АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2868/16-п Номер провадження 33/786/441/16Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Маліченко В.В., з участю секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Лубни Полтавської обл., громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючий, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності;

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що 10.09.2016 року близько 23 год. 40 хв. по просьолочній дорозі, що пролягає паралельно 188 км автодороги Київ-Харків керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запахом алкоголю з ротової порожнини, нечіткою мовою, хиткою ходою. Від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу 6810 DRAGER №0909 та від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення. Просить допитати свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, витребувати від інспекторів УПП м. Полтави повні відеозаписи з боді-камер та повні відеозаписи реєстраторів, документальне підтвердження того, що автомобіль Ford Connect білого кольору був у розшуку.

Апелянт стверджує, що 10.09.2016 року не керував своїм транспортним засобом, його не зупиняли працівники поліції . В той день за кермом його автомобіля був ОСОБА_7, який взагалі не вживає алкогольні напої.

Вважає незаконними дії інспекторів поліції, оскільки його було затримано не під час керування автомобілем, а коли автомобіль був припаркований біля двору і в якому були відсутні навіть ключі в замку запалювання.

Суд безпідставно не перевірив чи всі присутні на місці поліцейські були оснащені нагрудними боді-камерами та чи малися на автомобілях відеореєстратори, не звернув увагу на те, що відеозапис, на який послався суд триває 3-4 хв. та не відтворює повністю обставини події, безпідставно відмовив у задоволенні клопотанні про допит свідків .

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника на підтримання апеляційної скарги, свідків, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції приходжу до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи місцевим судом дані вимоги закону не були виконані.

Допитані судом першої інстанції працівники патрульної поліції, які були присутні на місці події стверджували, що саме ОСОБА_2 керував зупиненим ними автомобілем Форд, а після зупинки декілька разфв без причини заводив автомобіль та глушив його.

Однак із переглянутого відеозапису обставин події не видно, що ОСОБА_2 керував автомобілем, запис розпочинається з моменту коли автомобіль знаходився у нерухомому стані, а ОСОБА_2 стояв біля нього. Об'єктивних даних про те, що останній намагався завести автомобіль, на відеозаписі немає. Крім того, переглядом відеозапису встановлено, що ОСОБА_2 запитував «де мої ключі?» , з чого слід зробити висновок, що ключів від автомобіля у нього при собі не було.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 підтвердив, що саме він привіз ОСОБА_2 та ОСОБА_8 додому до останнього, та забравши ключі від автомобіля пішов, залишивши товаришів у машині.

Свідок ОСОБА_9, допитаний в апеляційній інстанції, підтвердив, що по телефону його попросили забрати автомобіль знайомого ОСОБА_2 Прийшовши на місце він побачив, що автомобіль стоїть біля двору, попросив ключі від автомобіля щоб його відігнати, але ОСОБА_2 ключів не знайшов. Свідок чекав поки ОСОБА_2 приніс запасні ключі з дому і тільки тоді зміг перегнати автомобіль.

Свідок, працівник патрульної поліції Блоха Р.А., допитаний в апеляційній інстанції, пояснив, що під час патрулювання, рухаючись по трасі Київ-Харків перед м. Лубни побачив автомобіль, який рухався підозріло по дорозі що йшла паралельно до траси. Автомобіль зупинили, ним керував ОСОБА_2

Однак пояснення свідка не підтверджуються фактичними обставинами справи. Так, відеозапис події розпочинається з моменту, що особа стоїть біля автомобіля, який припаркований ближче до правого боку дороги, при цьому особа запитує де ключі. Тобто беззаперечно стверджувати, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем в момент його зупинки працівниками поліції підстав немає.

Крім зазначеного, із відеозапису видно, що автомобіль стоїть біля воріт домогосподарства. Як стверджує апелянт, біля його подвір'я.

Крім того, Блоха Р.А. пояснив, що поняті, які були запрошені засвідчити факт адміністративного правопорушення, не підходили до місця події, а стояли на трасі, приблизно за 20-30 м. до водія, тобто засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння фактично не підходячи до нього та безпосередньо не сприймаючи подію.

Також із відеозапису події, вбачається, що ОСОБА_2 стверджує, що він не керував автомобілем, але працівники поліції вказану обставину не перевірили.

Наведене в сукупності ставить під сумнів факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, а саме того, що він керував автомобілем. Тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу. У зв'язку з цим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2016 року скасувати, а провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко