Справа № 165/1603/16-п Провадження №33/773/454/16 Суддя в 1 інстанції: Ференс-Піжук О. Р.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Оксентюк В. Н.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Оксентюк В.Н.,

з участю скаржника - ОСОБА_2,

адвоката - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, працює приватним підприємцем,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 29 липня 2016 року о 02 год. 20 хв. в м.Володимир-Волинський по вул.Ковельській керував автомобілем марки «RENAULT KANGOO» реєстраційний номер НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що наведені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки автомобілем керував не він, а ОСОБА_4, який в суді першої інстанції це підтвердив.

Відеозапис з нагрудної відеокамери працівника поліції не відображає факту руху автомобіля марки «RENAULT KANGOO» реєстраційний номер НОМЕР_1, а підтверджує лише факт перебування ОСОБА_2 в салоні транспортного засобу на місці водія, що не доводить здійснення ним функції водія.

Також вказує, що докази на які послався суд визнаючи його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є достатніми, оскільки протокол про адміністративне правопорушення - це лише результат документування ситуації, а пояснення інспектора поліції є упередженими, оскільки він є зацікавленою особою.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено відомостей про свідків.

Вважає, що висновки суду щодо встановлення факту його сп'яніння є сумнівними та не заслуговують на увагу, оскільки пристрій Драгер перед використанням не був належним чином перевірений, а лікар нарколог зробив висновки без об'єктивного дослідження.

Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, які апеляційну скаргу підтримали, просили зазначену постанову скасувати, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 належним чином не дотримані.

З постанови суду вбачається, що суддя прийшов до висновку про порушення з боку ОСОБА_2 п.2.9 Правил дорожнього руху України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на дані протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні, а також на письмові пояснення (а.с.27-28) та відеозапис з нагрудного реєстратора працівника поліції ОСОБА_6

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №455857 від 25.07.2016 року (а.с. 1), що ОСОБА_2 29.07.2016 року о 02.20 год. у місті Воломир-Волинську по вул. Ковельській, 107 Б керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

З письмових пояснень інспектора роти №1 батальйону УПП м.Луцька ДПП ОСОБА_6 (а.с.27) вбачається, що 29 липня 2016 року під час чергування в місті Володимир-Волинському ним з інспектором ОСОБА_7 було зупинено автомобіль марки «RENAULT KANGOO» реєстраційний номер НОМЕР_1, який здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту. Під час спілкування з водієм ОСОБА_2, який перебував за кермом автомобіля у нього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, не виразна вимова. На пропозицію пройти алкотест на місці за допомогою пристрою «Драгер» ОСОБА_2 погодився і результат тесту показав 1,07 проміле алкоголю.

Як на доказ винуватості ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд послався на відеозапис з нагрудного реєстратора працівника поліції ОСОБА_6 зазначаючи, що ним зафіксовано, що працівники поліції зупинили автомобіль марки «RENAULT KANGOO», яким керував ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння.

Як на доказ факту сп'яніння суд посилається на висновок лікаря Володимир-Волинського ТМО ОСОБА_5 (а.с.5).

Проте, як вбачається з матеріалів справи (2,10,17,33), ОСОБА_2 стверджував, що 29 липня 2016 року він не керував транспортним засобом. Працівники поліції його автомобіль не зупиняли, а лише підійшли до припаркованого транспортного засобу, при цьому інспектор поліції ОСОБА_6 зробив йому зауваження з приводу порушення правил паркування, оскільки саме він сидів на місці водія.

Аналогічні пояснення ОСОБА_2 надав також й під час апеляційного розгляду.

На наданому працівниками поліції відеозаписі, який був досліджений судом, сам факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом взагалі не зафіксований, на момент початку запису автомобіль марки «RENAULT KANGOO» реєстраційний номер НОМЕР_1 стоїть, на місці водія сидить ОСОБА_2, а на місці пасажира - ОСОБА_4 Розмова працівника поліції та ОСОБА_2 починається словами про те, що останній порушив правила парковки.

В суді першої інстанції ОСОБА_4 ствердив, що саме він 29 липня 2016 року керував автомобілем марки «RENAULT KANGOO», який належить ОСОБА_2, а коли зупинились біля магазину, то останній пересів на сидіння водія. Працівники поліції підійшли до них, коли вони стояли і сказали про порушення правил парковки, бо вони зупинились на місці зупинки громадського транспорту. Оскільки на місці водія сидів ОСОБА_2, тому саме він і надав документи на вимогу працівників поліції, які в подальшому зробили висновок, що саме він в стані алкогольного сп'яніння керував автомобілем.

Аналогічні пояснення ОСОБА_4 надав в апеляційному суді.

За змістом правових норм, передбачених п.п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності, зокрема, може бути притягнута особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані сп'яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов'язковою часиною складу зазначеного правопорушення.

Чинне законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов'язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Про те, що ОСОБА_2 безпосередньо керував автомобілем марки «RENAULT KANGOO» стверджує у своїх поясненнях інспектор поліції ОСОБА_6 і зазначає, що ним було це візуально зафіксовано після зупинення транспортного засобу на зупинці громадського транспорту.

Разом з тим, відеозаписом з його нагрудного відеореєстратора це не підтверджується. Однак стверджується, що працівники дорожньої поліції підійшли до автомобіля який стоїть на зупинці громадського транспорту і в салоні якого знаходяться двоє осіб (ОСОБА_2 та ОСОБА_4.).

Факт роботи двигуна автомобіля ОСОБА_2 не заперечив і в суді пояснив, що це для того щоб в автомобілі горіло світло.

Крім письмових пояснень інспектора поліції факт руху автомобіля «RENAULT KANGOO», а відтак і те, що ОСОБА_2 на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення взагалі керував транспортним засобом, тобто безпосередньо виконував функції водія, належними і достатніми доказами не підтверджується.

Згідно з п. 4.2 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 р. № 77 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.04.2009 р. за № 374/16390 у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частинами першою - четвертою статті 130 КУпАП наявність свідків є обов'язковою.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №455857 від 25.07.2016 року щодо ОСОБА_2 вбачається, що свідків при оформленні фактів зазначених у протоколі не було, що свідчить про порушення порядку складання протоколу. Тому зауваження апелянта з цього приводу є слушними.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Згідно зі ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Разом з тим судом першої інстанції ці вимоги закону не було дотримано, свій висновок, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд зробив лише з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових пояснень інспектора поліції, що його склав і тому передчасно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, постанову Нововолинського міського суду від 21 жовтня 2016 року слід скасувати, а провадження по справі закрити, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Нововолинського міського суду від 21 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.Н.Оксентюк