АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Київськоїобл., який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 19 вересня 2016 року, о 21 год. 40 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «BMW» по проспекту Лобановського, у м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту - 0,97 проміле.

Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його дія складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що у протоколі про адміністративне правопорушення не викладено диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки з результатами тесту на стан алкогольного сп'яніння приладу «Драгер» він не погодився, однак йому не було запропоновано пройти у зв'язку з цим медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння. Крім того, у порушення вимог ст. 265-2 КУпАП, у протоколі відсутній запис про затримання транспортного засобу.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не підписаний свідками, а в письмових поясненнях свідка ОСОБА_4 зазначено, що пояснення з його слів записані не вірно, у зв'язку з чим суддя місцевого суду помилково визнав вказані пояснення свідків доказом у справі.

Крім того апелянт зазначав, що суддя місцевого суду при розгляд справи не вирішив клопотання його представника про неможливість розгляду справи у його відсутність та про виклик свідків.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явивя, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений своєчасно та належним чином.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, вважаю за необхідне розглянути подану апеляційну скаргу без участі ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до пунктів ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У відповідності до пунктів 3, 6, 7 Розділу II Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0, 2 проміле алкоголю в крові.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно частини 2 пункту 1 Розділу IІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектором патрульної служби при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та суддею місцевого суду при розгляді справи вказаних про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримано.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.9 Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно мотивувальної частини постанови, висновок судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення, даними роздрукованого тесту алкотестера «Драгер», актом огляду на стан алкогольного сп'яніння, та поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Разом з тим, в постанові не надано оцінку та не наведено аналізу досліджених суддею місцевого суду доказів, та не вказано, яким чином вони спростовують позицію ОСОБА_2 та доводять наявність в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об'єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Так, як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 19 вересня 2016 року, серія АП2 №490216, складеного відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній 19 вересня 2016 року, о 21 год. 40 хв., керував автомобілем «BMW», державний номер НОМЕР_1 по проспекту Лобановського, у м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився із застосуванням приладу «Драгер», у присутності двох свідків /а.с.п. 1/.

У вказаному протоколі зазначено свідків огляду: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Разом з тим, у порушення вимог ч. 2 ст. 256 КУпАП, п. 6 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, та ч. 2 п. 1 Розділу IІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, зазначений протокол не містить підпису свідків огляду.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 19 вересня 2016 року, однак як убачається з письмових пояснень свідка ОСОБА_4, після викладу суті пояснень міститься надпис «з моїх слів записано невірно, мною прочитано», засвідчений підписом свідка ОСОБА_4 /а.с.4/.

З урахуванням наведеного, наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідка ОСОБА_4 не можуть бути визнані доказом, та на основі наявних у ньому фактичних даних не може встановлюватись наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З долученого до матеріалів справи письмового результату тестування ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» Алкотест 6810, прилад №ARАМ-2274, принтер №ARАМ-5689, тест №2726 убачається дата, час, місце проведеного тестування, дані особи, яку піддано тестуванню, дані про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (останнє калібрування - 27 травня 2016 р.), та результат тесту /а.с.п. 2/.

Крім зазначених даних, вказаний результат тестування містить дані щодо серії та номеру протоколу про адміністративне правопорушення, до якого він долучається, та як убачається з дослідженої під час апеляційного роздруківки приладу Драгер, він сформований до протоколу АП2 490215, у той час у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 його номер зазначено як АП2 №490216.

З урахуванням наведеного, наведені у постанові судді місцевого суду докази: результат тестування приладу «Драгер» та пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не можуть бути визнані достатніми та допустимими доказами наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2, сам по собі, без належної його перевірки, не може бути безспірними доказом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Між тим, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду на допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув, оцінки та аналізу наявним у справі доказам не наддав, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є обгрунтованими, тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2 скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.