Справа № 359/8546/16-п Головуючий у І інстанції Гончаров О. М.
Провадження № 33/780/751/16 Доповідач у 2 інстанції Ігнатюк
Категорія 429 19.12.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2016 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: представника правопорушниці ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника Київської митниці Державної фіскальної служби України Захарова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника правопорушниці ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку Полтавської області, яка мешкає в АДРЕСА_1, працюючої офіціантом у ресторані «Wallace's Taverna» в Ірландії м. Дублін,

за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700 грн. з конфіскацією вилученої валюти у розмірі 1 300 доларів США.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що вона, 06 жовтня 2016 року, о 12 год. 25 хв., відлітала з України до Ірландії м. Дублін через м. Амстердам, рейсом № KL 1386, та обрала проходження митного контролю у формі спрощеного митного контролю, тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягали письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадали під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення з митної території України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення. Після перетину «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», у неї були виявлені не заявлені 8 400 доларів США, що знаходились у відкритому паперовому конверті в одному з відділень жіночої сумочки пасажирки та 3 610 Євро, які знаходилася в гаманці пасажирки. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Із вказаної суми ОСОБА_2 було пропущено 3 610 євро та 7 100 доларів США, за протоколом про порушення митних правил вилучено 1 300 доларів США.

В апеляційній скарзі захисника правопорушниці порушене питання про скасування зазначеної постанови. В обґрунтування доводів поданої скарги захисник послався на те, що при вирішенні питання про накладення стягнення, суддею із неналежною повнотою були враховані обставини вчинення правопорушення, дані про особу правопорушниці, обставини, які пом'якшують її відповідальність. Зазначив, що ОСОБА_2 не приховувала готівку, не намагалася таємно перемістити її через митний кордон України, а правопорушення вчинене з необережності, оскільки ОСОБА_2 помилилася стосовно загальної суми в еквіваленті на «Євро». Вважав, правопорушення вчинене ОСОБА_2 малозначним, та яка, відповідно до положень 22 КУпАП, підлягає звільненню від адміністративної відповідальності. Просив постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

Вислухавши пояснення:

представника правопорушниці ОСОБА_3, який апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 підтримав, підтвердив її доводи і просив її задовольнити;

представника Київської митниці ДФС, який доводи апеляційної скарги вважав необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а постанову судді без зміни;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Висновки судді про доведеність події порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України та винності ОСОБА_2 у його вчиненні за обставин, наведених у постанові стверджуються зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил від 06.10.2016 року № 0629/125120104/16, протоколом опитування в справі про порушення митних правил від 06.10.2016 року, доповідною запискою головного державного інспектора відділу митного оформлення №4, поясненнями ОСОБА_2, та іншими доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність накладеного стягнення у виді конфіскації валюти, то вони є обґрунтованими.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини виходить із оцінки забезпечення «справедливого балансу» / дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Апеляційний суд прийшов до висновку, що застосування стосовно ОСОБА_2 стягнення у виді конфіскації затриманої валюти, буде порушенням зазначеного вище принципу пропорційності наслідком якого стане накладення на ОСОБА_2 індивідуального надмірного тягаря.

Так, приймаючи рішення про конфіскацію іноземної валюти у ОСОБА_2, суд першої інстанції не врахував те, що грошові кошти, які ОСОБА_2 переміщувала через митний кордон України, були її заробітною платою отриманою законним шляхом відповідно до умов трудового договору.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на положення п.10 ч.2 Конвенції про захист заробітної плати, відповідно до якої, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Із урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне змінити постанову Бориспільського міськрайонного суду від 18 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 в частині конфіскації іноземної валюти. Затриману по протоколу про порушення митних правил іноземну валюту суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 462, 487 МК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Виключити із постанови рішення судді про накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді конфіскації іноземної валюти у розмірі 1 300 доларів США.

Вилучену у ОСОБА_2 за протоколом про порушення митних правил № 0629/125120104/16 від 06 жовтня 2016 року іноземну валюту у розмірі 1 300 доларів США повернути ОСОБА_2.

В іншій частині постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.В. Ігнатюк