ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
___________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 рокум. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпрі, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, який мешкає за адресою: Вінницька область, Бершадський район, м. Бершадь, вул. Будкевича, 25-б/17, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого останній 20 листопада 2016 року о 03 годині 10 хвилин, на вул. Січеславська Набережна, 57-а в м. Дніпрі, передав право керування транспортним засобом «Фольксваген», д/н НОМЕР_1, водієві ОСОБА_2, який знаходився в стані алкогольного спяніння, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи, однак до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Ознайомившись з матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що остання підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів зібраних в дану справу не достатньо для того щоб зробити однозначний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

По-перше, до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 068355 від 20 листопада 2016 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 не було долучено жодних доказів, які б давали підстави зробити висновок про знаходження водія ОСОБА_2 в стані сп'яніння, якому згідно фабули даної справи було передано право керування автомобілем «Фольксваген», власником останнього ОСОБА_1 Таким чином, обставини, що підлягають доказуванню не були обґрунтовані належними та допустимими доказами, які б підтверджували знаходження водія ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння. Разом з цим, слід звернути увагу, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках предявленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та на підставі доказів, які є необхідними для розгляду такої справи по суті, однак відсутність фактичних даних, які б вказували на перебування водія в стані алкогольного сп'яніння, якому передається право керування, вказує на той факт, що фактичні обставини порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України являються недоведеними, оскільки напевно стверджувати протилежне не вважається за можливе в умовах відсутності відповідних доказів.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів які б достовірно вказували на те, що ОСОБА_1 передав право керування водієві ОСОБА_2, який до цього не керував означеним автомобілем, в матеріалах даної адміністративної справи немає.

При цьому слід враховувати, що водій ОСОБА_2 міг самостійно використати транспортний засіб «Фольксваген» маючи його реєстраційні документи. Так відповідно до положень п. 2.2 Правил дорожнього руху Україну, передбачено випадки коли власник транспортного засобу передає іншому водієві право керування останнім, або той же власник передає цей транспортний засіб для користування. З доказів у даній справі незрозуміло в який саме спосіб було передано право керування автомобілем водієві ОСОБА_2, чи добровільно та чи на законних підставах відбулась така передача, в разі її наявності, чи мав при собі ОСОБА_2 реєстраційні документи на цей транспортний засіб, що дозволяло безперешкодно керувати ним навіть без попереднього дозволу з боку власника останнього, чи ні.

Також, слід звернути увагу, що рапорт поліцейського, в якому вказано, що під час встановлення обставин даної справи виявилось, що власник транспортного засобу «Фольксваген» ОСОБА_1 передав право керування іншому водієві ОСОБА_2, не може розглядатися як доказ на підтвердження вищевказаного, оскільки дані службові особи являються уповноваженими посадовими особами на складання відповідного протоколу та виконують свої професійні обовязки, безпосередньо повязані з цим, а отже дії останніх можуть бути необєктивними та мати характер направлений на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, приходячи до такого висновку, суд вважає за необхідне вказати на той факт, що відомості в рапорті патрульного поліції також не може вважатися допустимим шляхом закріплення доказів в адміністративній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки згідно положень цієї статті фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи, що суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину ОСОБА_1 органом патрульної поліції адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:ОСОБА_3