АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/791/16 Справа № 711/8766/16-п Головуючий по 1 інстанції Кучеренко В. Г.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Євтушенко В. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Суддя апеляційного суду Черкаської області Євтушенко В.Г., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 та її адвоката Євтушенка М.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_1

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, зі стягненням із неї судового збору в сумі 275,60грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд розглянув справу за її відсутності, без належного їй повідомлення і з'ясування причин її неявки до суду, заочно постановив судове рішення, про яке їй стало відомо лише 12.10.2016 року, коли вона отримала його копію, просить поновити їй строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.10.2016 року щодо неї, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, мотивуючиоскільки про формальний, без належного з'ясування фактичних обставин, розгляд в суді справи.

Звертає увагу, що працівники поліції, пред'явивши їй вимогу пройти огляд на стан сп'яніння, допустили ряд порушень вимог закону, зокрема - не дотримання порядку проведення такого огляду, пропонували їй (ОСОБА_3.) пройти на місці огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку, який (огляд) має проводиться у присутності двох свідків, яких так і не було залучено при її огляді, на що суд першої інстанції не звернув уваги, як і на те, що всупереч п.1 ч.2 "Інструкцій з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року№ 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, до складеного протоколу про адміністративне правопорушення не були долучені письмові пояснення правопорушника та пояснення свідків правопорушення, підписи в протоколі останніх відсутні, викладені в протоколі обставини засвідчені лише підписом працівника поліції, що складав протокол.

Вважає, що працівники поліції не дотримались та порушили наказ Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року № 1452/735, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, передбачені п.1.2, 1.3 Інструкції, дані про явні ознаки алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з рота, почервоніння обличчя та очей, нестійка хода), які б явилися підставою для проведення огляду або що вона (ОСОБА_3.) на місці відмовилася від проходження огляду на стан сп'яніння на алкотестері «Драгер». А той факт, що вона на місці не відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння і пройшла його може підтвердити свідок ОСОБА_5, та підтверджується даними рапорту інспектора поліції, яким було надано їй алкотестер, показниками якого не було встановлено наявності у неї алкогольного сп'яніння. Крім того, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено будь-яких даних про це та про результати такої перевірки, хоча наслідки були негативні.

Також вважає, що суд першої інстанції не взяв уваги особливості встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи закладами охорони здоров'я, зокрема про те, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності, вміст однієї з яких використовується для первинного дослідження, а вміст другої має зберігатися протягом 90 днів, за збереження якого (цілісність пломбування тощо) відповідає заклад охорони здоров'я, у якому проводився відбір біологічного середовища і, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, що вона в своїй в своїй письмовій заяві і просила лікаря здійснити, тобто, що працівником медичного закладу, який проводив її огляд на стан сп'яніння, не проводилися будь-які дослідження, хоча вона з висновком лікаря не погоджувалася, заявляла клопотання про відібрання у неї біологічних зразків, необхідних для встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим було порушено п.7, .8 Інструкції «Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обовязкове», зокрема, що «Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння».

При цьому апелянт наголосила, що у даному випадку у висновку лікаря не зазначено про наявність у неї явних ознак алкогольного сп'яніння, відсутні дані про тяжкість сп'яніння, в якому начебто знаходилася вона (ОСОБА_3.) і, що, з урахуванням того, що діючим законодавством встановлена межа, після якої можливе настання адміністративної відповідальності (більше 0,2 проміле алкоголю в крові), могло істотно вплинути на результати її медичного огляду, а отже і на висновок про результати медичного огляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 і її захисника, які підтримали клопотання та апеляційну скаргу з мотивів, які зазначені в них, та надали суду додаткові докази, вивчивши та дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, вважаю, що подані суду клопотання та апеляційна скарга підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і скарги ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.10.2016 року належить поновити останній, з урахуванням того, що скаржник не була присутня при розгляді справи і постановленні згаданого судового рішення, про що прямо зазначено у постанові судді, і у справі немає даних, які б підтверджували своєчасне отримання ОСОБА_3 копії оскарженої постанови, яку скаржник отримала лише 12.10.2016 року, після отримання копії якого апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 21.10.2016 року, в передбачений законом 10 денний строк, що вказує на те, що строк на оскарження постанови суду був пропущений апелянтом з поважних причин.

Відповідно до ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як передбачено ст.252, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Зазначених вимог закону та роз'яснент ПВСУ суддя першої інстанції не дотримався. Аналіз матеріалів справи вказує на те, що суд першої інстанції не забезпечив її належний розгляд та постановлення законного і обґрунтованого рішення, допустив неповноту і неправильність судового розгляду і вирішення справи по суті, виніс постанову, яка за своїм змістом є неумотивована належно, а викладені в ній висновки і формулювання мають істотні протиріччя, є невідповідними фактичним обставинам справи.

Так, у постанові судді не зазначається про обставини, які визнано судом доведеними, а лише вказується про наявність справи у провадженні суду матеріалів про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, - " 04.10.2016 року о 02:35 в м. Черкаси по бульв. Шевченка, 281 водій керував автомобілем Хюндай, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння", та що "Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку". Є також посилання на положення ч. 2 ст. 268 КУпАП про необов'язкову присутність при розгляді справ даної категорії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, посилання на положення "п. 2.9а" (не зазначено якого закону), та висновок судді, - "що в діях правопорушника є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і його вина у вчиненні даного правопорушення підтверджується матеріалами справи", що пом'якшуючих та обтяжуючих відповідальність правопорушника обставин не вбачається.

Суддя також зазначив наступне -" Враховуючи, той факт, що правопорушник вживав алкогольні напої, після чого керував транспортним засобом, чим грубо порушив правила дорожнього руху України, що викликає сумнів в тому, що він на належному рівні знає Правила дорожнього руху України, що відповідно до п.1.3 зазначених правил є обов'язком учасника дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, його майновий стан, вважаю, що для його виправлення та усвідомлення неправомірної поведінки, правопорушник підлягає адміністративному стягненню".

Такий порядок розгляду і вирішення справи, винесення і складання судового рішення є неприпустимим. В постанові судді має бути чітко і конкретно зазначено формулювання обвинувачення, яке суд визнав встановленим, з посиланням на обставини вчинення адімістративного правопорушення конкретною особою (а не як це зазначено в постанові судді, -"водій"), висновки і рішення судді має бути умотивоване посианням на конкретні докази, їх зміст і оцінку (а не просто -"матеріалами справи"). Звертає на себе увагу, що за змістом у постанові судді йдеться мова про правопорушника - чоловіка, оскільки суддя вказує наступне: "керував автомобілем", "вживав алкогольні папої", "його вина" або "що він на належному рівні знає" тощо, тоді, як до відповідальності у даній справі притягується жінка.

При цьому суд не дав оцінки тій обставині, що ОСОБА_6 у медичному закладі з висновком лікаря не погоджувалася, заявляла клопотання про відібрання у неї біологічних зразків, необхідних для встановлення стану алкогольного спяніння, що зроблено не було в порушення п.7 Інструкції "Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обовязкове" та п.8 "Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння".

З наведених підстав вважаю, що оскаржена постанова судді місцевого суду у даній справі стосовно ОСОБА_3 є незаконна і підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має зокрема право скасувати постанову та закрити провадження у справі або скасувати постанову та прийняти нову постанову. При цьому У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. Після закінчення апеляційного провадження справа не пізніше ніж у п'ятиденний строк направляється до місцевого суду, який її розглядав.

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 провадження у даній справі підлягає закриттю з огляду на таке.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_3 дійсно зазначається, що "04.10.2016 року близько 02 год. 35 хв. в м. Черкаси по бульв. Шевченка, 281 водій керував автомобілем Хюндай д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря за адресою:м. Черкаси пр.-к Хіміків,62". Також зазначається про порушення п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі також є відмітка, що свідки чи потерпілі не залучалися, підписи в протоколі останніх відсутні, викладені в протоколі обставини засвідчені лише підписом працівника поліції, що складав протокол.

У рапорті інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Черкаси лейтенантом поліції Пітюренка О.В. зазначається, що під час несення служби 04.10.2016 року близько 02 год. 35 хв. в м. Черкаси ним було помічено автомобіль д.н.з. НОМЕР_1, що повернув на бульв. Шевченка, 281, не увімкнувши показник повтору, у водія якого ОСОБА_8 при перевірці було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота), та було здійснено за згоди водія перевірку на вміст алкоголю з допомогою "ДРАГЕРА". Зазначив, що водій не могла достатньо подути в алкотестер і погодилася пройти огляд у лікаря нарколога ЧОНД, за висновком якого було підтверджено алкогольне сп'яніння ОСОБА_9, у зв'язку з чим щодо останньої було складено матеріали за ст. 130 КУпАП України.

У поясненні ОСОБА_3 від 04.10.2016 року зі слів останньої зазначено, що вона вживала алкоголь у першій половині дня 03.10.2016, а виїхала з дому по сімейним обставинам о 02 год. 30 хв. 04.10.2016 року.

В основу обвинувачення було покладено дані висновку лікаря (фельдшера) КЗ ЧОНД №1505 від 04.10.2016 року, який проводив огляд ОСОБА_3, в якому зазначено діагноз: "алкогольне сп'яніння".

Вважаю, що зазначені у протоколі відносно ОСОБА_3 висновки працівника поліції, який його складав, не знайшли свого підтвердження, а згаданий висновок лікаря не може бути визнаний судом належними та допустимими, в розумінні вимог ст.251 КУпАП, оскільки дії працівників поліції щодо проведення огляду ОСОБА_3 на місці та у закладі охорони здоров'я не відповідали встановленим законом вимогам, а медичний огляд останньої проведено неповно, з огляду на наступне.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за№ 1413/27858. Вказаними нормативними документами передбачено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану сп'яніння. П.п. 3, 4, 6 Постанови та п.п. 1, 2, 3, 6, 7 ч. 1 Інструкції передбачено, що огляд проводиться поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених для застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року № 1452/735, проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники міліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Результати огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.

З аналізу положень згаданих нормативних актів щодо порядку направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння, вбачається, що в них передбачається направлення до закладу охорони здоров'я не всіх водіїв, а лише тих, які відмовились від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу чи висловили незгоду з його результатами, а також осіб, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що особа перебуває в стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

У даному випадку зазначених нормативних вимог щодо процесуальних дій і обов'язків працівників поліції дотримано не було, оскільки уповноваженою особою на місці зупинки транспортного засобу огляд ОСОБА_3 з використанням спеціальних технічних засобів (алкотестера "Драгер") проводився не у присутності двох свідків, а результати проведеного огляду уповноваженою особою не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Факти, які б вказували на дотримання працівниками поліції порядку огляду ОСОБА_3 на стан сп'яніння на місці зупинки та присутності при цьому свідків, в протоколі відсутні, тоді як результати огляду на місці зупинки були негативні, що вбачається із змісту згаданого вище рапорту працівника поліції та з пояснення в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3, при цьому з такими результатами ОСОБА_3 була згодна.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення в ньому не зазначені передбачені п.п. 1.2, 1.3 Інструкції явні ознаки алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з рота, почервоніння обличчя та очей, нестійка хода, які б стали підставою для проведення відповідного огляду і були наявні в ОСОБА_3, а також те, що вона на місці зупинення працівниками поліції відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на алкотестері "Драгер" чи не була згодна з його результатами.

Таким чином, за встановлених у даній конкретній справі обставин вбачається необґрунтованим пред'явлення працівником поліції подальшої вимоги до ОСОБА_3 пройти медичний огляд у закладі охорони здоров'я, незалежно від того, що ОСОБА_3 не відмовилася пройти такий огляд.

З питання проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я та складання висновку за йолго результатами заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 про те, що огляд її лікарем закладу охорони здоров'я було проведено неповно і неналежно, оскільки її знову ж таки примушували двічі видихати повітря до апарату "Алконт 01сУ-И" (про що зокрема зазначається і у відповіді на запит захисника у листі головного лікаря КЗ ЧОНД (який як стверджує ОСОБА_3 не проводив огляд і не був присутній під час її огляду), без призначення інших досліджень, не дивлячись на те, що ОСОБА_3 не погоджувалася з висновком лікаря та просила відібрати у неї для лабораторного дослідження кров.

Апеляційному суду стороною захисту надано копію заяви ОСОБА_3 від 04.10.2016 року до ЧОНД в якій вона просила відібрати у неї для лабораторного дослідження кров.

З пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що 4 жовтня 2016 року близько 3год. 00 хв. він знаходився в автомобілі Хюндай д.н.з. НОМЕР_1., коли до автомобіля підійшов невідомий чоловік, який попросив перепаркувати автомобіль у зв'язку з тим, що він привіз матеріали для будівництва. Після чого під'їхали працівники поліції запропонували ОСОБА_3 пройти обстеження на стан сп'яніння, надали їй дихальну трубку, в яку вона подула, однак трубка нічого не показала. Не дивлячись на це працівники поліції запропонували ОСОБА_3 поїхати до лікаря на огляд на стан сп'яніння, на що остання, яка не вживала спиртних напоїв, погодилася здати відповідні аналізи, але повідомила, що у лікаря вона лише знову дихала у трубку а інших аналізів лікар в неї не брав. Він особисто від ОСОБА_3 не чув будь якого запаху алкоголю, не бачив в її діях порушення координації її рухів, мови та інші ознаки алкогольного сп'яніння.

Таким чином, враховуючи, що працівником медичного закладу, який проводив огляд ОСОБА_3 не проводилися лабораторні дослідження про що ОСОБА_3, яка з висновком лікаря не погоджувалася, заявляла клопотання і просила відібрати у неї біологічні зразки(кров), необхідних для встановлення стану алкогольного сп'яніння, приходжу до висновку, що такий огляд ОСОБА_3 було проведено неповно, а тому, враховуючи, що зазначені обставини могли істотно вплинути на результати медичного огляду ОСОБА_3, а отже і на висновок лікаря про його результати, в якому навіть не зазначено про наявність у ОСОБА_3 явних ознак алкогольного сп'яніння та відсутні дані про тяжкість сп'яніння, хоча діючим законодавством встановлена межа, після якої можливе настання адміністративної відповідальності (більше 0,2 проміле алкоголю в крові), вважаю недоведеним факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані сп'яніння.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 294, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволитн.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_3, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Г. Євтушенко