АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., за участю: ОСОБА_1, адвоката Сапожнікової О.В. та ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито через закінчення строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП.

У відповідності до постанови місцевого суду, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 22 грудня 2014 року приблизно о 11 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом «Джилі» д/н НОМЕР_1, при зміні напрямку ліворуч не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, чим фактично припустився порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, у якій порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення.

На переконання апелянта висновки викладенні у постанові суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт вказав, що під час розгляду справи судом було грубо порушено права особи на захист: розгляд справи був проведений у відсутність особи, відносно якої складено протокол. Суд, приймаючи рішення про винуватість особи, залишив поза увагою вимоги ст. 247 КУпАП щодо закриття провадження у справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та адвокат Сапожнікова О.В. підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, закривши провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення. Крім цього, просили перегляд справи відкласти на час оскарження у суді постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

В свою чергу у апеляційному суді потерпілий ОСОБА_3 виступив категорично проти задоволення поданої апеляційної скарги, вважаючи, що суд першої інстанції зробив правильні та обґрунтовані висновки щодо винуватості особи і закриття провадження у справі через закінчення строків накладення адміністративного стягнення. Щодо доводів сторони захисту про відкладення перегляду справи через оскарження постанови слідчого, то вони безпідставні і необґрунтовані, оскільки усі можливі строки на її оскарження вже минули, а заявлене клопотання про відкладення слухання справи вважає виключно способом затягування і небажанням сплачувати завданий матеріальний збиток.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність та обґрунтованість постанови місцевого суду, дійшов висновку, що у задоволенні поданої апеляційної скарги необхідно відмовити, із наступних підстав.

Апеляційним судом, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, перегляд справи проводиться у межах апеляційної скарги.

Як вбачається з тексту постанови суду (а.с. 52) свої висновки про винуватість особи суд зробив з аналізу наявних матеріалів справи, а саме постанови про закриття кримінального провадження (а.с.4-5), протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.7), схемі ДТП (а.с.12), протоколу допиту свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.21-23) ОСОБА_3 (а.с.24-26). У апеляційній скарзі відсутні будь-які спростування встановленої у постанові суду вини особи.

До доводів сторони захисту щодо відкладення перегляду справи апеляційний суд відноситься критично, оскільки з цього приводу перегляд справи вже відкладався, і місцевим судом було відмовлено у розгляді скарги на оскарження постанови слідчого.

Таким чином, апеляційний суду з урахуванням наведеного дійшов безсумнівного висновку про відсутність будь-яких підставі для задоволення апеляційної скарги та правильність і обґрунтованість постанови місцевого суду. Справу судом першої інстанції було розглянуто із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі необхідні обставини правильно встановленні. Разом з тим, районний суд, вирішуючи питання щодо накладення стягнення, обґрунтовано прийняв до уваги вимоги ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення та враховуючи те, що з моменту винесення постанови слідчого про закриття провадження минуло більше одного місяця, обґрунтовано з дотриманням вимог п. 7 ст. 247 КУпАП закрив провадження у справі через закінчення строків накладення стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову районного суду - відмовити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, закрито через закінчення строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.П.Піскун