АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Мороз І.М.,розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився с. Оріхівка, Лутугінського району, Луганської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постанови суду першої інстанції ОСОБА_5, 03.08.2016 року о 10 год. 10 хв. по вул. Зодчих 72 в м. Києві, керував автомобілем «Шевролет» державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота, невнятна мова, нечітка хода, тремтіння пальців рук). Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку, результати якого підтверджують стан алкогольного сп'яніння. Таким чином, ОСОБА_5 порушив п. 2.9 ПДР, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзізахисник ОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки розгляд справи відбувся без присутності ОСОБА_5, у протоколі про адміністративне правопорушення невірно вказано ім'я ОСОБА_5 «ОСОБА_5», а не «ОСОБА_5» згідно паспорту, судом не враховано, що ОСОБА_5 не керував автомобілем, який на момент складання протоколу стояв у невстановленому місці, а перед цим їм керував ОСОБА_6, а тому докази на підтвердження вини ОСОБА_5 відсутні.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши пояснення ОСОБА_5, який пояснив, що на автомобілі «Шевролет»державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_6 приїхали 03.08.2016 р. приблизно о 10 год. на вул. Зодчих 72 в м. Києві, де ОСОБА_6 зупинив автомобіль у невстановленому місці на зупинці громадського транспорту. Після цього вони розійшлись по справах, а коли він повернувся побачив працівників поліції, які склали на нього протокол за ч.1 ст. 122 КУпАП, хоча він пояснював, що це не він його залишив.

Після цього на вимогу працівників поліції переставив автомобіль в інше місце, хоча і пояснював, що він випив, однак після цього на нього склали протокол за ст. 130 КУпАП, змусивши пройти тестування, яке показало алкогольне сп'яніння.

Як убачається з постанови місцевого суду, при розгляді даної справи він дослідив матеріали адміністративної справи, врахував письмові пояснення свідків, документовані показники алкотестеру, а тому висновки суду першої інстанції є належно обґрунтованими та відповідають вимогам діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння спростовуються обставинами зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення та встановленими при апеляційному перегляді, за якими ОСОБА_5 керуючи автомобілем «Шевролет» державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння здійснив зупинку у невстановленому місці, у зв'язку з чим працівниками поліції відносно нього було складена постанова про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, після цього, усвідомлюючи, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння, ОСОБА_5 здійснив керування цим автомобілем, переставивши його в інше місце.

Зазначені обставини підтверджуються, копією постанови серії ДР № 061739 від 3.08.2016 року відносно ОСОБА_5 і показаннями ОСОБА_5, який не заперечував керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, вказуючи, що здійснював це лише під час його перепаркування в інше місце.

Стан алкогольного сп'яніння підтверджується показникам перевірки стану ОСОБА_5 за допомогою алкотестера ( а.с.2), результат тесту становить 2,41 ‰, що підтверджує стан алкогольного сп'яніння і посвідчено свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8, який підтвердив ці обставини в апеляційній інстанції, пояснюючи, що біля автомобіля під час проведення тесту був лише ОСОБА_5, який не заперечував проти його проведення.

Доводи ОСОБА_5 про те, що автомобілем керувала інша особі спростовуються його поясненнями при апеляційному перегляді та встановленими судом обставинами, зокрема тим, що за матеріалами справи інші особи, крім працівників поліції та свідків на місці пригоди не знаходились, при цьому саме ОСОБА_5 мав при собі ключі від автомобіля, якими і користувався.

А тому такі пояснення ОСОБА_4 розцінюються як спосіб захисту та намагання ОСОБА_5 ухилитися від відповідальності за вчинене.

Встановлені судом фактичні обставини беззаперечно вказують на вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини у справі, вважаю, що відсутні підстави для задоволення клопотань захисника щодо збору судом апеляційної інстанції нових доказів, які стороною захисту до суду першої інстанції не подавались і перешкод для цього не існувало.

А тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на розгляд судом першої інстанції справи у відсутність ОСОБА_5, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки таке право ОСОБА_5 було поновлено при апеляційному перегляді, а тому його права, передбачені ст. 268 КПК України не порушені.

Не може бути такою підставою і посилання захисника на явну описку в імені ОСОБА_5, яка може бути виправлена без зміни прийнятого рішення по суті.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 33 - 35 КУпАП та обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення ОСОБА_5, а призначене судом стягнення є необхідним з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, громадської безпеки, а також запобіганню вчиненню подібних правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року якою ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - без задоволення.

Матеріали справи направити до суду першої інстанції для розгляду питання

про виправлення описки в імені ОСОБА_4

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва І.М.Мороз

ЄУНС 759/11249/16-п

Справа № 33/796/1442/2016

Суддя 1 інстанції Величко Т.О.