіля, то до нього підійшов інспектор поліції, який спочатку вказав на те, що він неправильно припаркував свій автомобіль і попросив у нього документи на перевірку. Він надав документи і почав доводити правильність паркування автомобіля. Коли довів правильність паркування автомобіля інспектор поліції записав у блокноті його анкетні дані, після чого пішов і сів у свій службовий автомобіль. При цьому пояснив, що йде перевірити анкетні дані, чи з його документами все в порядку. Приблизно через хвилин 10 інспектор поліції повернувся до нього, повернув йому документи на автомобіль, а щодо водійського посвідчення сказав, що воно тимчасово вилучається, оскільки підозрює, що воно підроблене. При цьому, було видано тимчасовий талон на право керування транспортними засобами. Він взяв документи на автомобіль, отримав тимчасовий талон на право керування транспортними засобами і поїхав з того місця. А отримавши із суду копію постанови йому стало відомо, що інспектором поліції було підроблено протокол про адміністративне правопорушення. З цього приводу має намір звернутися у правоохоронні органи щодо підробки інспектором поліції протоколу про адміністративне правопорушення. Звертає увагу, що чотири підписи, які містяться у протоколі є різними, виконі не ним. В протоколі в графі пояснення правопорушника містяться не написані ним власноручно пояснення, а зазначено, що це пояснення свідка. Вказує, що якби його було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, а також, якщо б його справа була належно, всебічно та об'єктивно розглянута суддею, він б зміг довести свою невинність у правопорушенні, яке щодо нього сфабрикував інспектор поліції.

Розгляд апеляційної скарги призначався на 28 листопада 2016 року. Розгляд справи було відкладено у зв'язку з клопотанням ОСОБА_2 про участь його захисника.

05 грудня 2016 року розгляд апеляційної скарги було відкладено у зв'язку тим, що ОСОБА_2 не укладено договір про надання правової допомоги з захисником, на 12 грудня 2016 року та надано час для реалізації права скористатися юридичною допомогою адвоката.

12 грудня 2016 року від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без участі захисника та про самостійний захист своїх інтересів.

В судове засідання апеляційного суду з'явилась особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, клопотань від нього не надходило.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та навів додаткові.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її слід залишити без задоволення, а постанову судді місцевого суду - без змін, з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що справу було розглянуто без його участі в судовому засіданні, оскільки він запізнився по характеру своєї роботи. Одночасно, з тексту апеляційної скарги вбачається, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції.

Вказані апелянтом обставини є взаємовиключні.

Наведені доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 суперечливі, а зміст розписки (а.с. 8) свідчить, що він повідомлений про розгляд справи на 27 жовтня 2016 року о 09 год.

З матеріалів справи вбачається, що суддя суду першої інстанції розглянув справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 оскільки дані про своєчасне сповіщення його про місце та час розгляду були, а клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 не надходило, про що свідчить відсутність таких у матеріалах справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення приписів ст. 268 КУпАП безпідставні та такі, які повністю спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння.

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 19 вересня 2016 року серії АП1 № 172915 (а.с. 1), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с. 2).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 вересня 2016 року серії АП1 № 172915, ОСОБА_2 19 вересня 2016 року близько 08 год. 30 хв. в м. Бурштин по вул. Є. Коновальця, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`янінння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Водій медичний огляд на факт вживання алкоголю у встановленому порядку пройти відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.п. 1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором ДПС із СЗ при УПД старшим лейтенантом поліції Матіївим Петром Дмитровичем, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, в ньому містяться пояснення останнього, а також відомості щодо свідків.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час зупинки автомобіля та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. Крім того, ОСОБА_2 і в апеляційній скарзі не зазначає, які нормативні акти та викладені у них вимоги було працівниками поліції порушено.

Відносно доводів апелянта, що в протоколі в графі пояснення правопорушника містяться не написані ним власноручно пояснення, а зазначено, що це пояснення свідка, то необхідно зазначити, що такі висновки зроблені ним помилково, оскільки з протоколу вбачаються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 по суті порушення, а після її викладу вказано, що до протоколу додаються пояснення свідка.

Доводи апелянта про те, що свідками у протоколі вказані особи, які не є жителями м. Бурштин, що, на думку апелянта, свідчить про фальсифікацію протоколу не є слушними, так як за місцем проживання діючим законодавством не обмежується коло осіб, які можуть бути свідками по справі.

ОСОБА_2, стверджуючи про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не заперечує факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, не наводить жодних доводів, які б свідчили, що він погодився на законну вимогу працівника поліції.

А відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

При складенні протоколу ОСОБА_2 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції ч. 2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП є непереконливими, так як з протоколу (а.с. 1) вбачається, що правопорушник з наявними ознаками алкогольного сп'яніння відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Встановлено наступний порядок огляду водія на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Тобто, зі змісту протоколу слідує, що працівниками поліції були виконані зазначені вимоги закону.

ОСОБА_2 власноруч зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення: «Випив пиво, після чого керував автомобілем. В лікарню на медичне освідування на стан вживання алкоголю їхати відмовляюся».

Будь-які сумніви у добровільності таких пояснень, які написано власноручно, відсутні.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_2, враховую, що доказове значення має не саме визнання або заперечення обвинуваченим своєї вини, а та конкретна інформація про обставини, що мають значення для справи, тобто фактичні дані щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Як того вимагає п. 4.2. Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 р. № 77, відмова від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння відбулася у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Матеріали справи про адміністративне правопорушення також містять пояснення останнього з даного приводу (а.с. 2).

Вважаю твердження апеляційної скарги про те, що працівники поліції повідомили його, що підставою перевірки документів є неправильність паркування автомобіля та забрали посвідчення водія для перевірки з видачею тимчасово талону на керування транспортними засобами голослівними та такими, які повністю спростовуються саме змістом протоколу, в якому ОСОБА_2 власноручно вказав, що «Мене від керування відсторонено, зобов'язуюсь не керувати».

Крім того, з наданої копії тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_2, вбачається, що підставою для його видачі стало складання протоколу 19 вересня 2016 року серії АП1 № 172915 саме за ст. 130 КУпАП.

Отримання такого тимчасово дозволу повністю спростовує твердження апелянта про те, що йому не було відомо про складання такого проколу.

Пояснення апелянта ОСОБА_2 щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, спрямовані на уникнення ним від відповідальності за фактично скоєне діяння.

Таким чином, перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_6 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апелянта про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, не є слушними, оскільки апелянту ставилось у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР України, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, тобто порушення п. 2.9 ПДР України.

Суддя, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_2, які суддя вважав доведеними, містять ознаки саме такого правопорушення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, твердження апелянта, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Івано-Франківської області В.В. Повзло