Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України Доповідач Ткач С. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м.Житомир.

Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Ткача С.О.,

секретаря Гибало В.О.,

за участю:

адвоката ОСОБА_1,

представника Житомирської митниці ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 04 січня 2016 року щодо

ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

встановив:

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. І ст. 483 МК України та закрив провадження у справі, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови суду, 23 січня 2013 року на адресу ПП "МЕЛАЛЕМ" (м. Вінниця, вул. Пірогова, буд. 151-Ж, кім. 210), на підставі інвойсу б/н від 18.01.2013 року, міжнародної автомобільної накладної б/н від 18.01.2013 року, контракту від 01.12.2011 року № 2, укладеного з компанією (продавцем) «URVIN CJNTRACTING INC.», 675 Tysens Lane APT 5L, Staten Island, NY 10306, United States та додаткової угоди до нього від 19.09.2012 року № 2, ввезено на митну територію України через зону діяльності Львівської митниці вантажний автомобіль марки «RENAULT» модель KANGOO, номер кузова - VF1FW1BB542422067, який був у використанні, 2009 року виробництва, фактурною вартістю 2 000,00 ЕВРО, що по курсу Національного банку України на час переміщення товару через митний кордон України складає 21 288,56 грн..

Вищевказаний автомобіль віз на митну територію України, як уповноважена особа від компанії (відправника) «МОТО CENTRUM», ul.Bohaterow Getta, 63, 37-700 Przemysl, Poland, громадянин України ОСОБА_4 (паспорт серії ЕН 735462 від 09.03.2011р.).

У той же час судом встановлено, з інформації митних органів ОСОБА_5 за № 450000-IMPW-0712-1134/14/2031/RM від 10.03.2015 року, що вантажний автомобіль марки «RENAULT» модель KANGOO, номер кузова НОМЕР_1, 2009 року виробництва проданий та експортований «ROSOVETSKYY ANDRIY», 36, Avenue, DE France 57400 Sarrebourg, ОСОБА_6 громадянину України ОСОБА_4, Rue Narkomativska 13300 Berditchev.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що в дійсності ОСОБА_4 перемістив через митний кордон України вантажний автомобіль марки «RENAULT» модель KANGOO, номер кузова - VF1FW1BB542422067, 2009 року виробництва, митною вартістю 33 482,01 грн., з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для його переміщення та подальшого митного оформлення інвойсу б/н від 18.01.2013 року та міжнародної автомобільної накладної (CMR) б/н від 18.01.2013 року, які містять неправдиві відомості щодо відправника (вказано продавця «ROSOVETSKYY ANDRIY»,) та отримувача (покупця ОСОБА_4В.) товару, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. І ст. 483 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Мотивує тим, що обов'язковою умовою складу правопорушення є причинний зв'язок з поданням документів з неправдивими відомостями, та наслідку - неможливістю визначення товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, а таких висновків у протоколі про порушення митних правил ОСОБА_4, не має.

Захисник вважає, що митне оформлення транспортного засобу проводилось відкрито, відповідно до вимог законодавства України, внаслідок чого, згідно до визначеної Житомирською митницею митної вартості, сплачено всі митні платежі декларантом - покупцем ПП «МЕЛАЛЕМ», а ОСОБА_4 діяв лише як перевізник транспортного засобу, виключно на підставі довіреності виданої продавцем - «TJRVIN CONTRACTING INC.» і не мав повноважень на митне оформлення та декларування автомобіля, не вичиняв дій з прямим умислом, не усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, не передбачав шкідливих наслідків і не бажав їх настання.

Захисник вважає, що не є належними та допустимими доказами у справі: лист державних органів ОСОБА_5, про неправдиву інформацію надану ОСОБА_4 при перетині кордону, оскільки лист не містить ознак офіційного документа (відсутні печатки або інші реквізити щодо його автентичності та відсутній підпис відповідних посадових осіб); протокол про порушення митних правил складений у відсутність ОСОБА_4 та не вручений йому; пропущений строк для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності; працівниками Житомирської митниці ДФС України не вірно кваліфіковані дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 483 МК України; ОСОБА_4 особисто не здійснював у Львівській митниці ДФС України жодної дії на декларування товару та на Житомирській митниці ДФС України дії по розмитненню ввезеного ним товару. Всі вище перелічені дії проводились ТОВ «Брокер Консалт» на підставі укладеного з ПП «МЕЛАЛЕМ» договору від 03.09.2012 року; документи на доставку вищезазначеного транспортного засобу на адресу ПП "МЕЛАЛЕМ" оформлювались «МОТО CENTRUM», який може нести відповідальність за надання неправдивих даних; в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки суб'єктивної сторони адміністративного правопорушення; Житомирською митницею ДФС України не надано доказів законності визначеної ними вартості транспортного засобу в розмірі - 33 482,01 грн. на момент перетину даним ТЗ кордону, з врахування листа від митних органів ОСОБА_5.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_3, який підтримав апеляційні вимоги з підстав вказаних в апеляційній скарзі, пояснення представника Житомирської митниці ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4, як перевізник автомобіля, при перетині державного кордону замінив документи про дійсного продавця і покупця автомобіля і надав інші документи, якими стверджувалось придбання ним особисто автомобіля у фізичної особи, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Аналогічні завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, визначені у ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 489 МК України, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи доводи захисника, про незаконне оформлення адміністративного протоколу щодо ОСОБА_4, апеляційний суд вважає їх безпідставними, так як ч. З ст. 494 МК України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена особа митного органу складає протокол, який підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

У даному випадку ОСОБА_4 на запрошення митних органів не відреагував, тому протокол був складений без його участі, що відповідно до вказаної статті, не є порушенням, так як ОСОБА_4 направлялися лист і повістка за вказаною ним адресою (поштове повідомлення - а.с. 64).

А, відповідно до ч. 8 ст. 494 МК України, протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Працівники митниці, після отримання відповіді на їх запит від компетентної служби ОСОБА_5, яка містила відомості, що свідчили про порушення ОСОБА_4 митних правил України, взяли з матеріалів митного оформлення наданих ОСОБА_4 інформацію про його адресу і місце проживання.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_4 складений правильно, виклики і повідомлення направлялися йому з дотриманням вимог ч. 8 ст. 494 МК України.

Апеляційний суд також не встановив процесуальних порушень у розгляді справи судом першої інстанції без участі ОСОБА_4, який будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомляв, уповноважив адвоката ОСОБА_3 приймати участь у судовому розгляді.

Аналогічно, ОСОБА_4 відреагував на виклик до апеляційного суду, подавши заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Не можуть бути взяті до уваги і бути підставою для скасування постанови суду доводи захисника про те, що строк притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності пропущений.

Як встановлено з матеріалів адміністративної справи, адміністративний протокол за вчинене правопорушення, передбачене ч. І ст. 483 МК України, був складений на ОСОБА_4, вчасно, 19 червня 2015 року, після отримання відповіді від митних органів ОСОБА_5 10 березня 2015 року.

Згідно ст. 491 МК України, підставою для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил або офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Статтею 467 Митного кодексу України визначено, що у справах про порушення митних правил , які розглядаються судами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 Митного Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Тому, апеляційний суд вважає, що запит направлений Житомирською митницею до митних органів ОСОБА_5 і отримана відповідь, є офіційною інформацією. Дії посадових осіб виконані в межах визначених п. 8 ч. І ст. 336 МК України та підпункту «б» п. 1 Порядку направлення запитів до Державної митної служби України до митних служб іноземних держав або їх інформування, затвердженого наказом Держмитслужби України від 06.07.2005 року № 639. Наведеним спростовуються доводи захисника про те, що відповідь митних органів ОСОБА_5, є неналежним і недопустимим доказом.

Суд першої інстанції, під час постановлення судового рішення за адміністративною справою ОСОБА_4 встановив, що строки накладення адміністративного стягнення передбачені ч. 2 ст. 467 МК України, сплинули, тому законно закрив провадження.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції дотримався вимог закону. Винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, обґрунтував протоколом про порушення митних правил, встановленими і дослідженими доказами згідно яких, надана обвинуваченим митним органам України інформація про особу експортера автомобіля і його одержувача не відповідає дійсності, що стверджується листом митних органів ОСОБА_5 № 450000-IMPW-0712-1134/14/2031/RM від 10.03.2015 року, з якого встановлено, що вантажний автомобіль марки «RENAULT» модель KANGOO, номер кузова НОМЕР_1, 2009 року виробництва проданий та експортований «ROSOVETSKYY ANDRIY», 36, Avenue, DE France 57400 Sarrebourg, ОСОБА_6 громадянину України ОСОБА_4, Rue Narkomativska 13300 Berditchev.

Вартість автомобіля, вказана в митній декларації сумі 21 288,56 гривень, не відповідає дійсній вартості зазначеній у митній декларації № 101060000/2013/001129 від 25.01.2013 року розміром 33 482.01 грн., визначеній Житомирською митницею ДФС України, відповідно до наданих документів.

Наведеним також спростовуються доводи захисника про те, що всі дії повязані з придбанням і перевозкою автомобіля проводились ТОВ «Брокер Консалт» на підставі укладеного з ПП «МЕЛАЛЕМ» договору від 03.09.2012 року, а документи на доставку вищезазначеного транспортного засобу на адресу ПП "МЕЛАЛЕМ" оформлювались «МОТО CENTRUM», який може нести відповідальність за надання неправдивих даних, а ОСОБА_4 є лише перевізником, в діях якого відсутні ознаки суб'єктивної сторони адміністративного правопорушення.

За наведених обставин апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, оскільки підстави для її скасування, не встановлені.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4, на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 04 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 483 МК України, залишити без задоволення, а постанову суду, без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_8