Справа № 366/27/16-п Головуючий у І інстанції Ткаченко Ю.В.
Провадження № 33/780/620/16 Доповідач у 2 інстанції Ященко
Категорія 138 05.12.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

« 5 » грудня 2016 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі :

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ященко І.Ю. за участю особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 16 вересня 2016 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Вінницької обл., гр.України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

закрито на підставі п.п.1,7 ч.1 ст.247 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №321410 від 26.12.2015р., ОСОБА_2, 26.12.2015р. приблизно о 7 год., керуючи автомобілем KIA SORENTO д.н.з. «НОМЕР_1», в порушення вимог п.п. 12.1, 10.1 ПДР України, не був уважним на ділянці автомобільної дороги Київ-Овруч (77км+986м), не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху та різко змінив напрямок руху, що призвело до виїзду на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем ЗАЗ VIDA д.н.з. «НОМЕР_2», який рухався в своїй смузі руху в попутному напрямку, в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Іванківського районного суду від 16.09.2016р. провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрито на підставі п.п.1,7 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 просить вказану постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження щодо нього у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послався на незаконність та необґрунтованість постанови, винесеної, на його думку, з порушенням норм процесуального та матеріального права, вважає що розгляд справи проводився упереджено, суддею було безпідставно взято до уваги автотехнічний висновок судового експерта ОСОБА_6, який заснований на припущеннях, замовлений та профінансований ОСОБА_2, безпідставно враховано пояснення свідків - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, показання яких є неправдивими та суперечать одне одному.

Крім того, апелянт зазначив, що суддею було взято до уваги висновки експертизи №6836/16-52 від 24.06.2016р. лише частково, без врахування повного змісту наданих експертом відповідей, а також залишилось неврахованим те, що ОСОБА_2 не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП, однак ОСОБА_2 не був притягнутий за це порушення до відповідальності.

Також апелянт вказав на те, що суддею зазначено дві підстави для закриття провадження п.1 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, які є самостійними, що є неприпустимим, оскільки одна з підстав є реабілітуючою а інша - навпаки нереабілітуючою, а також суд безпідставно послався на Інструкцію з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України №77 від 26.02.2009р., яка є недіючою.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи і просили задовольнити. ОСОБА_4 пояснив, що винуватим в даній ДТП є водій ОСОБА_2, який не дотримався правил дорожнього руху, виїхав на його смугу руху і здійснив зіткнення з його автомобілем.

Водій ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що своєї вини у ДТП не визнає, оскільки ПДР не порушував, його автомобіль несподівано почало заносити і на зустрічній смузі руху відбулося зіткнення.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст.ст. 245,252,280,283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об»єктивне з»ясування обставин справи, підлягають для з»ясування питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді та оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Цих вимог закону при прийнятті рішення щодо ОСОБА_2 судом в повній мірі не дотримано.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Проте, даний висновок суду зроблений без належного аналізу зібраних у справі доказів, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наступним.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 ставилося у вину порушення п.п.10.1;12.1 ПДР, відповідно до вимог яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП, даних вимог ПДР України ОСОБА_2 не дотримався, допустив виїзд на зустрічну смугу руху після заносу автомобіля, де відбулося зіткнення з автомобілем ЗАЗ VIDA д.н.з. «НОМЕР_2», який рухався в своїй смузі руху.

Даючи оцінку зазначеним в протоколі про адмінправопорушення обставинам, апеляційний суд вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам вчинення ОСОБА_2 правопорушення.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2, 26.12.2015р., приблизно о 7 год., керуючи автомобілем KIA SORENTO д.н.з. «НОМЕР_1», в порушення вимог п.п. 12.1, 10.1 ПДР України, на ділянці автомобільної дороги Київ-Овруч (77км+986м), не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху та різко змінив напрямок руху, що призвело до виїзду на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем ЗАЗ VIDA д.н.з. «НОМЕР_2», який рухався в своїй смузі руху, в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Вина ОСОБА_2 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №321410 від 26.12.2015р. та схемою ДТП, згідно яких зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху водія ОСОБА_4, показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 занесло на його смугу руху, де і відбулося зіткнення, аналогічними показаннями свідка ОСОБА_7, показаннями самого ОСОБА_2, про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху ОСОБА_4 після того, як його автомобіль несподівано занесло, показаннями свідка ОСОБА_11- інспектора Вишгородського ВП про те, що він складав протокол про адмінправопорушення, підтвердив наявність на місці ДТП ожеледиці, поясненнями ОСОБА_12 - головного інженера філії «Вишгорородського ДЕУ» про те, що в листопаді 2015 р. на автомобільній дорозі Р-02 Київ-Іванків-Овруч були встановлені його організацією дорожні знаки 1.13 слизька дорога із табличками 7.12,7.13,7.2.1 через кожні 5 км, дія вказаного знаку 5 км, у зимовий період на зазначеній дорозі працюють працівники ДЕУ, які вчасно виявляють пошкоджені знаки і одразу усувають пошкодження, висновком автотехнічної експертизи №6836/16-52 від 24.06.2016р. згідно якого в даній дорожній обстановці водію ОСОБА_2 слід було діяти у відповідності з вимогами п.п.2.3»б», 12.1 ПДР, причини виникнення ДТП в даній дорожній обстановці з»ясувати неможливо, також неможливо встановити причини та обставини, що сприяли виїзду автомобіля «КІА» на смугу зустрічного руху, відомістю дислокації тимчасових дорожніх знаків 1.13 із табличками 7.12,7.13,7.2.1 згідно якої на період зимового утримання автомобільної дороги Р-02 Київ-Іванків-Овруч вказаний дорожній знак з табличками розташований через кожні 5 км, дія знаку 5 км, в тому числі і на км 74+860 з врахуванням того, що ДТП сталася на км 77+986, актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2015р., яким підтверджується встановлення тимчасових зимових дорожніх знаків на автодорозі Р-02 Київ-Іванків-Овруч, іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Оцінюючи сукупність наведених доказів, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена повністю, оскільки порушення саме ОСОБА_2 зазначених вимог правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв»язку з дорожньо-транспортною пригодою і наслідками у виді механічних пошкоджень автомобілів що настали.

Доводи ОСОБА_2 та його захисника про те, що ОСОБА_2 не міг передбачити наявність дільниці дороги з ожеледицею, є безпідставними, оскільки враховуючи зимовий період, наявність попереджувального знаків 1.13 -слизька дорога з табличками 7.12-ожеледиця, 7.13-вологе покриття,7.2.1- 5км( дія знаку) через кожні 5 км, в тому числі на км 74+860 перед місцем ДТП, яка сталася на км 77+986, водій повинен був передбачити можливість наявності ожеледиці на дорозі, а тому повинен був діяти відповідно до п.п.10.1,12.1 ПДР.

Оцінюючи висновок експертного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди №90 від 22.07.2016р. проведеного на замовлення ОСОБА_2, апеляційний суд відноситься до висновків викладених у ньому критично, оскільки вказаний висновок побудований в цілому на припущеннях, не містить достатніх обґрунтувань, які б підтверджували висновки та суперечить сукупності зібраних по справі і наведених вище доказів.

Так, посилання у висновку на те, що водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості зупинитися до даної ділянки дороги, щоб попередити занос, т.я. не мав можливості навіть виявити дану ділянку дороги, не можуть бути прийняті судом з підстав наявності на зазначеній дорозі вищевказаного попереджувального знаку - слизька дорога з табличками, розташованого через кожні 5 км, а тому водій ОСОБА_2 повинен був з врахуванням вказаного попереджувального знаку, зимового періоду, передбачити можливість наявності ожеледиці на дорозі.

За таких обставин, постанова суду 1 інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови апеляційного суду, якою слід визнати ОСОБА_2 винним за ст. 124 КУпАП .

Разом з тим, враховуючи те, що строки накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КУ пАП закінчилися, згідно п.7 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.247,294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 16 вересня 2016 року якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 - закрито, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАп щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП за закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн.60 коп.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Ященко