АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1718/2016 Суддя у першій інстанції: Дзюба О.А.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ТОВ «Кіддісвіт», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою з ОСОБА_3 стягнуто судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року скасувати, а матеріли справи про адміністративне правопорушення повернути до Управління патрульної поліції в м. Києві для доопрацювання та належного оформлення.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог п.2 ст. 278 КУпАП розглянув справу не дивлячись на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, складений невірно, оскільки не зазначено час складання протоколу, місце вчинення адміністративного правопорушення, а в поясненнях свідків не заповнено ні часу їх залучення, ні адреси їхніх місць проживання, як і не зазначено необхідні інші дані.

В той же час, суддя першої інстанції розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та постановляючи постанову від 21.10.2016 року, перевищив свої повноваження, зазначив місце вчинення правопорушення - вул. Шептицького, 16/4, тобто приймаючи таке рішення, суд вийшов за межі складеного протоколу відносно ОСОБА_3

У зв'язку з чим на думку апелянта судом першої інстанції грубо порушене його право на правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 17.09.2016 року о 06 год.45 хв. керував автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Шептицького, 16/4, в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння. Перевірка на стан сп'яніння проводилася за допомогою приладу «Драгер», внаслідок чого порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3, пояснив, що 17.09.2016 року о 06 год. 45 хв. в стані алкогольного сп'яніння взагалі не керував транспортним засобом «Форд», а лише сидів у ньому.

В той же час, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3, останній вказав, що 17.09.2016 року його автомобіль зупинили поліцейські, мотивуючи тим, що транспортний засіб перебуває у розшуку, після чого поросили пройти тест на алкогольне сп'яніння.

Таким чином, пояснення ОСОБА_3 надані під час апеляційного розгляду про те, що він не керував автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, а лише сидів в ньому, суд вважає надуманими та не підтвердженими жодними доказами.

Відповідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_3 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_3, той факт, що останній керував автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння підтверджується актом його огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який було складено поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням алкотестеру «Drager№ ARCE- 0224», в присутності двох свідків з зазначенням їх місця проживання.

Результат тесту ОСОБА_3 на стан сп'яніння дав позитивну пробу та наявність 0,91 проміле алкоголю в його крові, з яким останній погодився, про що свідчить його особистий підпис у вказаному вище акті.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що в порушення вимог п.2 ст. 278 КУпАП суд розглянув справу не дивлячись на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, складений невірно, не спростовують його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та переконливих доводів, які б безумовно оспорювали висновки суду в постанові і були підставами для її зміни чи скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Крім цього, прохальну частину апеляційної скарги ОСОБА_3 про скасування постанови суду першої інстанції і повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення до Управління патрульної поліції в м. Києві для доопрацювання та належного оформлення, апеляційний суд вважає, як намагання затягнути розгляд справи з метою уникнення відповідальності.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21.10.2016 року, слід залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич