Справа №577/5063/16-п Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/237/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року суддя Апеляційного суду Сумської області Шунько Г. О. ,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, здійснивши апеляційний перегляд справи у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Конотопського міськрайонного суд Сумської області від 29 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_3, який 3 серпня 1982 року народився та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винуватим за частиною 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Постановлено стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно судового рішення ОСОБА_3, визнаний винуватим в тому, що 24 листопада 2016 року, о 18 годині 10 хвилин, по вулиці Вирівській, в м. Конотоп, Сумської області, керував автомобілем марки "GEELY" державний номерний знак якого ВМ 9030 АЕ, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини ротової порожнини), і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, ставить питання про скасування судового рішення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стверджує, що в стані алкогольного спяніння за кермом автомобіля він не перебував, від проходження медичного огляду не відмовлявся: судове засідання проведено за його відсутності і відсутності свідків. Вважає, що обвинувачення, ґрунтується виключно на доводах працівника ДАІ. В обґрунтування своїх доводів просить в судове засідання викликати та допитати свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, який звернув увагу і на те, що відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, оскільки поспішав за дочкою, а за висновком результатів добровільного медичного огляду від 24 листопада 2016 року, у нього, ознак спяніння не виявлено; дослідивши нові докази, які не досліджувалися раніше, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_3, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 520034, який за своїм змістом відповідає ст. 256 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 відмовився на вимогу інспектора поліції від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_3, також підтвердив, що на пропозицію працівника поліції, він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, оскільки поспішав за сімейними обставинами.

Надані до апеляційної скарги висновки результатів медичного огляду від 24 листопада 2016 року, не спростовують провину ОСОБА_3 у порушенні Правил дорожнього руху України і у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 с т. 130 КУпАП, оскільки, в його провину працівниками поліції було постановлено порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, а не п. 2.9 Правил дорожнього руху України керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Не спростовують провину ОСОБА_3 у порушенні Правил дорожнього руху України і його доводи апеляційної скарги про те, що він поспішав за сімейними обставинами, оскільки такі обставини не передбачені такими, що звільняють особу від адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, про те, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно нього без його присутності, теж не заслуговують на увагу, оскільки, у судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_3 підтвердив, що зявився до суду першої інстанції на розгляд адміністративної справи, у визначений у протоколі адміністративного правопорушення день і час, а потім, нікого не попередивши з працівників суду, відлучився з приміщення суду. Повернувшись до приміщення суду, секретар суду повідомив, що його справу суд розглянув.

Вважаю, що в даному випадку відсутні підстави до висновку про порушення прав ОСОБА_3 як про це він зазначає у апеляційній скарзі. Згідно частини 1 і 2 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП може бути розглянуто судом першої інстанції у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку наявності даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів адміністративної справи видно, що ОСОБА_3, про розгляд справи о 9 годині 29 листопада 2016 року був попереджений при складанні протоколу 24 листопада 2016 року, клопотань про відкладення справи не заявляв, прибувши до суду, без попередження працівників суду вийшов з приміщення. Отже вважаю, що у суду першої інстанції були усі підстави до розгляду справи буз присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і яка не зявилася в судове засідання без поважних причин.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції розглянув справу, не викликавши в судове засідання свідків правопорушення, є безпідставними, оскільки вони не спростовують його провину у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, участь свідків у розгляді адміністративної справи по суті у даному випадку не є обовязковою, так як клопотання від ОСОБА_3, про їх виклик в судове засідання до суду першої інстанції не надходило, що видно з матеріалів адміністративної справи.

Клопотання апеляційної скарги ОСОБА_3 про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, судом апеляційної інстанції було задоволене. Проте вказані свідки, в судове засідання не зявилися. Свідок ОСОБА_4 направив лист в якому вказав, що підтверджує факт відмови ОСОБА_3, від проходження тестування відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння. На повторному виклику вказаних свідків до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_3, клопотань не заявляв.

Разом з тим, суд першої інстанції, викладаючи у мотивувальній частині постанови, обєктивну сторону вчиненого ОСОБА_3, адміністративного правопорушення, допустив помилку, вказавши, що його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, є порушенням п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

Фактично, ОСОБА_3 працівники поліції, в провину порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху України, не ставили, що видно зпротоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3, його скарга підлягає до часткового задоволення, постанова Конотопського міськрайонного суду від 29 листопада 2016 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_3, винуватим у тому, що 24 листопада 2016 року, о 18 годині 10 хвилин, по вулиці Вирівській, в м. Конотоп, Сумської області, керував автомобілем марки "GEELY" державний номерний знак якого ВМ 9030 АЕ, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Провина ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, і у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП стверджується даними протоколу про адміністративні правопорушення серії АП2 за № 520034, і показаннями ОСОБА_3, в суді апеляційної інстанції, про те що відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, була повязана із його сімейними обставинами.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, який позитивно характеризується за місцем роботи, відсутність обставин, які помякшують і обтяжують її відповідальність у даній справі, вбачається доцільним і справедливим накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Конотопського міськрайонного суд Сумської області від 29 листопада 2016 року відносно ОСОБА_3 скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.

З оригіналом згідно

суддя Апеляційного суду

Сумської області ОСОБА_2