Справа № 500/6298/16-п
Провадження № 3/500/1920/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі судді Яковенка І.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, що народився 31 серпня 1989 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 Подздам Німеччина, громадянина України, працюючого водієм у ТОВ ТК «Тедіс-Україна», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, 21 липня 2016 року, приблизно о 16:00 годині, на 171 км. + 800 м автодороги ОСОБА_2 Рені, керуючи автомобілем марки «FORD TRANSIT 460E», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не дотримувався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення із зустрічним транспортним засобом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе у вчиненні правопорушення не визнав, пояснивши, що зіткнення відбулося коли він, а також автомобіль, що їхав у зустрічному напрямку, обїжджали ями, однак при цьому він залишався на своїй смузі для руху.

Однак, не зважаючи на невизнання своєї вини притягуваним ОСОБА_1, його винність у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, тобто не дотримувався безпечного інтервалу, та здійснив зіткнення із зустрічним транспортним засобом, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, вказані обставини справи також підтверджуються даними схеми місця ДТП, згідно яким обидві смуги для руху мають перешкоди у вигляді ям, причому яма, яка розташована на смузі для руху притягуваного ОСОБА_1, знаходиться ближче до узбіччя смуги зустрічного руху, ніж яма, яка знаходиться на смузі зустрічного руху, де яма розташована далі від узбіччя смуги зустрічного руху. Це свідчить про те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 при здійсненні обїзду ями знаходився ближче до узбіччя зустрічного руху. Винність притягуваного ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення також підтверджується даними письмових пояснень ОСОБА_2, згідно яким транспортний засіб під його керуванням також рухався на своїй смузі для руху.

Суд не приймає до уваги посилання притягуваного ОСОБА_1 на те, що він, обїжджаючи перешкоду, залишався на своїй смузі для руху, оскільки ця обставина не звільняла його від обов'язку виконати вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху України, згідно яким під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Тому ОСОБА_1 при розїзді із зустрічним транспортом та при обїзді перешкоди у виді ями (вибоїни) був зобовязаний дотриматися безпечного інтервалу, навіть рухаючись по своїй смузі для руху та залишаючись на ній. Це саме стосується і водія ОСОБА_2 Тобто, якщо обидва транспортні засоби рухаються кожний на своїй смузі для руху, то вони зобовязані дотримуватися безпечного інтервалу, чого в даному випадку не зробив у тому числі і притягуваний ОСОБА_1

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів, дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

Однак, суд вважає, що провадження у цій справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити з таких підстав.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

А як було встановлено в судовому засіданні, правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, було вчинене ОСОБА_1 21 липня 2016 року, проте на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, станом на 20.12.2016 р., сплив трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення з дня вчинення правопорушення, тому у відповідності до наведеного п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по цій справі за ст. 124 КУпАП необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 38, 221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_3