АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/849/16 Суддя доповідач: Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 05 вересня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду міста Харкова від 05 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2016 року о 03 годині 20 хвилин, ОСОБА_2 в м.Харкові в районі будинку №266 по проспекту Московський, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», д.н. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, в присутності двох свідків пройшов огляд на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер».

Суд першої інстанції розглянувши справу, дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду міста Харкова від 05 вересня 2016 року та закрити провадження у справі, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про порушення судом першої інстанції процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП, з огляду на розгляд справи за відсутності правопорушника. Апелянт вважає, що водій ОСОБА_2 безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він лише перебував біля автомобіля та не керував ним. Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубими порушеннями вимог закону.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції відбувається за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника, які повідомлялися належним чином про час та місце слухання та не заперечували про розгляд справи без їх участі (а.с.40, 45, 54).

Дослідивши матеріали справи, пояснення свідка ОСОБА_4, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

В суді апеляційної інстанції був допитаний свідок інспектор роти №7 батальйону №2 УПП у м.Харкові старший лейтенант поліції ОСОБА_4

За обставинами адміністративного правопорушення інспектор повідомив, що 24 червня 2016 року близько 03-00 години при патрулюванні в складі екіпажу №0751 по проспекту Московському в місті Харкові було помічено автомобіль НОМЕР_2, який зупинився в межах дії знаку «Зупинку заборонено». При перевірці посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у водія ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хидку ходу, мляву мову. Після чого інспектор в присутності двох свідків запропоновав водію автомобіля ВАЗ 2101 пройти перевірку на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер №6810» або у найближчому закладі охорони здоровя. Водій ОСОБА_2 погодився пройти перевірку на стан алкогольного спяніння на місці зупинки його автомобіля. Технічний засіб «Драгер №6810» показав наявність в організмі водія алкоголю. За результатами огляду на стан алкогольного спяніння був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 Останній від підпису та дачі пояснень у протоколі від 24 червня 2016 року в присутності двох свідків не відмовлявся.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 1 розділу ІІ Інструкції передбачає, що за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Саме після виявлення ознак алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хидку ходу, мляву мову, інспектором було запропоновано водію ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер №6810» або проїхати до медичного закладу.

Після продуття технічного засобу «Драгер №6810» було виявлено 0,55 проміле алкоголю в організмі водія ОСОБА_2 Результат огляду на стан спяніння був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення АП2№ 097683 від 24 червня 2016 року.

За викладених обставин відсутні підстави вважати, що огляд ОСОБА_2 для виявлення стану алкогольного спяніння був проведений із порушенням вимог Інструкції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, деяких лікарських препаратів, тощо, що знижують реакцію і увагу водія.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, обєктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2№ 097683 від 24 червня 2016 року, складеному уповноваженою особою - поліцейським роти №7 батальйону №2 УПП в м.Харкові старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 із залученням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зазначено про виявлення у ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння ( різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, млява мова) та проведення його огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу - алкотестера «Драгер №6810», результат тесту якого свідчить про наявність у ОСОБА_2 стану алкогольного спяніння 0,55 проміле.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення АП2 №097683 від 24 червня 2016 року складений відповідно до вимог ст.ст.254-256 КУпАП, достовірність вищезазначеного документу у суду апеляційної інстанції сумніву не викликає, а тому доводи адвоката ОСОБА_3 щодо складання протоколу з грубими порушеннями вимог законодавства не можуть бути визнані обґрунтованими.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення АП2№ 097683 від 24 червня 2016 року (а.с.3), тестуванням на алкоголь (а.с.4), актом огляду на стан алкогольного спяніння з використання спеціальних технічних засобів (а.с.5), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.6, 7), рапортом інспектора роти №7 батальйону №2 УПП в м.Харкові ОСОБА_4 (а.с.8) та поясненнями ОСОБА_4, наданими у суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, зі ступенем спяніння 0,55 проміле, чим порушено вимоги п.2.9а ПДР України.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться у найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 факт проведення огляду для виявлення стану сп'яніння ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер №6810» не спростовує, але зазначає, що 24 червня 2016 року о 03-20 годинні ОСОБА_2 не керував транспортним засобом ВАЗ 2101, а лише перебував біля нього.

Зазначені доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_2, будучи обізнаним із процесуальними правами, передбаченими ст.268 КУпАП, при складенні протоколу надав пояснення лише про те, що він більше так не буде, інших пояснень щодо суті правопорушення, в тому числі щодо не перебування за кермом автомобіля НОМЕР_2, не надавав (а.с.3). Відсутні такі відомості і в письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в присутності яких був проведений огляд водія ОСОБА_2 для виявлення стану сп'яніння (а.с.6, 7).

Посилання апелянта про порушення судом вимог ст.268 КУпАП з огляду на розгляд справи за відсутності водія ОСОБА_2 хоча і заслуговують на увагу, проте не свідчать про наявність самостійної підстави для скасування постанови суду, яка по своїй суті є вірною. Окрім того,на даний час судом апеляційної інстанції процесуальні права водія реалізовані в повному обсязі шляхом прийняття апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 та надання можливості взяти участь у перегляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Водія ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,- саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень ст.30 КУпАП. Керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння підлягає безумовному врахуванню при визначенні виду стягнення, адже особа в стані алкогольного спяніння втрачає можливість адекватно оцінювати дорожню обстановку, вчасно реагувати на її зміни та швидко приймати правильні рішення, що може призвести до скоєння ДТП. Тобто умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 у виді штрафу у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП на момент вчинення правопорушення, суддею призначено виважено, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що застосоване до ОСОБА_2 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень; постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, не підлягає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 05 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1