АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8717/16-п Номер провадження 33/786/553/16Головуючий у 1-й інстанції Струков О. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 24 листопада 2016 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275, 60 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в наступному.

18.10.2016 року, близько 04.30 год., ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, по вул.К.Шосе в м.Полтава, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю, не стійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою алкотестеру та медичного огляду в наркологічному диспансері відмовився в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

18.10.2016 року, близько 04.30 год., ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, та рухався в м.Полтава по вул.К.Шосе від вул.Грушевського в напрямку вул.Європейська, який в районі будинку №4 по вул.К.Шосе не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався попереду, після чого водій ОСОБА_2 з місця пригоди зник. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складів правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП.

Судом не враховано, що матеріалах справи відсутні передбачені законом та належним чином оформлені документи, які б підтверджували вчинення ОСОБА_2 вказаних адміністративних правопорушень.

Притягуючи ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, суд не взяв до уваги, що жодні відомості про наявність потерпілого, свідків правопорушення, та підтверджуючих відомостей про втечу ОСОБА_2 з місця пригоди, в матеріалах справи відсутні. Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не містить повної інформації про пошкодження, а сам автомобіль працівниками поліції не зупинявся та не затримувався. Заперечує факт нанесення ним загрози життю та здоровю фізичним особам та публічній безпеці.

Відмовляючись від проходження огляду на стан спяніння, суд не взяв до уваги порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, передбаченої ст.266 КУпАП.

Розгляд справи судом проведено формально та не встановлено фактичних обставин правопорушення, зокрема, не досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність подій адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП, що підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення від 18.10.2016 року та матеріалами доданими до них.

Висновок судді ґрунтується на обєктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2016 року, о 04.30 год., ОСОБА_2, повторно протягом року керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Положення ч.2 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Складаючи 18.10.2016 року протокол про адміністративне правопорушення, інспектор роти УПП в м.Полтава ДПП запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння на місці за допомогою алкотестера та в наркологічному диспансері, на що останній відмовився.

Водночас, посилання апелянта на відсутність вказаної відмови від проходження огляду на стан спяніння не відповідають дійсності та спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначили, що ОСОБА_2 перебував з явними ознаками алкогольного спяніння (стійкий запах алкоголю з ротової порожнини та поведінка, що не відповідала дійсності) та, в подальшому, відмовився від проходження будь-якого медичного огляду. Тому, сумнівів в обєктивності показань зазначених свідків, показання яких, із тверджень ОСОБА_2, є сумнівними, не виникає.

Водночас, факт відсутності зупинки транспортного засобу працівниками поліції та його подальшого затримання спростовується актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 18.10.2016 року відповідно до якого автомобіль НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_5, та яким керував ОСОБА_2, оглянуто та передано, в присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, для примусового переміщення ОСОБА_8

Окрім того, відповідно до постанови Октябрського районного суду м.Полтави від 07.06.2016 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. ОСОБА_6 правопорушення ОСОБА_2 скоїв о 08.30 год., 08 травня 2015 року.

Тому, висновок суду першої інстанції про повторне протягом року, а саме 18.10.2016 року, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, є вірним.

З огляду на вказане, доведеність провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, належним чином обґрунтована сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об'єктивність яких суперечностей не викликає.

Разом з тим, суд також визнав ОСОБА_2 винуватим в тому, що 18.10.2016 року, о 04.30 год., керуючи автомобілем, допустив зіткнення з іншим автомобілем, внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження. Після чого з місця пригоди зник.

Положення ст.124 КУпАП вказують на порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Норми ст.122-4 КУпАП передбачають відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ними.

Пункт 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Посилання апелянта на відсутність доказів та належним чином оформлених документів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-2 КУпАП, не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до схеми місця ДТП від 18.10.2016 року, зафіксовано місце зіткнення автомобілів, по відношенню до якого автомобіль НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, шляхом зіткнення із автомобілем НОМЕР_2, зупинився позаду нього. Від вказаного зіткнення автомобіль „ВАЗ 21121 отримав ушкодження у виді пошкодження заднього бампера, а автомобіль „Daewoo Lanos пошкодження переднього.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису, відзнятого за допомогою нагрудних камер працівників поліції, відображається момент затримання ОСОБА_2, та факт його відмови від проходження огляду на місці за допомогою алкотестера та в наркологічному диспансері, в присутності двох свідків, які були залучені працівниками поліції на місці ДТП. Окрім того, з переглянутого відеозапису вбачається, як ОСОБА_2 заперечував свою провину у вчиненому, разом з тим, спілкуючись з працівниками поліції, продовжував вживати спиртні напої.

На момент складення протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ст.122-4 КУпАП, ОСОБА_2 заперечив протиправність своїх дій та відмовився від підписання протоколу про адміністративні правопорушення, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Водночас, ОСОБА_4 вказав, що рухався на автомобілі по вул.К.Шосе зі сторони м.Київ в напрямку м.Харків, де на перехресті вул.Європейській зупинився на червоний сигнал світлофора та відчув удар в задню частину автомобіля. Зупинившись, побачив, що автомобіль, що вчинив наїзд зникнув. Зовнішні ознаки водія, номерний знак та колір транспортного засобу запамятав. Через деякий час до нього підійшли два чоловіки, які перебували в стані алкогольного спяніння, та намагались владнати дану дорожньо-транспортну подію без працівників поліції. За зовнішніми ознаками, один з чоловіків був схожий на водія, який здійснив зіткнення.

Схожі показання надав свідок ОСОБА_11, який став очевидцем дорожньо-транспортної пригоди та почув удар від зіткнення автомобілів, після чого підійшов до ОСОБА_4, де разом чекаючи працівників поліції, побачили двох чоловіків, які підійшли до них.

Тому, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушення, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП, є правильним та сумнівів не викликає.

Протоколи про адміністративні правопорушення складено вірно із дотриманням положень ст.256 КУпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження апелянта щодо формальності та неповноти розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 24 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай