АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/878/16 Головуючий у першій інстанції: Павловська І.А.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого продавцем в ПП «Колесник», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 03 вересня 2016 року ОСОБА_3 керував автомобілем ЗАЗ 110557, державний номерний знак НОМЕР_1, по бульвару Свободи в м. Жовті Води Дніпропетровської області, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп'яніння. Зазначеним порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, скоїв тим самим правопорушення, передбачене .1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі відносно нього на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладенні в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт вважає, що працівники поліції не виконали вимоги ст. 266 КУпАП під час огляду на встановлення стану сп'яніння. Вказує, що суд не звернув уваги на те, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вказують, що він був з ознаками алкогольного сп'яніння.

Вважає, що пояснення працівників поліції суд не повинен був враховувати при винесенні рішення, так як вони є недопустимими, оскільки вони є зацікавленими особами. Також апелянт вказує, що технічний засіб «Алкофор» не відноситься до спеціально технічних засобів, які можуть використовуватися відповідно до Інструкції №33 від 01.03. 2010 року, а тому і висновок щодо результатів медичного огляду не може бути доказом по справі. На думку апелянта протокол про адміністративне правопорушення також не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна та необґрунтована і викладенні в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Судом першої інстанції було допитано ОСОБА_3, працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в якості свідків, та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, досліджено письмові докази по справі і лише після цього було прийнято рішення.

ОСОБА_3 в суді першої інстанції провину не визнав, пояснив, що він дійсно 03 вересня 2016 року керуючи автомобілем ЗАЗ був зупинений працівниками поліції. Після цього, на пропозицію співробітників поліції, він проїхав до медичного закладу для проведення медичного огляду з метою встановленні стану сп'яніння. Стверджував, що вживав лише квас, а не алкогольні напої. Також вказав, що наполягав на заборі крові у нього з метою встановлення стану сп'яніння, однак таких дій співробітниками медичної установи не було проведено.

Однак не визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП було спростовано доказами, дослідженими в суді.

Так працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, кожний окремо, пояснив, що в день подій, він з напарником під час патрулювання виявили автомобіль ЗАЗ «Таврія» під керуванням ОСОБА_3, що керував транспортним засобом з непристебнутим паском безпеки. Після зупинки транспортного засобу в ході перевірки помітили у ОСОБА_3 ознаки сп'яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, почервоніння обличчя. Після цього водію запропоновано пройти повне медичне обстеження в міській лікарні на що останній погодився. Приїхавши до медичного закладу, лікарем приймального відділення було проведено обстеження ОСОБА_3, за результатами якого виявлено алкогольне сп'яніння останнього. Після цього лікар написав висновок про алкогольне сп'яніння ОСОБА_3. Після чого було складено протокол.

Свідок ОСОБА_4 в суді підтвердив, що чув як ОСОБА_3 вимагав у працівників поліції відвезти його до міста Кривого Рогу здати аналіз крові і щоб вони записали це в протоколі, але йому було відмовлено.

Свідок ОСОБА_5 стверджував, що був понятим, в його присутності конфлікту між ним та поліцейськими не було. ОСОБА_3 вказував, що не вживав алкогольних напоїв і не заперечує проти проходження медичного огляду.

Свідок ОСОБА_8, яка працює лікарем підтвердила, що здійснювала огляд ОСОБА_3 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння. Особа прибула до медичної установи із працівниками поліції. Огляд проведено за допомогою приладу "Алконт" і виявлено, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Висновок надано на підставі показників приладу «Алконт», що сертифікований і перевірений у встановленому порядку і здійснює заміри алкоголю при видиху із ротової порожнини. У випадку бажання пацієнта здати аналіз крові або сечі з метою проведення дослідження і виявлення алкогольного сп'яніння, він повинен написати відповідну заяву, після цього особа направляється до медичної установи м. Кривий Ріг. При цьому, свідок зазначила, що заяву ОСОБА_3 не писав і нічого не заперечував, а лише нервував.

Судом першої інстанції було допитано вищевказаних осіб та їхнім поясненням було надано належну оцінку.

Крім того вина ОСОБА_3 підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 282225 від 03 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Даний протокол був підписаний свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_11.(а.с.1)

Висновком щодо результатів медичного огляду № 87 від 03.09.2016 року підтверджується те, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп'яніння.(а.с.3)

З направлення № 87 на огляд водія транспортного засобу з матою виявлення алкогольного сп'яніння від 03.09.2016 року та Акту № 78 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 03.09.2016 року вбачається, що у водія ОСОБА_3 були ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та у останнього було виявлено 0,260 % проміле алкоголю в крові.(а.с.34-36)

Отже при перегляді справи судом було встановлено, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час перегляду матеріалів справи складених відносно ОСОБА_3, не знайшло своє підтвердження порушення вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння. Дані вимоги працівниками поліції були виконанні.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вказували, що в нього були ознаки алкогольного сп'яніння, оскільки дані свідки були лише при складанні протоколу відносно ОСОБА_3, коли вже було встановлено, що правопорушник перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Пояснення свідка ОСОБА_4, не є об'єктивними доказами по справі, оскільки як зазначив ОСОБА_3, під час перегляду справи, є його знайомим, а тому на думку суду свідок є зацікавленою особою. Крім того його покази суперечать іншим доказам, наявним в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що прилад «Алкофор» не входить до переліку спеціально технічних засобів для проведення огляду водіїв для встановлення стану сп'яніння відповідно до Інструкції №33 від 01.03.2010 року, суд не бере до уваги, оскільки як вбачається з вказаної Інструкції, в ній зазначені спеціально технічні засоби, які використовуються працівниками Державтоінспекції МВС, а не медичними закладами.

Відносно доводів апеляційної скарги про те, що у протоколі не було зазначено часу вчинення адміністративного правопорушення, то дане порушення має місце, однак не спростовує того факту, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, та на думку суду не є підставою для скасування постанови суду.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун