АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/820/16 Головуючий у І-й інстанції - Гончаренко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого програмістом у ПАТ КБ «Приватбанк», який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Гладкова, 13/38,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 30 вересня 2016 року о 08 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «КІА», д/н НОМЕР_1, рухався зі сторони вул. Набережна Перемоги по Селянському узвозу в напрямку вул. Мандриківська в м. Дніпрі, де змінюючи напрямок свого руху ліворуч для заїзду на паркувальний майданчик, не переконався в безпечності та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, яка рухалася у попутному напрямку, виконуючи маневр обгону. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати а провадження у справі закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду питання про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом першої інстанції не всебічно та не обєктивно досліджено усі обставини справи, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності. Вказує на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 виконував поворот ліворуч та не зясував відповідність його дій вимогам ПДР України. Натомість, в своєму рішенні зазначив, що аргументи сторони захист, щодо дотримання водієм п. 10.4 ПДР України, виходять за межі фактичних обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4, підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, постанову судді першої інстанції вважала законною та обґрунтованою, просила залишити її без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників дорожньо-транспортної пригоди, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги приходжу до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не всебічно та не обєктивно досліджено усі обставини справи, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, є необґрунтованими і такими, що суперечать Правилам дорожнього руху України і спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 070671 від 30 вересня 2016 року; фототаблицею до місця ДТП; схемою місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, а також пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП; поясненнями ОСОБА_2, згідно яких, останній керуючи автомобілем ОСОБА_5, перед здійсненням повороту наліво, для того, щоб пропустити транспортні засоби, які рухалися у зустрічному напрямку, освідчившись у тому, що зустрічних машин не має, подивившись у дзеркало і впевнившись у тому, що маневр буде безпечним, розпочав поворот. На момент початку маневру за ним знаходилось три або чотири транспортних засобу. Через мить після початку руху, він відчув удар у ліву сторону, який рухався по зустрічній смузі з великою швидкістю; поясненнями водія ОСОБА_3, згідно яких, остання, керуючи автомобілем ОСОБА_6, рухаючись по Селянському узвозу, побачила по переду себе Екскаватор та два легкових автомобіля, які рухались зі швидкістю 5-10 км/год. Переконавшись у відсутності транспортних засобів на зустрічній смузі, увімкнув лівий показник повороту, почала скоювати маневр випередження, попереду рухомих транспортних засобів. В момент зрівняння з автомобілем Кіа Ріо, останній почав скоювати маневр повороту ліворуч через смугу зустрічного руху та вдарив її автомобіль у праву частину, внаслідок чого ОСОБА_3 припаркувалась при першій можливості.

Дані пояснення учасників дорожньо-транспортної події, узгоджуються між собою та сумнівів не викликають.

Так, відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушенням зазначеної норми Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 підтверджується, зокрема і схемою місця ДТП, де відображено перелік видимих пошкоджень автомобілів, локалізація яких свідчить про наявність причинного звязку з наслідками, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а саме у автомобіля «Кіа Ріо» - деформація та пошкодження лакофарбового покриття переднього бамперу та лівого переднього крила, а у автомобіля «Хюндай Гетс» - деформовано та пошкоджено лакофарбове покриття правих передніх та задніх дверцят, правого заднього крила, подряпина на правому дзеркалі заднього виду.

Пояснення водія ОСОБА_2 на той факт, що автомобіль Кіа Ріо, рухався з увімкненим показником лівого повороту, за екскаватором, з метою здійснення повороту ліворуч, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_7. є необґрунтованими та не спростовують висновок суду щодо доведеності факту порушення ОСОБА_2 п. 10.1 Правил Дорожнього руху України, що знаходиться в причинному звязку з наслідками цього ДТП, оскільки відповідно до п. 9.4 ПДР України, подання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Посилання ОСОБА_2 стосовно того, що його дії повністю відповідали п. 10.4 ПДР України, є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 10.4 ПДР України, Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку. Як вбачається із показів учасників ДТП в суді апеляційної інстанції, дана ділянка дороги, має дві смуги руху, різних напрямів, що зокрема підтверджується і схемою місця ДТП, а тому зайняття крайнього лівого положення проїзної частини, в даному випадку не застосовується, оскільки фактично ОСОБА_2 повинен був пересікати уявну розподільну смугу.

Інші докази відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаного пункту 10.1 знаходиться в причинно-наслідковому звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу, що узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1