№566/1187/16-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року смт. Млинів, Рівненська обл. Суддя Млинівського районного суду Рівненської області Бандура А.П. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Рівненській області

_____________________________________________________________________________

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

місце роботи, посада: сільський голова Підгаєцької сільської ради

документ, що посвідчує особу: паспорт громадянина України серії СР085875 виданого Млинівським РВ УМВС

за ч. 2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 000651 від 11 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 порушила вимоги ст..19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не виконується норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів. Так, відповідно до «Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів» ф.10ПІ за 2015 рік, поданого до Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість працівників , що працювали, становила 20 осіб. Штатних працівників із встановленою інвалідністю у 2015 році та станом на час перевірки в установі немає.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, не визнала, про викладені у протоколі обставини справи заперечила, зазначила, що створені робочі місця для працевлаштування інвалідів, але у її обовязки, як керівника, не входить їх пошук для працевлаштування. По питанню працевлаштування ніхто з інвалідів не звертався.

Суд, заслухавши думку ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, вважає, що справа підлягає до закриття з наступних підстав: статтею 188-1 ч.2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи,фізичною. особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятітсь та працевлаштьвання інвалідів.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви, щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту диспозиції норми, яка передбачає відповідальність за ч.2 ст.188-1 КУпАП, така відповідальність може наступити за умови умисного ухилення посадової особи від створення нормативу для працевлаштування інвалідів, відсутність такого умислу передбачає відсутність суб'єктивної сторони правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Статтею 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Стаття 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» зазначає, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Таким чином, з вище наведеного слідує, що обов'язок підприємства, установи, організації, щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, вичерпний перелік яких міститься у ст. 18 Закону.

Разом з тим в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-яки докази про звернення інвалідів або про звернення служби зайнятості в інтересах інвалідів до Підгаєцької сільської ради протягом 2015 року або протягом будь-якого іншого проміжку часу з метою працевлаштування інвалідів, а також щодо відмови сільською радою в такому працевлаштуванні.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості, щодо неподання відповідних звітів.

За наведених обставин справи, з урахуванням тих документальних даних, що містяться у ній як докази, враховуючи відсутність обґрунтованого переконання у вчиненні ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 188-1 КУпАП, суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного,

керуючись ст. ст. 9, 11, 188-1, 247, КУпАП,

суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі в частині про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП у звязку з відсутністю в її діях події і складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області, який виніс постанову

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура