Справа № 372/2842/16-п
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 грудня 2016 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Висоцька Г.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Обухівського відділу Національної поліції ГУ Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 21.10.2016 року близько 17 год. 15 хв. в селі Таценки на автодорозі Київ-Знам'янка 40 км + 200 м, керуючи авто НОМЕР_2, виїжджав з другорядної на головну дорогу, не надав перевагу в русі автомобілю РЕНО Дастер д.н.з. ТЧ ОЕ 0578, який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив зіткнення з даним автомобілем. В результаті ДТП пошкоджено транспортні засоби та завдано матеріальної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснивши, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало перевищення швидкості руху громадянином ОСОБА_2, який рухався зі швидкістю, приблизно 90-110 км/г, при допустимій швидкості 50 км/г, по ділянці дороги з оглядовістю 150 метрів, і вказані порушенням ПДР ОСОБА_2 позбавили його можливості здійснити маневр виїзду на головну дорогу із другорядної із дотриманням правил безпеки для всіх учасників дорожнього руху.

Окрім цього, ОСОБА_1 та його захисником суду в якості доказу своєї невинуватості було надано висновок судового експерту № 049-16 від 15.11.2016 р., відповідно до якого швидкість руху автомобіля ОСОБА_2 дорівнювала 90-108км/г, він мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 шляхом своєчасного застосування екстреного так і службового гальмування, невідповідність дій водія ОСОБА_2 п. 12.9б) ПДР з технічної точки зору перебувала в причинному звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він рухався зі швидкістю, приблизно 60 км/г, в напрямку Києва, під час руху побачив попереду, що із другорядної дороги на головну виїхав автомобіль білого кольору та повернув праворуч, у попутному з ним напрямку, далі за ним одразу виїхав автомобіль ОСОБА_1 і поїхавши прямо, очевидно із метою здійснити поворот ліворуч на дорогу в напрямку на Обухів, почав зупинятися на смузі, по якій він рухався, щоб пропустити автомобіль, який рухався зліва від нього (ОСОБА_1) в напрямку Обухова. ОСОБА_2 зазначив, що в його автомобілі знаходилися дружина та дитина, і він, оцінивши дорожню обстановку, обрав зіткнення, так як обїзд автомобіля ОСОБА_3 зліва змусив би його виїхати на зустрічну смугу руху, а праворуч ризик зїхати у крутий кювет. Екстрене гальмування, до якого він прибіг, десь, приблизно за 10-12 метрів, до місця розташування автомобіля ОСОБА_1, не дозволило йому оминути зіткнення із причин, що від нього не залежали.

Суд, заслухавши ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративні правопорушення серія АП2 № 295636 від 21.10.2016 року, який відповідно до ст. 251 КУпАП є доказом, схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди, висновку експерту, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із схеми наслідків ДТП при виїзді із с. Таценки, звідки виїжджав ОСОБА_1 на своєму автомобілі на головну дорогу «Київ-Знамянка», встановлено знак 2.1. ПДР «Дати дорогу», відповідно до вимог якого водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що підїжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

Зміст вимоги «дати дорогу» полягає в тому, що водії, яких ця вимога стосується, повинні діяти так, щоб не змушувати водіїв, які мають перевагу в русі вживати заходів для зменшення швидкості руху або зміни їхнього напрямку.

П. 16.11 ПДР встановлює, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

П. 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Як вбачається із висновку судового експерту, в якості вихідних даних, експертом були взяті показники виключно зі слів ОСОБА_1 (а. с. 48): 1) 150 метрів, як відстань, між автомобілем ОСОБА_2 і автомобілем ОСОБА_1 в момент виїзду останнього із другорядної дороги; 2) 5-6 с., як відрізок часу, який минув після виїзду ОСОБА_1 на головну дорогу до зіткнення. При цьому, ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначав, що всі події відбулися миттєво, не в проміжок часу 5-6с., і ОСОБА_1 не мав декілька секунд на зупинку на його смузі руху, під час зіткнення ОСОБА_1 здійснювалося призупинення. В звязку з чим, суд критично ставиться до даного висновку з підстав односторонності викладених вихідних даних.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.11, 10.1 ПДР знаходиться у прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що громадянина ОСОБА_1 необхідно притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

При визначенні адміністративного стягнення зазначені особі, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його вік, ступінь його вини, майновий стан, та вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому ст. 124 КУпАП, не позбавляючи права керування транспортними засобами.

Згідно с. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» з особи, яка визнання винною у вчиненні адміністративного правопорушення, стягується судовий збір в розмірі 0,03 мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 27, 33, 40-1, 124, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідною статтею КУпАП.

Строк предявлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя Г.В.Висоцька