Справа № 308/8061/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Крегула М.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 08 вересня 2016 року якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м.Ужгород, вул.Богатирська, 31,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 275. 60 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 30 липня 2016 року близько 06 год. 40 хв. в м.Ужгороді по вул.Гагаріна, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101» д.н. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп»яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп»яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager», в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 08.09.2016 року та закрити провадження у справі у зв»язку із малозначністю діяння. Не заперечуючи факт вживання алкогольних напоїв напередодні, зазначає, що не керував транспортним засобом в стані сп»яніння, оскільки після вжиття алкогольним напоїв минула ніч і ранком 30 липня 2016 року в стані сп»яніння не був і про це зазначив у протоколі. Вказує також на порушення органом поліції і судом норм процесуального права, оскільки справу було розглянуто в його відсутності, що позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП та вплинуло на повноту і об»єктивність судового розгляду. Вважає вчинене правопорушення малозначним і таким що обумовлено нещодавньою втратою дружини, а тому зазначає, що при накладенні на нього стягнення судом, в порушення вимог ст.ст.7, 17-19, 22 КУпАП, належно не враховано характеру вчиненого правопорушення, його особу, майновий стан, обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, наявність на утриманні малолітньої дитини та застосовано надмірно суворе стягнення. Одночасно ОСОБА_1 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 08.09.2016 року, посилаючись на те, що участі у розгляді справи не брав, так як не був повідомлений про день та час розгляду справи, а копію постанови суду отримав тільки 02.11.2016 року і тільки тоді дізнався про її існування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розгляд справи та оскаржена постанова судді щодо ОСОБА_1 цим вимогам не відповідає.

Згідно положень ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Всупереч вказаним вимогам закону, суд розглянув справу у відсутності, особи, щодо якої складено адміністративний протокол. Так, згідно оскаржуваної постанови судді, така постановлена суддею Ужгородського міськрайонного суду 08.09.2016 року. Однак, даних про належне та своєчасне повідомлення ОСОБА_1 на вказану дату матеріали справи не містять.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відбувся у його відсутності, що призвело до порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про гарантування кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи. Такі порушення є безумовною підставою для скасування постанови.

Крім того, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, які притягаються до відповідальності.

Всупереч наведеним вимогам закону, суд належним чином не з»ясував обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не перевірив в повному обсязі докази на підтвердження його вини.

Так, відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров»я якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом даної норми особа, яка проходить огляд на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу має пріоритетне право заявити свою незгоду з результатами огляду проведеного поліцейським. В такому разі обов»язок організації проведення нового огляду в найближчому закладі охорони здоров»я покладається на поліцейських.

Між тим, із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №094647 від 30.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 не погодився із результатом огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу .

Проте, новий огляд ОСОБА_1 в медичному закладі, як цього вимагає п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, поліцейськими організовано не було, чим самим поставлено під сумнів результати проведеного ними огляду і як наслідок такий не можна визнати остаточним, єдиним, належним і допустимим доказом.

Упостанові, суд першої інстанції пояснення, викладені ОСОБА_3 у протоколі про адміністративне правопорушення до уваги також не взято та не наведено доводів на їх спростування.

Таким чином, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що при їх розгляді, суддя не з»ясував всі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Наведені обставини потребували детального їх з'ясування, об'єктивної та належної оцінки, однак недотримання цього принципу пріоритетності прав особи та формальний підхід призвів до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Усунути це порушення апеляційний суд не в змозі за спливом часу.

Разом з тим, відповідно до вимог пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки з дня вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП минуло більше трьох місяців, відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення на нього не може бути накладено, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, а отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що суд першої інстанції розглянув адміністративну справу відносно ОСОБА_1 в його відсутності, копію постанови направив йому після спливу десятиденного строку на її оскарження, причини пропуску ОСОБА_1 строку на подання апеляційної скарги слід визнати поважними, то такий строк підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.38, 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 08 вересня 2016 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження в справі щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст..38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М.Крегул