Номер провадження: 33/785/1068/16
Головуючий у першій інстанції Морозова І. В.
Доповідач Балабан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Балабана В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього було накладене стягнення у виді штрафу у сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03.09.2016 року, приблизно о 01 годині 20 хвилин, в порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «ВАЗ 21013», р/н НОМЕР_1, у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Балківська у м. Одесі, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що він неправомірно був притягнутий до відповідальності, оскільки працівниками поліції не був доданий до матеріалів справи чек прибору «Драгер» з результатами обстеження на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі стверджує, що в матеріалах справи також відсутня інформація щодо сертифікацію, повірку та калібровку приладу «Драгер», що викликає сумніви у правильності результату досліджень, отриманих за допомогою даного приладу.

Окрім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що раніше він ніколи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, та вказує на те, що позбавлення права керування транспортними засобами поставить його та його родину у тяжке матеріальне становище, оскільки він придбав у кредит автомобіль «Камаз», якій він використовує для заробітку грошей на утримання своєї родини.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду не підлягає зміненню або скасуванню з таких підстав.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що суд, керуючись вимогами ст.ст. 245,252 КУпАП, дійшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 03.09.2016 року стосовно ОСОБА_2 працівником ІПС був складений протокол про адміністративне правопорушення у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 керував автомобілем, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння (а.с.4).

Вказані твердження щодо перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються результатами тесту на зміст алкоголю, якій склав 1,87 проміле, проведеного за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST 6810» (а.с.2).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, тест на визначення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 був проведений у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили у своїх поясненнях, що результат тесту виявився позитивним та склав 1, 87 проміле (а.с.5-6).

В ході судового розгляду справи ОСОБА_2 повністю визнав себе винним у тому, що він дійсно керував автомобілем, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння та просив застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами (а.с.12).

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 в порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП.

При цьому твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо відсутності в матеріалах справи інформації щодо сертифікацію, повірку та калібровку приладу «Драгер», то наведені твердження не засновані на матеріалах справи, оскільки з чеку приладу «Драгер», доданого до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що останнє калібрування даного приладу відбулося 09.06.2016 року , в зв'язку з чим правильність результату тесту, отриманого за допомогою даного приладу не викликає сумніву (а.с.1).

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП, та адміністративне стягнення ОСОБА_2 було призначене з урахуванням його особи, майнового стану, та інших обставин, що як пом`якшують, так і обтяжують стягнення у межах санкції ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.Ф.Балабан