Справа № 461/6627/16-п Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/783/836/16 Доповідач: Марітчак Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Апеляційний суд Львівської області під головуванням судді апеляційного суду Т.М. Марітчака, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Артема Пащука, представника Львівської митниці ДФС Сергія Сліпенка, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ? адвоката Артема Пащука на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 персональний номер НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил у розмірі 102 703,32 грн. та конфіскації в дохід держави предмету порушення митних правил і стягнуто на користь Львівської митниці ДФС суму витрат за зберігання на складі митниці, яка складає 41 668,68 грн. та судовий збір в розмірі 275,60 грн. в користь держави.

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року встановлено, що згідно протоколу про порушення митних правил, 24.05.2016 року близько 09.30 год. в зону митного контролю м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС в напрямку в'їзд в Україну смугою руху «зелений коридор» заїхав легковий автомобіль марки «Rover 45», реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, під керуванням громадянина України ОСОБА_1. Під час здійснення митних формальностей ОСОБА_1 подав до митного оформлення паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_4 від 15.12.2014 року, контрольний талон для проходження по зеленому коридору, свідоцтво про реєстрацію т/з на території РП НОМЕР_5 від 21.03.2016 року згідно якого власником автомобіля є гр. ОСОБА_2, що проживає АДРЕСА_2, а також надав Uzyczenie від 10.05.2016 року засвідчене нотаріусом Magdalena Kaprowicz-Kurek зареєстрований за адресою АДРЕСА_3, як документ що дає право на тимчасове користування вказаного автомобіля громадянином ОСОБА_1.

Під час здійснення митного оформлення виникла підозра щодо підробки Uzyczenie від 10.05.2016 року, отже було прийнято рішення здійснити перевірку автентичності документів поданих гр. ОСОБА_1 як підставу для переміщення автомобіля через митний кордон України. Листом Львівської митниці ДФС №7269/13-70-20/10/38 від 24.05.2016 року було скеровано запит до нотаріуса «Magdalena Kaprowicz-Kurek», на який отримано відповідь від 24.05.2016 року, згідно якої даний документ не виготовлявся і не посвідчувався в нотаріальній канцелярії, а підпис не є підписом Magdalena Kaprowicz-Kurek.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення транспортного засобу з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом.

Не погоджуючись із постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 та його захисник ? адвокат Артем Пащук, подали на неї апеляційну скаргу в якій просять: поновити строк на апеляційне оскарження; апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України.

В обґрунтування прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянти зазначають, що ОСОБА_1 належним чином не було повідомлено про час та місце розгляду справи, оскільки повістку для явки до суду ним було отримано вже після проведення засідання 18.10.2016 року. Оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 26.10.2016 року, що підтверджується розпискою, яка є в матеріалах справи.

Апелянти вважають оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому судом не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. Формальне вивчення обставин справи призвело до необґрунтованого та надто суворого застосування стягнення як виду покарання за адміністративне правопорушення, що перешкодило повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому оскаржувана постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Суд першої інстанції, на думку апелянтів, при винесенні оскаржуваної постанови не взяв до уваги пояснення самого ОСОБА_1, який письмово повідомив у протоколі про порушення митних правил №2027/20910/16 від 24.05.2016 року про те, що 29.04.2016 року він придбав автомобіль у громадянина Польщі, який надав усі документи і саме вказані документи він представив працівниками митниці. З приводу шахрайства по відношенню до ОСОБА_1 було порушено кримінальне провадження на підставі його заяви.

Зі змісту ч. 1 ст. 483 МК України вбачається, що вказане правопорушення може вчинятися тільки з прямим умислом, тобто особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, містять неправдиві дані, але бажає саме таким чином незаконно перемістити товар. В даному випадку, переміщення ОСОБА_1 транспортного засобу через митний кордон України, який надав митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, здійснювалось без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України, оскільки ОСОБА_1 не знав і не міг знати про те, що надані документи громадянином Польщі є підробленими.

З диспозиції ст. 483 МК України, вбачається, що притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України можливе тільки тоді, коли безпосереднім предметом цього правопорушення є товари, які особа перемістила через митний кордон України з метою приховування від митного контролю, однак ОСОБА_1 не приховував від митного контролю товар, а лише представив наявні у нього документи на автомобіль.

В оскаржуваній постанові взагалі не вказується, на якій підставі суд визначив вартість автомобіля, для визначення розміру штрафу. При визначенні вартості товару, який є безпосереднім предметом порушення митних правил, необхідно взяти до уваги висновок експертизи, такої експертизи не було проведено. Отже, суду першої інстанції не представлено належних і допустимих доказів оцінки товару, який є предметом доказування за ст. 472 МК України, так як не має належної оцінки не можна притягувати до відповідальності особу.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України, зроблені без дотримання судом першої інстанції при розгляді даної справи вимог ст. 495 МК України щодо всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, що є істотним порушенням вимог закону та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідача, апелянтів ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Артема Пащука про скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення, представника Львівської митниці ДФС України Сергія Сліпенка про залишення оскаржуваної постанови без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що необхідно поновити строк на подання апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та апеляційної скарги строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України пропущений з поважних причин. У судовому засіданні ОСОБА_1 участі не брав, в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ним повідомлення (судової повістки) про час та місце розгляду справи, оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 26.10.2016 року, про що свідчить виписка із сайту «Уркпошти» (т. 1 а.с. 44).

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року пропущений апелянтами з поважних причин, а тому він підлягає поновленню відповідно до вимог ст. 289 КУпАП.

Що ж стосується розгляду апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ? адвоката Артема Пащука по суті, то, на думку апеляційного суду, подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_1 не міг брати через те, що його належним чином не повідомили про час та місце розгляду справи, то, вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і її вирішення згідно закону.

З апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 під час складання протоколу про порушення митних правил і в апеляційному суді убачається, що ОСОБА_1 придбав у Республіці Польща автомобіль марки «Rover 45», реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, однак для переміщення придбаного автомобіля через митний кордон України він попросив громадян РП зробити йому довіреність на право користування даним транспортним засобом. Крім того, в засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 продемонстрував суду відповідну купчу.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 придбав в РП автомобіль марки «Rover 45», реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, однак уже будучи власником даного автомобіля (маючи відповідну купчу) для переміщення цього, уже його автомобіля, через митний кордон України, використав підроблену довіреність на право користування даним транспортним засобом.

Таким чином суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки він вчинив дії, спрямовані на переміщення транспортного засобу, з поданням органу доходів і зборів як підстави для його переміщення, підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом.

Доводи апелянтів на те, що зі змісту ч. 1 ст. 483 МК України вбачається, що вказане правопорушення може вчинятися тільки з прямим умислом, тобто особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, містять неправдиві дані, але бажає саме таким чином незаконно перемістити товар, на думку апеляційного суду є необґрунтованими, оскільки, як встановлено апеляційним судом ОСОБА_1 для переміщення транспортного засобу через митний кордон України, будучи уже власником переміщуваного транспортного засобу, умисно надав митним органам супровідні документи - підроблене доручення на право користування автомобілем з відомостями, що не відповідають дійсності.

Крім цього, необґрунтованим є і твердження апелянтів, що притягнення особи до відповідальності за ст. 483 МК України можливе тільки тоді, коли безпосереднім предметом цього правопорушення є товари, які особа перемістила через митний кордон України з метою приховування від митного контролю, проте ОСОБА_1 нічого не приховував від митного контролю, оскільки безпосереднім предметом правопорушення є товар - транспортний засіб, для переміщення якого на митну територію України встановлений певний митний режим.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, доводи апелянтів про неправильне визначення вартості автомобіля та максимальне стягнення витрат за зберігання вилученого автомобіля на складі Львівської митниці ДФС України заслуговують на увагу.

Апеляційний суд не надає віри висновку експертизи за № 176 від 10 червня 2016 року про визначення вартості автомобіля «Rover 45», 2002 року випуску з дизельним двигуном, оскільки експертом не зазначено яким методом визначено вартість автомобіля та які автомобілі були взяті для порівняння. Крім того на використовуваних експертом сайтах (http://avtobazar.ua, http://rst.ua) взагалі відсутня інформації про вартість автомобілів марки «Rover 45», 2002 р.в.

Так, з протоколу про порушення митних правил та оскаржуваної постанови убачається, що вартість переміщуваного ОСОБА_1 транспортного засобу - автомобіля марки «Rover 45», реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3 - 102 703,32 грн.

Разом з тим, з пояснення ОСОБА_1 убачається, що він придбав даний транспортний засіб в РП за 700 євро. Згідно до представлених витягів із сайтів РП «Оtomoto.pl» та «gratka.pl» продажі вживаних автомобілів, вартість автомобіля марки «Rover 45» такого ж року випуску як і переміщуваний ОСОБА_1 через митний кордон України та приблизно з аналогічним пробігом з бензиновим двигуном складає в середньому 35 750 грн. (4 500 зл. + 6 500 = 5 500 зл. х 6,5 = 35 750 грн.). Вартість такої ж моделі автомобіля з дизельним двигуном буде приблизно складати 42 250 зл., що із врахуванням 20 % зносу автомобіля та курсу валют НБУ (1 злотий = 6,5 грн.) складає 33 850 грн.

Щодо стягнення витрат за зберігання автомобіля марки «Rover 45», вилученого в ОСОБА_1, то відповідно до довідки за № 931 наданої Львівською митницею ДФС України вартість таких витрат з 24 травня 2016 року до 18 жовтня 2016 року складає 1470 євро, що за курсом НБУ становить 41 668,68 грн.

Однак, як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, протокол щодо ОСОБА_1 складено 24 травня 2016 року і в цей же день в нього вилучено працівниками митниці автомобіль марки Rover 45», реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, 13 червня 2016 року на митницю надійшов висновок експерта що вартості автомобіля, а 29 червня 2016 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000842 від 26 червня 2016 року закрите у зв'язку з відсутністю складу злочину.

Таким чином, із врахуванням 2-х тижнів на відповідні комунікації між митницею та СВ Жовківського ВП Кам'янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області не було перешкод для направлення справи щодо ОСОБА_1 про порушення митних правил для розгляду до суду. Однак працівники Львівської митниці ДФС безпідставно не направляли її для розгляду до суду, чим штучно збільшили термін зберігання даного автомобіля на складі митниці.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що стягненню з ОСОБА_1 підлягають витрати за зберігання автомобіля на складі Львівської митниці ДФС України за 2 місяці, які необхідно розрахувати відповідно до доданої довідки, тобто по 10 євро за 1 добу зберігання автомобіля, що становить із врахуванням курсу НБУ на 15.12.2016 року 16 346,6 грн. (61 діб х 10 євро = 610 євро х 27, 246 = 16 620,06 грн.).

При розрахунку вартості автомобіля, на думку апеляційного суду, у його вартість не повинні входити митні платежі, оскільки ОСОБА_1 придбав автомашину марки Rover 45», реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, із дефектами кузова та двигуна в РП з метою проведення її відновлювального ремонту і послідуючого вивозу в Республіку Польща, а не з метою її легалізації відповідним чином на території України чи її використання шляхом експлуатації.

Вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України, з урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товарів, що були предметом порушення митних правил та їх конфіскації, а також стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 275,60 грн.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і зміни постанови суду першої інстанції в частині вартості автомобіля і відповідно накладеного на ОСОБА_1 штрафу до 33 850 грн. та розміру витрат за зберігання автомобіля до 16 620,06 грн.

В решті оскаржувану постанову необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

постановив:

клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Артема Пащука про поновлення строку на подання апеляційної скарги на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 та його захисника адвоката Артема Пащука задовольнити частково, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України в частині визначення вартості автомашини, накладеного стягнення у вигляді штрафу та стягнення коштів за зберігання автомобіля змінити та вважати, що вартість автомобіля марки «Rover 45», реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, 2002 року випуску становить 33 850 грн., а ОСОБА_1 вважати підданим стягненню у виді штрафу в розмірі 33 850 грн. на користь держави із конфіскацією в дохід держави предмету порушення митних правил, із стягненням на користь Львівської митниці ДФС України витрат за зберігання автомобіля в сумі 16 620,06 грн.

В решті оскаржувану постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили після її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду підпис Т.М. Марітчак

Копія відповідно до оригіналу.

Суддя апеляційного суду Т. Марітчак

Постанова вступила в законну силу 14 грудня 2016 року.

Копія постанови виготовлена «____» __________2016 року

Помічник судді В. Юрочко