АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1723/2016 Суддя у І-й інстанції: Карабань В.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в АДРЕСА_1, та

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає в АДРЕСА_2,

за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено їх від адміністративної відповідальності у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 04.07.2013 о 13 годині в м. Києві на вул. Набережне шосе, керуючи автомобілем «DAF» д.н.з. НОМЕР_1, при виникненні перешкоди для руху в залежності від дорожньої обстановки та швидкості руху, не вжив заходів для зупинки автомобіля та безпечного об'їзду, здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п12.1, 12.3 ПДР України.

У свою чергу, ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2, під час руху заднім ходом на дорозі для автомобілів, близько заїзду, не переконався в безпеці дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «DAF»д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п10.9, 10.10 ПДР України

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить постанову суду змінити, визнати невинним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказує, що висновок експертного дослідження № 10741/10742/13-52 від 30.05.2014, а також надані пояснення експерта ОСОБА_5 в судовому засіданні, пояснення ОСОБА_3 є правдивими та такими, що знайшли своє підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, проте версія ОСОБА_2 та пояснення інспектора ОСОБА_9 повністю спростовуються дослідженими доказами у справі, у тому числі й долученими фотознімками з місця зіткнення автомобілів, фотознімками слідів на місці зіткнення автомобілів та пошкодженого автомобіля «Nissan».

Вважає, що дані, які містяться у висновку за результатами експертного дослідження обставин і механізму ДТП №25-09/14 від 27.09.2014, яким визначено технічну неспроможність показань ОСОБА_3, не можуть бути доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, оскільки в основу досліджень експертом покладені пояснення ОСОБА_2 від 26.09.2013, які потім змінились.

На думку апелянта, в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи не доведено факту порушення ним п.п.10.9, 10.10 ПДР України, і такі дії ОСОБА_3, як зупинка автомобіля, не перебувають у прямому причинному зв'язку з настанням ДТП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову в частині визнання його винним та прийняти нову постанову, якою справу щодо нього закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що виклад його пояснень у постанові суперечить всім раніше даним поясненням та не відповідає дійсності, тобто суд не встановивши дійсних обставин справи, не надавши ретельної оцінки висновкам експертів, отримав хибну уяву про обставини пригоди, що стало причиною невірного вирішення справи в частині визнання його винним в порушенні ПДР.

Зазначає, що в постанові відсутня правова оцінка наявних у справі експертних досліджень та судом не враховано, що місце ДТП знаходиться в зоні з обмеженою видимістю, адже дорога, якою він рухався, має незначний поворот як раз у тому місці, де стоять стіна шляхопроводу, що фактично позбавило його об'єктивної можливості виявити автомобіль ОСОБА_3

Вказує на порушення судом ст. ст. 245, 252, 251, 268 КУпАП, оскільки не встановлено дійсного механізму зіткнення транспортних засобів та не досліджено матеріали справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_2 та заперечили проти апеляційної скарги ОСОБА_4, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_4 та заперечив проти апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційних скарг та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених у суді доказів, є правильним і доводи апеляційних скарг цього не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення Серії АБ2 № 206239 від 04.07.2013, схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_3 та висновком експертного дослідження № 10741/10742/13-52 від 30.05.2014, згідно якого у водія ОСОБА_2 не було перешкод технічного характеру для уникнення пригоди шляхом дотримання вимог п.12.3 ПДР України, тобто його дії за вказаних обставин могли не відповідати вимогам вказаного пункту ПДР.

Як пояснив ОСОБА_2, він керував автомобілем «DAF» в крайньому правому ряду зі швидкістю 55 км/год, коли побачив, що попереду стояв автомобіль «Nissan», у якого були включені габаритні вогні, проте в цей момент його автомобіль підрізав автомобіль білого кольору, що призвело до порушення для нього нормальної видимості і як наслідок неможливості вчасно зреагувати на перешкоду у вигляді автомобіля «Nissan», і хоча він здійснив екстрене гальмування, але уникнути зіткнення не вдалось.

Тобто, самі пояснення ОСОБА_2 свідчать про те, що він при виникненні перешкоди для руху, в залежності від дорожньої обстановки та швидкості руху, не вжив заходів для зупинки автомобіля та безпечного об'їзду, і здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan».

Вказані докази узгоджуються між собою та у сукупності з іншими доказами у справі свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Натомість вина ОСОБА_3 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення Серії АБ2 № 251762 від 04.07.2013, схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_2 та висновком за результатами експертного дослідження № 025-09/14 від 27.09.2014, згідно якого дії водія ОСОБА_3, які не відповідали вимогам п.п.10.9, 10.10 ПДР, перебувають в прямому причинному зв'язку з виникненням пригоди; поясненнями інспектора ДПС ДАІ полку ДАІ м. Києва, з яких вбачається, що автомобіль «Nissan», проїхавши поворот, здійснив зупинку під естакадою та розпочав рух заднім ходом, щоб здійснити правий поворот, у той час, як в крайній правій смузі рухався автомобіль «DAF».

Тобто, ОСОБА_3 під час руху заднім ходом, не переконався в безпеці дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «DAF», який рухався по цій же смузі.

Вказані докази узгоджуються між собою та у сукупності з іншими доказами у справі свідчить про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно дослідивши усі зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях як, ОСОБА_2, так і ОСОБА_3, порушень Правил дорожнього руху, і доводи апеляційних скарг цього не спростовують.

Будь-яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено, а тому постанова Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційні скарги щодо її скасування, - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Юденко