АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/816/16 Головуючий у І-й інстанції - Гончаренко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу законного представника потерпілої ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 на постанову судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_4 20 вересня 2016 року о 08 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом «Ауді», д/н НОМЕР_1, рухався на перехресті Троїцька площа та вул. Троїцька в м. Дніпрі, де на нерегульованому пішохідному переході не надав дороги та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка перетинала проїзну частину справа на ліво за напрямком руху автомобіля. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеному транспортному засобу, крім того тілесних ушкоджень зазнала пішохід ОСОБА_3

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить змінити постанову судді першої інстанції з накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на позбавлення права керування транспортними засобами.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова судді першої інстанції є частково не обґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає зміні, оскільки при обранні покарання у вигляді штрафу, суд не звернув увагу на той факт, що правопорушення було скоєно відносно малолітньої дитини у світлу пору доби на пішохідному переході. Після скоєння наїзду на малолітню дитину водій ОСОБА_4 з місяця ДТП зник. Внаслідок ДТП, дитина отримала струс головного мозку та тривалий час перебувала на обслідуванні та лікуванні у медичних закладах.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити, пояснила, що ОСОБА_4, ніяким чином не відшкодував їй затрати ні морального ні матеріального характеру.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, просили залишити її без задоволення а постанову судді першої інстанції без змін. ОСОБА_4 пояснив, що він не заперечує своєї вини і правову кваліфікацію своїх дій. Зазначив, що коли він перетинав пішохідний перехід на невеликій швидкості дитини він не помітив, можливо вона зачепилася рюкзаком за дзеркало.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_4 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, та сторонами не оспорюється.

Посилання, ОСОБА_2, стосовно того, що дії ОСОБА_4, додатково повинні бути кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП, але суд першої інстанції не звернув на це уваги, оскільки ОСОБА_4, зник з місця ДТП, суд не бере до уваги, так як такі дії в даній адміністративній справі не інкримінуються в вину ОСОБА_4, що виходить за межі даної справи і унеможливлює їх розгляд.

Щодо вимог апеляційної скарги відносно зміни накладеного стягнення зі штрафу на позбавлення ОСОБА_4 права керування всіма видами транспортних засобів, то дані вимоги не можуть бути задоволені, оскільки за положеннями ч. 7 та ч.9 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи не встановлено.

Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. Накладене стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАПі його розмір визначений в межах санкції ст. 124 КУпАП, а відтак, враховуючи вимоги зазначеної вище ст. 294 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу законного представника потерпілої ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року відносно ОСОБА_4, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко