Справа № 346/4930/16-п
Провадження № 33/779/261/2016
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю захисника ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

в с т а н о в и в :

Оскарженою постановою судді встановлено, що 09 вересня 2016 року о 00:45 год. ОСОБА_3 в м. Коломия Івано-Франківської області по вул. Палія керував автомобілем марки «Opel Corsa», номерний знак «АТ 5856 ВС», та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення судді Білецький А.Е. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді із закриттям провадження по справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає її незаконною, необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин події, яку визнано правопорушенням. Стверджує, що мотивувальна частина постанови судді відповідає лише змісту протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого він керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, що не відповідає дійсності. Вважає безпідставним та необґрунтованим складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, оскільки не порушував правил дорожнього руху, а саме п. 2.5 Правил дорожнього руху. Що він не перебував в стані алкогольного сп'яніння, а ознаки алкогольного сп'яніння зазначені поліцейським взводу ДПС в протоколі, а також нібито відмова порушника від проходження огляду на стан сп'яніння в такому порядку, як це зазначено в протоколі, не є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України. Вказує, що на місці зупинки транспортного засобу, йому лише пропонувалось уповноваженою особою проїхати до найближчого закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан сп'яніння. На місці ж зупинки транспортного засобу інспектор Коломийського ВП не пропонував порушнику прийти огляд із використанням технічних засобів для підтвердження чи спростування факту перебування за кермом транспортного засобу в стані алкогольного сп'яніння. Пояснює, що відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, проте не заперечував проти проходження огляду на місці його зупинки транспортного засобу інспектором Коломийського ВП в установленому законом порядку із застосуванням технічних засобів. Наголошує, що огляд особи на стан алкогольного сп'яніння проведений з порушенням вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП вважається недійсним. Вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення загалом відсутні жодні докази, які б свідчили, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Зазначає, що уповноваженою особою Державтоінспекції не зазначено, які були вчинені дії водієм щодо ухилення від огляду, зокрема обов'язковою умовою є відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу уповноваженою особою Державтоінспекції та як наслідок подальша відмова від проходження огляду в закладі охорони здоров'я. Таким чином, визнання судом факту перебування ним в стані алкогольного сп'яніння доведеним належними доказами є помилковим. Зазначає, що під час розгляду справи у Коломийському міськрайонному суді було заявлено клопотання про допит свідків, які у судове засідання не з'явились, про що вказано у мотивувальній частині постанови суду. Що його клопотання про витребування від Коломийського взводу дорожньо-патрульної служби при ВП ГУ НП в Івано-Франківській області належно завірених копій документів суд відхилив без наведення будь-яких аргументів. Вважає недоведеним належними та допустимими доказами наявність у його діях складу правопорушення, у якому його визнано винуватим оскаржуваною постановою. Що всупереч вимогам ст. 33 КУпАП у справі відсутні дані, що характеризують особу правопорушника, пом'якшуючі та обтяжуючі відповідальність дані тощо.

В судове засідання апеляційного суду не з'явилась особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього не надходило заяви про відкладення розгляду справи, повідомив через захисника про неможливість участі в судовому засіданні у звязку з поважними причинами, просив розглянути справу у його відсутність.

Захиснику ОСОБА_2 розяснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги. Стверджував, що працівниками поліції при складанні протоколу відносно ОСОБА_3 були порушені приписи ст. 266 КУпАП, у звязку з чим такий огляд є недійсним, просив постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисником ОСОБА_2 заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інспектора поліції ОСОБА_6

В задоволенні вказаного клопотання вважаю за необхідне відмовити, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться достатньо даних для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті апеляційних вимог.

В задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи копій постанови Апеляційного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року та постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2014 року вважаю за необхідне відмовити, оскільки вказані рішення не мають жодного відношення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 та не є правовими позиціями Верховного суду України.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді місцевого суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити, з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із матеріалів справи, цих вимог закону суддею у повній мірі дотримано не було.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2016 року серії АП2 № 482267 (а.с. 1), ОСОБА_3 09 вересня 2016 року о 00 год. 45 хв. в м. Коломия по вул. Палія керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, в лікарні від проходження медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю в присутності свідків відмовився, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором Коломийського ВП майором міліції ОСОБА_6, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою, містить відомості щодо свідків, в ньому зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, від підписання протоколу, пояснень та отримання його копії відмовилася.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен був, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, і прийти до висновку чи містять дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Проте суддя не виконав цієї вимоги закону, а тому приходжу висновку, що оскаржена постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

Висновки суду першої інстанції щодо обставини події, а саме «що 09 вересня 2016 року о 00:45 год. ОСОБА_3 в м. Коломия Івано-Франківської області по вул. Палія керував автомобілем марки «Opel Corsa», номерний знак «АТ 5856 ВС», та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння» не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час апеляційного розгляду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані спяніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Такий установлений порядок огляду на стан сп'яніння визначений ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

За приписами ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як визначено п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядку), огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, відповідно до п. 1.6. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 1.7. у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя.

З наведеного випливає, що для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

Як стверджував в апеляційній скарзі ОСОБА_3 будь-яких пропозицій від працівників поліції провести його огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу саме поліцейським не надходило.

Суддя при прийнятті оскаржуваного рішення про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, послався на протокол як на доказ вчинення апелянтом адміністративного правопорушення та на дані висновку приймального відділення Коломийської ЦРЛ. Будь-які інші докази суддею не досліджувалися.

В той час, з матеріалів справи вбачається, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, або він висловив незгоду з результатами такого огляду.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2016 року серії АП2 № 482267 (а.с. 1), зазначено, що ОСОБА_3 в лікарні від проходження медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю в присутності свідків відмовився. Свідки теж засвідчили факт відмови ОСОБА_3 від проходження такого огляду у закладі охорони здоров'я. Аналогічне вбачається із висновку Коломийської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду.

Тобто, з протоколу вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу поліцейським не було запропоновано ОСОБА_3 провести огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, як передбачено п. 1.6 Інструкції, п. 3 Порядку, так і ч. 2 ст. 266 КУпАП.

З наявних в матеріалах справи рапортах поліцейського Коломийського ВП ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_7 та інспектора Коломийського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_6 (а.с. 2,3) теж вбачається, що ОСОБА_3 був доставлений в Коломийську ЦРЛ для проходження медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю.

Тобто, зі змісту вищевказаних документів аналогічно вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу поліцейським не було запропоновано ОСОБА_3 провести огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, як передбачено п. 1.6 Інструкції, п. 3 Порядку, так і ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Аналізуючи викладене, доходжу висновку про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку огляду водія на стан алкогольного спяніння, оскільки відповідно до вимог ч. 3 вказаної статті, огляд водія проводиться у закладах охорони здоров'я тільки у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами, але матеріалами провадження доведено, що ОСОБА_3 не пропонувалось працівником поліції пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.8 Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан спяніння учасників цієї пригоди є обовязковим у закладі охорони здоров'я.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять таких даних, що свідчить про відсутність підстав, за наявності яких проведення огляду на стан спяніння є обов`язковим у закладі охорони здоров'я.

Враховуючи обвинувачення, викладене посадовою особою в протоколі, вважаю дії працівників поліції щодо доставки ОСОБА_3 в Коломийську ЦРЛ для проходження огляду на стан алкогольного спяніння, в межах притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах п. 1.6 Інструкції, п. 3 Порядку і ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оскільки працівниками поліції не було дотримано порядку огляду водія на стан сп'яніння, висновок судді про відмову ОСОБА_3 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння є необґрунтованим.

За вказаних встановлених обставин допит у якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інспектора поліції ОСОБА_6, про що заявляв клопотання захисник, не є доцільним, оскільки будь-які їх пояснення не мають жодного значення для прийняття законного рішення по суті, так як у протоколі (а.с.1) відсутнє посилання інспектора Коломийського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_6, який складав протокол, на те, що ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, доводи захисника ОСОБА_2 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення в якості свідка вказано ОСОБА_5, яка фактично є лікарем, який проводив огляд відносно ОСОБА_3 в Коломийській ЦРЛ, у звязку з чим неможливо визнати її неупередженим свідком є слушними, оскільки остання дійсно є посадовою особою Коломийської ЦРЛ, що вбачається з висновку (а.с. 4).

Разом з тим, встановлення даного факту не впливає на висновок суду у зв`язку з наявністю інших, встановлених цією постановою, порушень, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вищевикладені порушення, що встановлені під час розгляду апеляційної скарги, поза всяким розумним сумнівом свідчить про відсутність в діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому постанову судді належить скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2016 року скасувати та постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1