Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/271/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 172-7 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Ремез П.М., при секретарі Піроженко Д.В., за участі прокурора Панченка Л.І. та особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4, на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2016 року, якою стосовно

ОСОБА_3, яка народилася 24 жовтня 1973 року в м. Брянка Луганської області, українка, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, маючої на утриманні неповнолітню дочку, пенсіонера, інваліда III групи, депутата Гаївської сільської ради 6-го та 7-го скликань, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності та до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень не притягувалася,

закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-7 ч. 1, ч. 2 КУпАП, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2016 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, передбаченого ст. 172-7 ч. 1, ч. 2 КУпАП, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказаної постанови, суд першої інстанції зазначив, що в діях депутата Гаївської сільської ради 6-го скликання ОСОБА_3 відсутній конфлікт інтересів. Зокрема, матеріали справи не містять будь яких даних, які б з достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_3 та її службовими повноваженнями в момент прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_5 загальною площею 0,25 га., а також в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилось.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3, приймаючи участь у зазначеному голосуванні, діяла не особисто, оскільки рішення приймалось колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії сільської ради, із дотриманням передбаченої законом процедури, а відтак ознаки складу адміністративного правопорушення за ст. 172-7 КУпАП в діях ОСОБА_3- відсутні.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.1,ч.2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції даної статті.

В обґрунтування вказаної скарги прокурор зазначив, що вина ОСОБА_3 в повній мірі підтверджується матеріалами справи, а тому вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що в діях правопорушниці відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.1,ч.2 КУпАП, є хибним, оскільки ОСОБА_3 не повідомила про наявний у неї конфлікт інтересів сесію сільської ради, а також її безпосереднього керівника та прийняла участь у голосуванні за прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_5, який є її чоловіком, чим вчинила адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 172-7 ч.1,ч.2 КУпАП.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_3, яка заперечила її задоволення та просила залишити постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Так, 11.06.2015 року ОСОБА_3, являючись депутатом сільської ради брала участь у засіданні 41 сесії Гаївської сільської ради 6-го скликання та розгляді проектів рішень порядку денного.

Разом з тим, на розгляд сорок першої сесії Гаївської сільської ради 6-го скликання виносився проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_5 загальною площею 0,25 га. За результатами розгляду вказаного питання 11.06.2015 року на засіданні сорок першої сесії Гаївської сільської ради 6-го скликання прийнято рішення № 467 про надання ОСОБА_5 відповідного дозволу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, у провину ОСОБА_3 ставиться те, що під час розгляду вказаного питання, в її діяльності як депутата, виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень під час виконання зазначених повноважень, однак вона не повідомила сесію про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, що призвело до невиконання нею вимог п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35, Закону України «Про запобігання корупції», адміністративна відповідальність за що передбачена ч. 1, ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що вона дійсно є депутатом Гаївської сільської ради, у якій всього обрано 12 депутатів. У 2015 році її чоловік звернувся до голови сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. На цій земельній ділянці розташований будинок, в якому вона разом із чоловіком та дитиною проживають. Також всім депутатам було відомо, що вони, на підставі заяви її чоловіка ОСОБА_5, голосують за проект землеустрою будинку, який належить її сімї, всі депутаті проголосували одноголосно за вказане рішення, будь-якого впливу на депутатів вона не чинила, а тому вважає, що в її діях відсутній реальний конфлікт інтересів.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а частина 2 вказаної статті передбачає адміністративну відповідальність - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2, у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Обовязковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб. До того ж суб'єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується тільки прямим умислом.

Також, стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» дає визначення таким термінам:

- правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

- приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали адміністративної справи не містять будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про об'єктивні та суб'єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_3 та її службовими повноваженнями в момент прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_5 та в чому конкретно полягав реальний конфлікт інтересів і в чому це виразилось.

Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що приймаючи участь у голосуванні щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_5, ОСОБА_3 в силу своїх повноважень самостійно не приймала будь-яких рішень, оскільки рішення приймалося колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії сільської ради, із дотриманням передбаченої законом процедури.

Усі депутати сільської ради, що приймали участь у розгляді питань порядку денного, були обізнані про винесене на порядок денний сесії питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5

Те, що останній є чоловіком ОСОБА_3, тобто її близьким родичем, також було заздалегідь відомо всім депутатам сільської ради, так як вказана інформація містилася в порядку денному сесії, а також про неї доповідала безпосередньо перед голосуванням голова сільської ради. Вказані факти підтвердили у суді першої інстанції і допитані як свідки по справі сільський голова ОСОБА_6 та секретар сільської ради ОСОБА_7

Крім того, як вбачається з довідки Гаївської сільської ради від 04.05.2016 року (а.с.32), ОСОБА_3 дійсно проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з чоловіком ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Отже, інших осіб, які б бажали взяти у користування, розробляти вказану вище земельну ділянку, крім ОСОБА_5 на момент вирішення питання про надання відповідного дозволу та у процесі його вирішення взагалі не було.

До того ж, ОСОБА_3 особисто не брала участі у підготовці вказаного питання до розгляду на сесії. Під час обговорення та голосування депутатів на сесії сільської ради з приводу надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та ведення особистого селянського господарства її чоловікові ОСОБА_5, депутат ОСОБА_3 жодним чином не впливала і не могла вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання повноважень депутатами сільської ради.

З огляду на викладене, в матеріалах справи відсутні об'єктивні дані, які б достовірно свідчили про те, що ОСОБА_3 вчинила будь-які дії направлені на спонукання депутатів сільської ради до голосування за рішення на її користь.

Більше того, отримавши правовий статус депутата органу місцевого самоврядування, відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_3 мала право ухвального голосу з усіх питань, які розглядалися на сесіях ради, у тому числі і при вирішенні питань повязаних з внутрішньою діяльністю сільської ради.

Також, місцевим судом зроблено правильний висновок і про те, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, є умисним діянням та може мати місце при наявності тільки прямого умислу правопорушника на вчинення протиправних дій, однак зібраними по даній справі доказами, які всебічно досліджені судом першої інстанції, не доведено наявність у ОСОБА_3 умислу на вчинення корупційного правопорушення.

За таких обставин, суд першої інстанції належним чином виконав вимоги ст. 245 КУпАП про всебічне, повне та обєктивне зясування всіх обставин справи, відповідно доводи прокурора є не обґрунтованими, а тому постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2016 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2