Провадження № 33/779/292/2016
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Попович В. С.
Суддя-доповідач Шкрібляк Ю.Д.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Палятинського В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 23 листопада 2016 року,-

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, українець, непрацюючий, громадянин України,-

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 275 (двісті сімдесят п'ять ) грн. 60 коп.

З постанови судді вбачається, що водій ОСОБА_2 01 листопада 2016 р. близько 05 год. 25 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Хоткевича, 50, порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України (далі ПДР), а саме, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі (далі АС) ОСОБА_2 покликається на незаконність постанови щодо нього, оскільки суддя неповно дослідив докази, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Просить постанову судді Івано-Франківського міського суду від 23 листопада 2016 року скасувати, закривши провадження за відсутності події адміністративного правопорушення. В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та пояснив, що 01 листопада 2016 року повертався з нічного клубу «Ельдорадо», його автомобіль стояв на стоянці біля магазину «Вопак». Побачивши, що його товариш ОСОБА_4, з яким вони спільно працюють, йде в магазин «Мрія», що неподалік вказаного нічного клубу, попросив його перегнати автомобіль до свого будинку, на що останній погодився, а як тільки вони приїхали, то одразу вийшли з автомобіля і після цього товариш відразу пішов додому. Через деякий час приїхали інспектори поліції та звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Не заперечує того, що дійсно перебував в стані сп'яніння, пройшов тест, проте автомобілем не керував.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Палятинського І.І. які просять скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постанова судді від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 винесена з дотриманням вимог вищевказаної статті цього Кодексу, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого правопорушення.

Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_2 у АС своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №107778 від 01.11.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння (а.с.1); квитанція тестування на алкоголь до протоколу АП2 №107778 (а.с. 2); акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3); письмовими поясненнями гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7, які підтвердили, що результат тесту показав 1,28 проміле (а.с. 5,6); рапортом працівника поліції, який підтвердив, що ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 7); переглядом відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля, з якого вбачається, що виїзд здійснюється зі стоянки нічного клубу «Ельдорадо», патрульна поліція рухалась одразу позаду автомобіля НОМЕР_2 і як тільки автомобіль «ГАЗ» зупинився у дворі біля будинку, то з нього ніхто не виходив, а інспектори поліції одразу після зупинки патрульного автомобіля, вийшли і підійшли до автомобіля під керуванням ОСОБА_2; переглядом відеозапису з камер нагрудних реєстраторів інспекторів поліції про те, що коли патрульні після зупинки патрульного автомобіля підійшли до автомобіля ГАЗ, з водійської сторони виходив саме ОСОБА_2, а не інша особа.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він 01 листопада 2016 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

З урахуванням викладеного, доводи викладені в АС ОСОБА_2 про невинуватість, є необґрунтованими, та спростовуються перевіреними доказами в апеляційній інстанції.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції об'єктивно розглянув справу, правильно оцінив докази, і його висновок про те, що ОСОБА_2 порушив ПДР, а саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, є правильним.

Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування постанови судді від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 немає.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського Івано-Франківської області від 23 листопада 2016 року щодо нього - без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Ю.Д. Шкрібляк