Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/958/16-п Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого,жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

на постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2016 року,

встановив:

постановою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 ( шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 275 гривень 60 коп.

Відповідно до постанови суду, 23.10.2016 року ОСОБА_1 близько 15 години 20 хвилин в смт. Хорошів по вул. Комінтерній, керуючи автомобілем Volksvagen VENTO д/н АМ 7674АО, не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості та при зміні напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечно допустив виїзд на смугу зустрічного руху з подальшим зіткненням з зустрічним транспортним засобом. В наслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 (б), 12.1, 10.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №396185.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду в частині призначення виду стягнення змінити та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію своїх дій, вважає, що постанова суду в частині призначеного адміністративного стягнення є незаконною, оскільки суддя в повній мірі не дотримався вимог ст.33 КУпАП, залишивши поза увагою ряд істотних обставин, які відповідно до ст.34 КУпАП пом'якшують його відповідальність.

Вказав, що вчинене ним адміністративне правопорушення не є грубим, повторним або систематичним, матеріальна шкода є незначною, наявні підстави, що помякшують відповідальність за скоєне правопорушення та відсутні підстави, що її обтяжують, шкода завдана даним ДТП потерпілій стороні відшкодована.

Зазначив, що посилання суду при визначення виду покарання, на ту обставину, що він після скоєння ДТП залишив місце пригоди, є необґрунтованим, оскільки вказаний факт мав місце внаслідок душевного хвилювання, однак через короткий проміжок часу він повернувся на місце ДТП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, також підтверджена наявними в адміністративній справі матеріалами та не заперечується самим правопорушником.

Доводи апелянта щодо неврахування судом при вирішенні питання щодо виду адміністративного стягнення вимог матеріального права, є неспроможними.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд дотримався зазначених вимог закону, обґрунтовано врахував конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 грубо порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого допустив наїзд на смугу зустрічного руху та зіткнення із зустрічним транспортним засобом, після скоєння ДТП залишив місце пригоди.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 призначено вид адміністративного стягнення у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП та обґрунтовано застосовано стягнення, передбачене санкцією ст.124 КУпАП, у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк 6 місяців. Будь-яких обставин, передбачених ч.3 ст.30 КУпАП, за наявності яких саме такий вид адміністративного стягнення не може бути застосований, судом не встановлено.Таке покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення особи та запобіганню правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Таким чином, постанова суду є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.289, 294 КУпАП, апеляційний суд,

Постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2016 щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_2