Справа 573/2347/16-п
Номер провадження 3/573/584/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

захисника ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі матеріали, які надійшли з Білопільського відділення поліції (м. Білопілля) ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого,

- за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

24 листопада 2016 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №187767, складений 08 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2

Як вбачається із протоколу, 08 листопада 2016 року о 13 годині 50 хвилин в м. Шостка по вул. Воронежській водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: відчувався різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_2 ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків.

Як зазначено у протоколі, своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 з протоколом не погодився, зазначив, що 08 листопада 2016 року приблизно о 14 год. в м. Шостка він керував автомобілем "Ауді А6". В салоні автомобіля разом з ним був його племінник ОСОБА_3 В подальшому його було зупинено працівником поліції, який не представився, причин зупинки не пояснив. В ході розмови з інспектором останній почав звинувачувати його, що він керує автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння. На що ОСОБА_2 пояснив, що спиртного не вживав взагалі і запропонував інспектору оглянути його за допомогою спеціальних технічних засобів, а саме алкотестора або освідувати у лікарні. Але інспектор відмовився це зробити. При цьому свідки, зазначені у протоколі, присутні не були під час цих подій, звідки вони взялися йому невідомо. Очивидцем цих подій був лише його пасажир ОСОБА_3 Протокол для ознайомлення йому ніхто не давав, не пропонували надати пояснення та розписатись у протоколі. Оскільки інспектор відмовився освідувати його на стан сп'яніння, ОСОБА_2 сам звернувся у лікарню, де лікарем було встановлено, що ознаки сп'яніння у нього відсутні. Таким чином, він від проходження медичного огляду не відмовлявся, сам інспектор не захотів його освідувати.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 зазначеної Інструкції огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Шляхом допиту свідка ОСОБА_3, який був пасажиром у автомобілі ОСОБА_2, дослідження письмових матеріалів справи, судом встановлено, що свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 участі в процедурі огляду на стан спяніння ОСОБА_2 не брали, факт відмови ОСОБА_2 вони не посвідчували, оскільки їх не було під час спілкування інспектора поліції із ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_3 суду також зазначив, що інспектор поліції відмовився освідувати ОСОБА_2

Суд приймав заходи для виклику в судове засідання інспектора поліції ОСОБА_6, який складав протокол відносно ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зазначені у протоколі свідками, але до суду вони так і не з'явилися, причин свого неприбуття не повідомили, хоча належним чином був сповіщені про день, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекондованими повідомленнями про врученнея поштового відправлення (а. с. 11-14).

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обовязок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

В протоколі не зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу "Алкотест", відомості про який, записані в бланку пояснень свідків.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 пропонувалось пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або шляхом медичного освідувапння, суду надано не було, а тому пояснення ОСОБА_2 стосовно того, що він попросив, щоб його оглянули на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів або оглянули в лікарні, у суді спростовані не були.

Крім того, як вбачається із протоколу, то у ОСОБА_2 інспектор поліції ОСОБА_6 навіть не вдібрав пояснень. У графі протоколу "Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення" взагалі відсутні будь-які записи, тобто чи погодився ОСОБА_2 з протоколом, чи не погодився, чи відмовився від надання пояснень, що є порушенням ч. 1 ст. 256 КУпАП. На окремому бланку пояснення ОСОБА_2 теж відсутні.

Як вбачається із висновку щодо результатів медичного огляду стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КЗ Білопільської районної ради "Білопільської ЦРЛ" №104 від 08 листопада 2016 року, під час освідування ОСОБА_2 на стан сп'яніння о 15 годині 50 хвилин (тобто через 2 години після зупинення його інспектором поліції) ознак сп'яніння у нього не виявлено (а. с. 8).

Також суд звертає увагу на те, що у протоколі зазначено - ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Але доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 на протязі року вже притягувався до адміністартивної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, до протоколу не долучено.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Заслухавши ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у звязку відсутністю в діях ОСОБА_2 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя