Провадження № 33/772/413/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Федчук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 р. м. Вінниця

Суддя апеляційного суду Вінницької області Федчук В.В., за участю правопорушника ОСОБА_2 розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

пенсіонера,має на утриманні дитину віком 11 років,

прож. АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200(десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як зазначено в постанові суду першої постанови, ОСОБА_2, 06 вересня 2016 року, о 00 год. 05 хв., у м. Вінниця, по вул. Ботанічна, 24, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем «Volkswagen Sharan» д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, нечітка вимова, почервоніння очей та обличчя, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку в КЗ ВОНД «Соціотерапія» в присутності лікаря.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 ставиться питання про скасування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2016 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги, що у графі протоколу свідки чи потерпілі , не казані будь-які особи, які були свідками правопорушення та могли підтвердити, або спростувати викладені у протоколі факти. Суд першої інстанції зазначив, що факт відмови від проходження медичного огляду підтверджується поясненнями свідків лікаря - нарколога ОСОБА_3 та працівника патрульної поліції ОСОБА_4, однак ОСОБА_2 наполягає на тому, він навпаки хотів пройти медичний огляд , а поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви не можуть бути залучені як свідки, відтак є об'єктивні підстави не довіряти поясненням даного свідка - патрульного поліцейського, оскільки він є зацікавленим в результаті розгляду даної справи. Також скаржник наполягає, що судом першої інстанції не взято до уваги його пояснення зазначені у протоколі про те, що він наполягав у проведенні медичного огляду та здачі відповідного аналізу, а також той факт що під час зупинки його транспортного засобу, працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, вважаю,що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, правопорушник ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції пояснив, що 06 вересня 2016 року його зупинили працівники поліції, від проходження тесту за допомогою приладу « Драгер» він відмовився у зв'язку з неналежним санітарним станом приладу. Однак він погодився здати аналіз сечі, але лікар не забезпечив умови для здачі аналізу, оскільки до туалету разом з ОСОБА_2 пішли поліцейські, в тому числі жіночої статі, тому за фізіологічних причин ОСОБА_2 не зміг здати аналіз . Після цього, лікар - нарколог зафіксував відмову від проходження огляду. З медичним висновком та протоколом про адміністративне правопорушення категорично не згоден. Свідків, які б могли підтвердити або спростувати викладені у протоколі факти не було.

Твердження скаржника про відсутність свідків вчинення ним адміністративного правопорушення відповідає дійсності, оскільки з матеріалів адміністративної справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення АП1№909991 від 06.09.2016р. (а.с.2) відсутні відомості про свідків.

Відповідно до розділу І п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року за № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським , такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 6 розділу ІІ вищевказаної інструкції передбачено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

В матеріалах адміністративної справи наявні рапорта працівників поліції, будь-яких інших пояснень свідків немає.

Однак вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року за № 1452/735 працівниками поліції при оформленні протоколу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП виконані не були, докази перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння відсутні.

Суд першої інстанції, в порушення вимог ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Дослідивши матеріали справи та надані в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснення правопорушника ОСОБА_2 суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2016р. про адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 293 , 294 КУПАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду від 18 листопада 2016 року, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:

З оригіналом вірно: