Справа №581/741/16-п Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кузьмінський О. В.
Номер провадження 33/788/240/16 Суддя-доповідач Олійник В. Б.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року суддя Апеляційного суду Сумської області Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення - ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області, від 24 листопада 2016 року, відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1,

про накладення адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області, від 24 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП у виді штрафу на суму 10 200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік, у зв'язку з тим, що ОСОБА_3, 26 серпня 2016 року, о 2 - й годині 10 хвилин в селищі Липова Долина Сумської обл. по вул. Леніна керував автомобілем марки «Ауді - 100», реєстраційний номер НОМЕР_1, маючи ознаки алкогольного сп'яніння.

На вимогу працівників поліції пройти обстеження на стан сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі на постанову судді Шульга Е.А. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що огляд на стан алкогольного сп'яніння у передбаченому законодавством порядку працівники поліції на місці йому не запропонували, а лише пропонували поїхати до лікарні, а оскільки він поспішав, то відмовився слідувати до місця медичного обстеження.

ОСОБА_3 вважає, що зазначені в протоколі такі ознаки алкогольного сп'яніння як «запах алкоголю та млява мова» не відповідають переліку ознак алкогольного сп'яніння, затвердженому у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки інспектором не було чітко зазначено звідки було чутно запах алкоголю. ОСОБА_3 зауважує на тому, що письмові пояснення свідка ОСОБА_5 відрізняються почерком від заяви ОСОБА_5 про неможливість прибуття до суду, а тому, на його думку можливо ці документи дані є сфальсифікованими. Також ОСОБА_3 вказує на те, що бланк протоколу є недійсним, оскільки він затверджений наказом МВС від 10 липня 2015 року № 842, який втратив чинність.

Дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. ст. 245; 251; 252; 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, суддею були повно встановлені всі обставини правопорушення на підставі досліджених у судовому засіданні доказів.

Суддя дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Пункт 2.5 Правил Дорожнього руху України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відповідальність за порушення зазначеної вимоги передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а також і в здійсненні відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_3 складений саме за відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, а не за керування його транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Що стосується твердження апелянта про те, що протокол складений за формою - додатком до інструкції яка втратила чинність, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки форма самого протоколу та його зміст відповідають ст. 256 КУпАП.

Доводи про можливість підробки письмових пояснень свідка ОСОБА_5 та її заяви є необґрунтованими, і є лише особистими припущеннями ОСОБА_3, оскільки твердження ОСОБА_3 про це в його апеляційній скарзі не підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_3 в їх присутності також відмовився від надання пояснень, підписів, отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення, а тому доводи апелянта щодо порушення його процесуальних прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення спростовуються вищевикладеним.

Твердження апелянта, що суд безпідставно взяв до уваги письмові пояснення свідків, не викликавши їх до суду, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки такі пояснення є доказами у адміністративному проваджені, в розумінні ст. 251 КУпАП.

Підстав для недовіри та сумнівів щодо правдивості пояснень вказаних свідків в ході апеляційного розгляду встановлено не було.

Доводи ОСОБА_3 щодо не підтвердження матеріалами справи його вини у вчиненні правопорушення, оскільки, як на його твердження, він не вживав у той день алкогольних напоїв, а стан алкогольного сп'яніння належним чином встановлено та підтверджено не було, не можуть братись до уваги, так як ОСОБА_3 був підданий адміністративному стягненню за відмову від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, а сам факт відмови ОСОБА_3 пройти обстеження на стан вживання ним алкоголю не заперечується ОСОБА_3 в його апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, доходжу до висновку, що доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, суперечать наявним в матеріалах справи фактичним даним, не є обґрунтованими та спростовуються належним чином встановленими та дослідженими, як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду, доказами по справі.

За наведених обставин, враховуючи, що судом першої інстанції були дотримані вимоги ст. 33 КУпАП, при вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_3 адміністративного стягнення, підстав для зміни чи скасування постанови суду, а відповідно, і для задоволення апеляційної скарги, не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області, від 24 листопада 2016 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_3, у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОлійник В. Б.