Справа № 466/7459/16-п Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 33/783/711/16 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 вересня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді Домашовець Р.С. 11 серпня 2016 року, о 23 год. 30 хв., по пр. Чорновола, 47 у м. Львові здійснював керування автомобілем марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова), від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 вересня 2016 року та скасувати зазначену постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності у діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова судді від 7 вересня 2016 року не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають поясненням свідків, дані яких зазначені у протоколі.

Зазначає, що 11 серпня 2016 року, о 23 год., він разом з ОСОБА_3, ОСОБА_4 повертались з приватної поїздки з м. Луцька, зупинились біля будинку № 47, що на пр. Чорновола у м. Львові, щоб купити воду та сік. Під час даної поїздки водієм його транспортного засобу був ОСОБА_4 Він разом з ОСОБА_3 відійшли у цілодобовий магазин. В транспортному засобі залишився водій ОСОБА_4 Повертаючись із магазину до припаркованого автомобіля, він побачив, що біля останнього знаходяться працівники патрульної служби, які вказали, що автомобіль припаркований з порушенням п.15.9е ПДР України та попросили документи на автомобіль. ОСОБА_4 ні в автомобілі, ні біля нього не було. При телефонному спілкуванні ОСОБА_4 пояснив, що, коли до транспортного засобу наблизилися працівники поліції, він відійшов від автомобіля та пішов додому.

Зазначає, що в матеріалах справи містяться його пояснення та пояснення свідків, в яких чітко вказується на те, що він не був водієм і не здійснював керування та паркування транспортного засобу. На підтвердження доводів є матеріали відео-фіксації, здійснені працівниками патрульної служби, в яких відсутні дані, які б вказували на те, що він здійснював керування чи паркування транспортного засобу.

Вказує на те, що у відповідності до п.2 ст. 278 КпАП України суд при підготовці до розгляду справи має перевірити, зокрема, правильність складання протоколу. Вважає, що суд не зробив цього і почав розглядати справу передчасно.

Вважає, що оскаржувана постанова суду, винесена з порушенням вимог чинного законодавства. В оскаржуваній постанові суд зазначив, що вина у вчиненні правопорушення доведена зібраними у справі доказами. Однак, докази, що містяться у матеріалах справи свідчать про відсутність його вини.

Також зазначає, що свідки події ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та інші особи, які виступали в якості понятих та свідків, судом не викликались та не допитувались. Таким чином, оскаржувана постанова суперечить фактичним обставинам справи, зібраним поясненням свідків, які були на місці події, його поясненням, а грунтується лише на протоколі, складеному з істотними порушеннями законодавства.

Разом з тим, окрім порушення норм матеріального закону, суд при розгляді справи допустив істотні порушення норм процессуального права. Зазначає, що він не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи та в матеріалах справи відсутні докази надіслання йому відповідного повідомлення.

На обґрунтування клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді Домашовець Р.С. зазначає, що він не був присутній під час розгляду справи, копія постанови не була надіслана йому на його поштову адресу, про постанову судді він дізнався випадково 28 вересня 2016 року.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає відновленню та апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 7 вересня 2016 року не був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції, про зміст оскаржуваної постанови він довідався 28 вересня 2016 року та звернувся з апеляційною скаргою на постанову судді 29 вересня 2016 року. Таким чином, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді визнаю поважними, а тому цей строк ОСОБА_2 слід поновити.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга подана після закінчення строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов'язковому порядку має бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Всупереч цьому суддею не було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для зясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у правопорушенні, через що висновок суду щодо наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є передчасним і не відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

Одним з доказів, на основі яких суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є протокол про адміністративне правопорушення, який складається уповноваженою посадовою особою та повинен містити дані, визначені ст. 256 КУпАП, зокрема, суть адміністративного правопорушення і нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед інших, повинен вирішити питання : чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Однак вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.

Так, за диспозицією частини першої статті 130 КУпАП обєктивна сторона цього правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 11 серпня 2016 року, о 23 год. 30 хв., ОСОБА_2 по пр. Чорновола, 47 у м. Львові керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2 відмовився.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя Шевченківського районного суду м. Львова, виходив з того, що його вина підтверджується письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах справи, зокрема протоколом, рапортом, поясненнями.

Разом з тим, суддею всупереч вимог ст. 252 КУпАП не досліджено всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, поза увагою судді залишилися пояснення свідків, які не викликалися в судове засідання.

З пояснень свідка ОСОБА_3, даних ним під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, вбачається, що він разом з ОСОБА_2, який є власником транспортного засобу марки Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1, перебували у приміщенні магазину, коли підійшли до транспортного засобу, то були зупинені працівниками поліції з приводу порушення ПДР України. При дачі пояснень ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_2 вказаним транспортним засобом не керував, а водій зазначеного транспортного засобу ОСОБА_4 покинув автомобіль та відлучився у невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції пояснив, що в той день він, як водій керував транспортним засобом, який належить ОСОБА_2, та зупинився біля одного з магазинів у м. Львові. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відлучилися у даний магазин. В цей час до даного транспортного засобув, який був припаркований, підходили працівники поліції, а він залишив вказаний транспортний засіб та пішов додому.

Таким чином, суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи, не перевірив зібрані докази щодо їх допустимості та не дав їм належну правову оцінку.

З врахуванням наведеного приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні достовірні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння 11 серпня 2016 року, а тому постанова судді підлягає скасуванню на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу правопорушення, а розпочате провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

відновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1