АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

захисника − ОСОБА_3

інших учасників ДТП (потерпілих) − ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 14.09.2016, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 14.09.2016 ОСОБА_2 визнано винним за ст.ст.124, 122-4 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (триста сорок гривень).

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 14.09.2016 та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження за ст.122-4 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного. Також в апеляційній скарзі міститься вимога про виклик та допит ясвідків:ОСОБА_7, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_8, яка проживає за адресою: 04111 АДРЕСА_1.

В обґрунтування апеляційних вимог, ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції розглянув дану справу з грубим порушенням основних засад судочинства, а постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що всі зібрані по справі матеріали підтверджують відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. У справі немає жодних рапортів працівників поліції про відсутність ОСОБА_2 на місці пригоди під час оформлення матеріалів ДТП. Протокол АП2 № 488254 за ст.124 КУпАП був оформлений у присутності ОСОБА_2 на місці ДТП, розшук осіб, причетних до ДТП, працівниками поліції не здійснювався.

Апелянт звертає увагу суду на тому, що суд не вирішив питання щодо допиту свідків. Заявлене ним клопотання (подане через канцелярію суду) залишено без розгляду, а свідки ОСОБА_9, ОСОБА_8, явку яких ОСОБА_2 забезпечив на судове засідання 14.09.2016, судом не допитувалися.

Також ОСОБА_2 не погоджується з твердженнями суду, викладених в постанову, в частині того, що під час судового розгляду встановлено, що після ДТП він не зупинився, поїхав далі і його переслідували свідки вказаної події. Проте, як стверджує апелянт, ні рапортів поліції про переслідування, ні пояснень будь-кого хто переслідував його у справі немає.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга захисника не містить.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 488254 від 12.08.2016, ОСОБА_2, 12.08.2016 о 16 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, бульв. Чоколівський, 22, керуючи транспортним засобом Audi Q5 д.н.з. НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на транспортний засіб ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_5, якого відкинуло на автомобіль НОМЕР_2, котрого відкинуло на автомобіль Mitsubishi L200 д.н.з. НОМЕР_6, потім водій ОСОБА_2 продовжив рух та скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_3, чим порушив п. 2.3 (б); 13.1 ПДР України. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 488255 від 12.08.2016, ОСОБА_2, 12.08.2016 о 16 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, бульв. Чоколівський, 22, керуючи транспортним засобом Audi Q5 д.н.з. НОМЕР_1 став учасником ДТП за участю 5 автомобілів та покинув місце ДТГІ, поїхавши у двір будинку за адресою: бульв. Чоколівський, 32, чим порушив п.2.10 (а); 2.10 (в) ПДР України.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми умисними діями, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.124, 122-4 КпАП України.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думки потерпілих, які заперечили проти наявної апеляційної скарги та вважали за необхідне залишити без змін постанову суду першої інстанції, заслухавши пояснення сторін по справі та їх відповіді на питання суду, дослідивши в присутності сторін матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, апеляційні вимоги стосуються лише оскарження рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_10 винним за ст.122-4 КУпАП, що також підтверджено самим правопорушником в судовому засіданні при розгляді його апеляційної скарги, а тому питання, пов'язані з визнанням ОСОБА_2 винним за ст.124 КУпАП апеляційним судом не перевіряються.

Дослідивши наявні по справі докази, а саме: протоколи про вчинення адміністративного правопорушення від 12.08.2016 серії АП2 №488254 (а.с.1) та серії АП2 №488255 (а.с.2), схему ДТП (а.с.3-4), первинні пояснення ОСОБА_11 (а.с. 5), пояснення ОСОБА_5 (а.с. 6), пояснення ОСОБА_6 (а.с. 7), пояснення ОСОБА_4 (а.с. 8), пояснення ОСОБА_2 (а.с. 9), пояснення ОСОБА_12 (а.с. 10), пояснення ОСОБА_13 (а.с. 11), пояснення ОСОБА_14 (а.с. 12), а також заслухавши пояснення учасників ДТП в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги, суд приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на слідуюче.

В судовому засіданні від 02.12.2016 ОСОБА_2 пояснив, що він в'їхав в автомобіль, який рухався перед ним, внаслідок чого зачепив і інші транспортні засоби. Оскільки перебував в шоковому стані, щоб не допустити і інших зіткнень, від'їхав приблизно на 25-50 м і припар кувався між будинками.

На запитання суду ОСОБА_2 пояснив, що на узбіччі припаркуватись не міг, а тому зупинився між будинками. Задню частину автомобіля було видно з проїзної частини. Рівно поставити авто не міг, бо там були насаджені дерева і кущі, а тому залишив автомобіль так, як зображено на схемі.

В судовому засіданні від 02.12.2016 захисник пояснив, що ОСОБА_2 дійсно не мав змоги зупинитись негайно, як це передбачено законом, бо потрапив в стресову ситуацію. Однак він не мав умислу залишати місце ДТП, у зв'язку з чим зупинився далі місця ДТП для уникнення подальших зіткнень. При цьому захисник просив суд звернути увагу, що ОСОБА_2 не змінював свої покази і погоджується на відшкодування потерпілим збитків. Протоколи про адміністративні правопорушення, схема місця ДТП містять підписи ОСОБА_15, на яких він також написав свою адресу, що вказує на відсутність умислу втікати. Жодного доказу про відсутність особи, яка притягується до відповідальності матеріали справи не містять, повідомлень про розшук в порядку п.9 розділу VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення - не було. Суд першої інстанції не в повній мірі оцінив наявні докази і не встановив фактичні обставини справи, оскільки суб'єктивна сторона адміністративного проступку відсутня.

В судовому засіданні від 02.12.2016 потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що після того, як сталось ДТП - всі автомобілі, які мали пошкодження розвернуло. Номерний знак автомобіля Audi ніхто не побачив. ОСОБА_2 зупинився за 288 м від місця ДТП, що вставлено шляхом отриманих даних з карт, доступних в мережі Інтернет. При цьому ОСОБА_5 додав, що у ОСОБА_2 автомобіль позашляховик, а тому він міг після ДТП виїхати на бордюр, як це зробив свідок, який теж їхав на автомобілі Audi, але седані. Згідно відеозапису, який робив свідок, ОСОБА_2 наздогнали між будинками.

На запитання суду ОСОБА_5 пояснив, що після зіткнення авто ОСОБА_2 він не бачив.

В судовому засіданні від 02.12.2016 потерпілий ОСОБА_4 надав пояснення, аналогічні за змістом тим, що надав ОСОБА_5

В судовому засіданні від 02.12.2016 потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що у ОСОБА_2 була можливість з'їхати на узбіччя на вістані 10-15 м від місця ДТП, як це зробив він і автомобіль патрульної поліції. З відстані прямого зору автомобіль ОСОБА_2 побачити можливості не було.

На запитання суду ОСОБА_6 пояснив, що поліцію викликав він.

Також в судовому засіданні від 02.12.2016 з метою встановлення всіх фактичних обставин справи судом задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_5 про допит свідка ОСОБА_14, який як пояснив потерпілий був очевидцем факту створення ОСОБА_2 ДТП та подальшого залишення місця ДТП, зняв відео події, яка мала місце 12.08.2016, та в суді першої інстанції допитаний не був, оскільки такої необхідності не виникало, бо з матеріалів справи і так містять його письмові пояснення.

Свідок ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 пояснив, що він їхав зі сторони Севастопольської площі в сторону Караваєвих Дач в середній полосі. Всього налічувалось 3 смуги руху. Було скупчення автомобілів, які рухались зі швидкістю приблизно 15 км/год. Порівнявшись з автомобілем AudiQ5 побачив, що ОСОБА_2 почав підштовхувати Таврію. ОСОБА_14 здивувався, бо не зрозумів, що відбувається, так як Audi продовжувала рух, штовхаючи при цьому Таврію. При цьому, AudiQ5 пошкодила і інші авто, в тому числі і КІА. ОСОБА_14 ввімкнув відеозйомку і поїхав за ОСОБА_2, який в свою чергу продовжував рух за тролейбусом. Проїхавши 200-300 м автомобіль Audi Q5 заїхав між будинки, повернувши праворуч. ОСОБА_14 зафіксував номерний знак автомобіля AudiQ5 і викликав поліцію.

На запитання суду свідок пояснив, що відстань від останнього зіткнення ОСОБА_2 і до місця зупинки становить не менше 150-200 м.

На запитання потерпілого ОСОБА_6 свідок пояснив, що ОСОБА_2 призупинявся біля зупинки, де зупинявся тролейбус, але потім продовжив свій рух. На питання чи міг ОСОБА_2 припаркуватись за узбіччі свідок ОСОБА_14 відповів, що він на своєму автомобілі (седані) зміг.

Таким чином, з огляду на вищезазначене пояснення ОСОБА_2 цілком спростовуються показами потерпілих та свідків, які в свою чергу узгоджуються з іншими наявними доказами по справі, а саме протоколами про адміністративні правопорушення, схемами місця ДТП, первинними пояснення потерпілих та свідків, у зв'язку з чим сумніви у їх достовірності в апеляційного суду відсутні.

Згідно ст.122 КУпАП водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні тягнуть відповідальність, передбачену цим Кодексом.

Отже,суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази, які співвідноситься між собою і в сукупності є достатніми для визнання вини ОСОБА_2, дійшов вірних висновків, що в порушення правил ст.122 КУпАП водій автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 не дотримався вимог закону та залишив місце ДТП, до якої він причетний. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Що стосується посилань апелянта, що судом не вирішено його клопотання про допит свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8, то суд виходить з того, що таке клопотання було повторно заявлено в суді апеляційної інстанції і залишено без задоволення, поза суд врахував думку потерпілих з цього приводу, які пояснили, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не були очевидцями ані події ДТП, ані залишення ОСОБА_2 місця ДТП. Зазначені свідки з'явились вже після всіх подій.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 14.09.2016, як того просить в апеляційній скарзі ОСОБА_2, оскільки дане рішення є законне та обґрунтоване.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 14.09.2016, якою ОСОБА_2 визнано винним за ст.ст.124, 122-4 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (триста сорок гривень), − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копія повного рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/1407/2016

Категорія: ст.124, 122-4 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Курова О.І.