Справа № 352/1493/16-п
Провадження № 33/779/259/2016
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Гандзюк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення з участю ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, ОСОБА_4, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Тисменицького районного суду від 31 жовтня 2016 року відносно нього та ОСОБА_4, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1, пенсіонер, -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Постановлено стягнути з нього на користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, житель АДРЕСА_2, непрацюючий, -

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.10.2016 року о 11 год. 40 хв. у м. Тисмениця по вул. Галицька, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом "Нісан", д.н.з. НОМЕР_1, у порушення вимог п.10.4 ПДР України під час повороту ліворуч з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з транспортним засобом "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

А також, 08.10.2016 року о 11 год. 40 хв. у м. Тисмениця по вул. Галицька, ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу, після чого зіткнувся із автомобілем марки "Нісан", д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_4 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Не визнаючи своєї вини у вчиненні ДТП, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій вважає постанову суду незаконною, винесену з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд не з'ясував усіх обставин справи, не дослідив доказів та не дав їм належної оцінки. Апелянт зазначив, що протокол про адмінправопорушення повністю суперечить його поясненню та схемі ДТП, з яких вбачається, що виїжджаючи з другорядної дороги на головну він бачив автомобіль ОСОБА_4 на відстані близько 150 метрів від нього, що наближався до світлофора зі сторони центра міста Тисмениця. Цієї відстані було достатньо, щоб останній зробив розворот та закінчив маневр із включеним лівим покажчиком повороту. Коли його автомобіль, майже повністю знаходився на зустрічній смузі, він відчув удар в задню ліву частину свого автомобіля, від чого його автомобіль відкинуло ліворуч з одночасним розворотом, при цьому автомобіль ОСОБА_4 також розвернуло проти годинникової стрілки. Апелянт додатково зазначає, що у момент початку маневру розвороту на світлофорі сигнал перемикався із жовтого на червоний колір, тому він розрахував час маневру, а інший водій зобов'язаний був зупинитись на світлофорі, оскільки його сигнал забороняв подальший рух автомобіля. Таким чином, водій автомобіля ВАЗ-2107 рухався зі швидкістю, яка значно перевищувала допустиму для населених пунктів.

Отже, суд безпідставно відкинув його пояснення та в постанові суду зазначив про часткове визнання ним вини, хоча в судовому засіданні він вини не визнавав.

Також зазначає, що суд безпідставно зіслався на доказ - запис з відеореєстратора, наданий ОСОБА_4 без доручення носія до матеріалів справи. Крім того, суд не надав жодної оцінки протоколу про адмінправопорушення складений щодо ОСОБА_4, в якому зазначено про порушення ним п.12.3 ПДР. Судом також не було задоволено ряд заявлених ним клопотань.

Зміст постанови не відповідає вимогам КУпАП, є невмотивованою та без з'ясування всіх обставин справи

Просить постанову суду скасувати, закрити провадження щодо нього за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення.

ОСОБА_4 надіслав до апеляційного суду письмові пояснення в яких зазначає, що маневр автомобіля апелянта при виїзді на головну дорогу з другорядної був розпочатий з порушення ПДР, а тому суд правильно визнав його вину в даній ДТП. Судом обґрунтовано було прийнято до уваги одні докази, а інші (клопотання апелянта про долучення до матеріалів справи його власні розрахунки фізичних величин та обчислень швидкості автомобілів), які не є доказами точності вимірювань. Таким чином, вважає постанову суду законною та обґрунтованою, просить суд залишити її без змін.

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_4 про безпідставність задоволення апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.245 КУпАП суд зобов'язаний всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Цих умов суддя не дотримався та виніс необґрунтоване і невмотивоване судове рішення.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

Зокрема, було встановлено, що апелянт, керуючи транспортним засобом та рухаючись по другорядній дорозі з метою виїзду на головну дорогу не надав перевагу в русі автомобілю "ВАЗ-2107", д.н.з. НОМЕР_2, чим створив аварійну ситуацію і його дії призвели до зіткнення автомобілів. Те, що він рухався по другорядній дорозі, апелянт не заперечує, як і те, що він планував виїхати на головну дорогу.

При цьому, в поясненнях до протоколу та в судовому засіданні апелянт не заперечував, що почав здійснювати поворот ліворуч, побачив автомобіль під керуванням потерпілого, однак автомобіль був на достатній відстані, в звязку з чим він вирішив продовжити поворот, розраховуючи на те, що встигне закінчити маневр. Вчинення такого маневру підтверджують і дані план-схеми ДТП та пояснення учасників процесу.

Суб'єктивна оцінка дорожньої обстановки водієм, власний розрахунок про можливість здійснення маневру, не звільняє його від дотримання правил дорожнього руху та врахування ризиків.

Згідно Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг саме водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно притягнув його до відповідальності за порушення п.10.4 ПДР є не вмотивованими, а постанова суду щодо нього є законною.

Разом з тим, посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно закрив провадження по справі відносно ОСОБА_4 є обґрунтованими.

За вимогами п.12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Однак, ОСОБА_4 цих норм не дотримався, перевищив допустиму швидкість руху та поставив себе в умови, які сприяли настання ДТП.

Такі висновки підтверджуються даними дослідження обставин і механізму ДТП Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України від 16.11.2016 року.

Згідно них водій ОСОБА_4 повинен був, із технічної точки зору, рухатися даною ділянкою дороги із швидкістю, яка не повинна перевищувати 60 км/год., а з моменту початку виконання автомобілем марки «Нісан» під керуванням апелянта маневру розвороту у ліву сторону - негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу.

За таких обставин, при умові руху автомобіля ОСОБА_4 при допустимій швидкості 60 км/год., то він володів би технічною можливістю попередити дану ДТП шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, з моменту виникнення небезпеки для руху. Однак, за даними дослідження швидкість руху становила близько 80 км/год., що вказує на порушення вимог пунктів 12.4 та 12.3 ПДР України.

Відповідно до вищезгаданого висновку, водії ОСОБА_2 та ОСОБА_4 допустили порушення ПДР, що призвело до зіткнення транспортних засобів.

З огляду на наведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а постанова скасуванню і постановлення нової в частині, що стосується ОСОБА_4

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову Тисменицького районного суду від 31 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_4 та постановити нову.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області В.П. Гандзюк

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк