АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., за участю: ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Торубаров А.В., а також потерпілого - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот сорока гривень, -

встановив:

постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот сорока гривень.

У відповідності до постанови місцевого суду, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 17 вересня 2016 року приблизно о 20 годині 48 хвилин, керуючи транспортним засобом «Деу» д/н НОМЕР_1, рухався на нерівнозначному перехресті вул. Бородинська - вул. Короленко в м. Дніпро, де, порушуючи п. 16.11 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи з другорядної дороги не надав перевагу у русі мотоциклу «Хонда» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 відбулося падіння водія мотоцикла - ОСОБА_3, чим спричинено останньому матеріальні збитки та механічні ушкодження мотоциклу Хонда» д/н НОМЕР_2.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, у якій порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції та закрити провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення.

На переконання апелянта висновки викладенні у постанові суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт вказав, що судом залишено поза увагою те, що фактично контакту транспортних засобів не було. Щодо падіння мотоцикліста відбулося через те, що останній зупинившись втратив рівновагу.

У судовому засіданні захисник Торубаров А.В. та ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу, зазначаючи, що на схемі чітко не визначено, яка з вулиць перехрестя Короленко - Бородинська є головною, а відсутність контакту транспортних засобів свідчить про невинуватість ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні.

В свою чергу у апеляційному суді ОСОБА_3 пояснив, що виступає категорично проти задоволення апеляційної скарги. Зазначене нерівнозначне перехрестя належним чином врегульовано дорожніми знаками. Дорожньо-транспортна пригода відбулася саме через те, що ОСОБА_1 виконував свій виїзд на головну дорогу відразу на середню смугу руху, що створило суттєві перешкоди, внаслідок чого і відбулося його падіння з мотоциклу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність та обґрунтованість постанови місцевого суду, дійшов висновку, що у задоволенні поданої апеляційної скарги необхідно відмовити, із наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 245, 280 КУпАП, розглядаючи справу по суті, суд повинен повно і всебічно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам по справі у їх сукупності.

Як вбачається з наявного протоколу, схеми ДТП (а.с. 4), правильність якої підтверджена власноручними підписами обох учасників пригоди, дорожньо-транспортна пригода відбулася на перехресті вул. Бородинська - вул. Короленко, при цьому на схемі з боку вул. Бородинська позначено наявність дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», що повністю спростовує доводи сторони захисту щодо відсутності відповідних дорожніх знаків, якими регулюється порядок проїзду перехрестя та підтверджує правдивість пояснень ОСОБА_3, що зазначене перехрестя є нерівнозначним, а вул. Короленко - головною.

Крім цього, у відповідності до диспозиції ст. 124 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого транспортним засобами завдано механічні ушкодження або інший матеріальний збиток.

З зазначеного вбачається, що для кваліфікації дій особи за ст. 124 КУпАП не обов'язково завдання механічних ушкоджень транспортним засобам усіх учасників, достатньо порушення привал дорожнього руху, що перебуває у причинному зв'язку із завданням механічних ушкоджень одному із учасників.

Отже, з аналізу наявних матеріалів справи та враховуючи, що у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 фактично не заперечував, що виїзд з другорядної дороги на головну здійснив із порушенням п. 16.11 Правил дорожнього руху, а також - пояснення потерпілого ОСОБА_3 який вказав, що причиною його падіння були протиправні дії ОСОБА_1, які виразилися у порушені останні п. 16.11 Правил дорожнього руху. Крім цього пояснення потерплого повністю узгоджуються із письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с. 7), правдивість яких у суду не викликає жодних сумнівів.

Таким чином, апеляційний суду дійшов безсумнівного висновку, що у причино-наслідковому зв'язку із настанням ДТП перебуває саме порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.11 Правил дорожнього руху, яке виразилося у ненаданні переваги у русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, що і стало причиною зіткнення зазначених транспортних засобів.

Щодо доводів сторони захисту ОСОБА_1, то вони свого підтвердження не знайшли, будучи спростованими наявними по справі доказами та встановленими під час розгляду справи обставинами.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість постанови місцевого суду. Справу судом першої інстанції було розглянуто із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі необхідні обставини правильно встановленні. Разом з тим, районний суд, вирішуючи питання щодо накладення стягнення, із дотриманням вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, обґрунтовано при наявності, що особу вже було позбавлено права керування транспортними засобами, наклав альтернативне стягнення у вигляді штрафу у розмірі встановленому санкцією статті 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову районного суду - відмовити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот сорока гривень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.П.Піскун

Дніпропетровської області