Справа № 163/1655/16-п Провадження №33/773/415/16 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія: ст.ст.471, 472 МК УкраїниДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року місто ОСОБА_1

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., з участю представника митниці ОСОБА_2, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника начальника Волинської митниці начальника управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_1 та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 вересня 2016 року щодо ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. з конфіскацією в дохід держави 3000 євро, що за курсом НБУ становило 86214,68 гривень.

Крім того, провадження у справі відносно ОСОБА_4 за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь держави 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що він, слідуючи 09.05.2016 року з України в ОСОБА_5 через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «Шкода», номерний знак НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад встановлену постановою Правління НБУ від 27.05.2008 року №148 норму 3000 євро, що за курсом НБУ становили 86214,68 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Крім цього, ОСОБА_4 ставилось у вину те, що він, за вищевикладених обставин, не задекларував за встановленою формою вказану валюту, яка, згідно ст.374 МК України, підлягала обовязковому письмовому декларуванню, використавши, всупереч вимог ст.ст.366, 374 МК України, смугу руху «зелений коридор», як форму декларування, шляхом вчинення дій.

В апеляційній скарзі заступник начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_4 винним у порушенні митних правил за ст.ст.471, 472 МК України, наклавши на нього стягнення в межах санкцій даних норм Закону. Посилається на те, що суддя першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України. Так, ОСОБА_4 своїми діями обрав спрощену форму митного контролю «зелений коридор», отримавши відповідний талон для проходження даним коридором, тим самим порушив вимоги ст.366 МК України.

На думку апелянта, в матеріалах справи наявні достатні докази того, що ОСОБА_4 вчинив також правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову судді щодо нього скасувати та повернути йому вилучені кошти в сумі 3000 Євро. Посилається на те, що згідно з ст.1 Протоколу №1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених Законом і загальними принципами міжнародного права. Вважає, що шкода, яку він завдав чи міг потенційно завдати державі є явно не співрозмірною застосованому до нього стягненню. Вважає, що завдана ним шкода державі, є незначною, натомість стягнення, яке застосоване до нього, є надто суворим. Враховуючи зазначене, вважає достатнім для його виправлення застосування до нього штрафу в розмірі 1700 грн. без конфіскації валюти.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника митниці ОСОБА_2, який підтримував апеляційну скаргу і просив її задовольнити та заперечив апеляцію ОСОБА_6, пояснення захисника ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_6 та заперечував апеляцію заступника начальника митниці, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, не оспорюється в апеляційних скаргах як ОСОБА_4, так і заступника начальника митниці.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Як убачається із протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_4 порушив передбачений постановою НБУ №148 порядок переміщення валюти через митний кордон та з порушенням проходження спрощеної форми митного контролю не задекларував за встановленою формою точної кількості переміщуваних коштів.

У письмових поясненнях ОСОБА_4 зазначив, що причиною порушення митних правил був помилковий вибір «зеленого коридору» як форми митного контролю і незнання ним правил переміщення готівки. Крім того, вказав, що просив надати йому письмову декларацію для декларування валюти.

Згідно з рекомендованим правилом 9 розділу 1 спеціального додатку J Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, який на-брав чинності для України з 15.09.2011 року, потрібно, щоб пасажирам було дозволено усно декларувати товари, які вони перевозять. Однак, митна служба може вимагати письмову або оформлену в електронному вигляді декларацію на товари, які перевозяться пасажирами та є об'єктом ввозу або вивозу комерційного характеру, або вартість чи кількість яких перевищують обмеження, встановлені національним законодавством.

Таким чином, з огляду на такі положення міжнародного договору та вимоги ч.6 ст.366 МК України у випадку усного декларування товарів на смузі спрощеного митного контролю працівник митниці мав право вимагати письмову декларацію, що в даній справі не було зроблено.

Відтак системний аналіз ст.ст.257, 366, 472 МК України приводить до висновку, що за умови усного декларування переміщуваних товарів при проходженні митного контролю на «зеленому коридорі» і ненаданні можливості чи відсутності вимоги зі сторони працівника митного органу заповнити письмову декларацію немає підстав для кваліфікації дій особи додатково за ст.472 МК України, оскільки відсутні підстави для висновку як щодо факту недекларування товарів, так і щодо заявлення неточних чи недостовірних відомостей про них.

На підставі наведеного, вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що суд призначив йому надто суворе стягнення, не заслуговує на увагу.

Згідно з п.2 ч.2 постанови Правління Національного банку України від 27 травня 2008 року N 148 «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі.

При накладенні стягнення суд першої інстанції врахував характер вчиненого ним правопорушення, дані про матеріальний та сімейний стан ОСОБА_4, ступінь його вини та інші обставини, обравши йому стягнення згідно з санкцією статті 471 МК України у виді штрафу в розмірі 1700 грн. та конфіскації 3000 Євро, оскільки для понаднормової кількості валюти при переміщенні через митний кордон встановлені обмеження і ОСОБА_4, всупереч вищевказаній постанові правління НБУ, не задекларував усю наявну в нього валюту та не надав митному органу документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках на суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Тому правових підстав для помякшення стягнення щодо ОСОБА_4 немає і в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги заступника начальника Волинської митниці начальника управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_1, а також особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову судді Любомльського районного суду від 29 вересня 2016 року щодо ОСОБА_4 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_7