Справа № 489/4900/16-п 01.12.2016 01.12.2016 01.12.2016
Номер провадження: 33/784/274/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Барибіної І.В.

захисників ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_3 19.09.2016 року, близько 09 год. 30 хв., керував транспортним засобом «ГАЗ 2410», н/з НОМЕР_1, у м. Миколаєві, виїжджаючи з двору по пр. Миру 60, порушивши вимоги п.п.10.2, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, не надав дорогу транспортному засобу «Рено Кенго», н/з НОМЕР_2, який рухався у попутному напрямку та вимушений був здійснити маневр праворуч, що у подальшому призвело до ДТП між транспортними засобами, внаслідок чого вони отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову скасувати та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_3 повістка про розгляд справи не направлялася, у звязку із чим останній до суду не зявився. Копію оскаржуваної постанови він отримав після розгляду справи 08.11.2016 року. У звязку із цими обставинами вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений із поважних причин.

Посилається на те, що суд не встановив дійсних обставини справи, а його висновки є невірними, також допущено порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що причиною ДТП є порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 2.3 б, 10.1, 12.3 ПДР України, оскільки той не стежив за дорожньою обстановкою, перевищив допустиму швидкість руху, виїхав на зустрічну смугу, де розгубився, а після чого різко повернув праворуч та зіткнувся з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_3 Останній був позбавлений можливості уникнути зіткнення.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, заперечення захисника ОСОБА_2, діючого в інтересах іншого учасника дорожнього руху ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Доводи апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження є слушними. Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 повістка про розгляд справи не направлялася. Хоча ОСОБА_3 надіслано смс-повідомлення, але в матеріалах справи відсутня заява останнього про надання ним згоди на таке інформування. Тому відсутні достатні підстави вважати про належне сповіщення ОСОБА_3 про розгляд справи.

Копію постанови ОСОБА_3 судом направлена лише 02.11.2016 року, хоча постанова винесена 25.10.2016 року, та даних про її отримання у матеріалах справи немає. Копію постанови захисник ОСОБА_1 отримав 09.11.2016 року, а апеляційна скарга подана 15.11.2016 року. У звязку із цими обставинами строк на апеляційне оскарження постанови пропущений із поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Тому в цій частині вимоги апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягають задоволенню.

Що стосується висновків судді щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то вони є правильними та ґрунтуються на доказах, які містяться у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих.

Обґрунтовуючи свої висновки, суддя вірно зазначив, що факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою до нього та поясненнями учасників дорожнього руху.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, виїжджаючи з двору у районі буд. 60 по пр. Миру у м.Миколаєві, не надав дорогу транспортному засобу Renault Kangoo, н/з НОМЕР_2, який рухався у попутному напрямку, у звязку із чим водій транспортного засобу Renault Kangoo змушений був здійснити маневр праворуч, що призвело до зіткнення транспортних засобів та отримання ними механічних пошкоджень. Згідно протоколу ОСОБА_3 порушив п.10.2, 2.3 б ПДР України.

Зазначені відомості у протоколі повністю узгоджуються зі складеною працівниками поліції схемою місця ДТП, в якій зафіксовані розташування транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення та наявність механічних пошкоджень.

З письмових пояснень ОСОБА_3, які він надав працівнику поліції після ДТП, слідує, що він, виїжджаючи з двору у районі буд. 60 по пр. Миру, бачив, що зліва рухався транспортний засіб Renault Kangoo. При виїзді з двору він виїхав на другу смугу руху, оскільки на першій смузі був припаркований автобус. У подальшому транспортний засіб Renault Kangoo, який рухався у попутному напрямку, почав наближатися до його транспортного засобу зі зустрічної смуги, внаслідок чого відбулося зіткнення.

Таким чином, з пояснень ОСОБА_3 підтверджується та обставина, що він, виїжджаючи з двору, бачив перешкоду для руху, а саме транспортний засіб Renault Kangoo, який рухався по проїзній частині.

З письмових пояснень ОСОБА_4, які він надав працівнику поліції після ДТП, слідує, що він рухався зі сторони залізничного вокзалу по пр. ОСОБА_1 та транспортний засіб ГАЗ-2410, н/з НОМЕР_1, виїжджаючи з двору різко виїхав на другу смугу руху, тим самим створив йому перешкоду. Щоб уникнути зіткнення, він зробив маневр вліво та виїхав на зустрічну смугу.

Після чого намагався повернутися у свою смугу, однак його наздогнав транспортний засіб ГАЗ-2410, внаслідок чого відбулося зіткнення.

Дослідженими доказами підтверджується та обставина, що ОСОБА_3, виїжджаючи з двору, бачив перешкоду своєму руху у вигляді транспортного засобу Renault Kangoo, що рухався по пр. ОСОБА_1. Тому, згідно п. 10.2 ПДР України він повинен був перед виїздом на проїзну частину надати дорогу транспортному засобу Renault Kangoo, що рухався по ній. Однак, виконуючи маневр, він не перевірив чи створить таким чином небезпеки іншому транспортному засобу.

Пояснення ОСОБА_3 про те, що відстань між транспортними засобами була безпечною для здійснення маневру суперечать дослідженим доказам.

У звязку із викладеним, апеляційний суд вважає, що суддею зроблений правильний висновок про порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 10.2, 2.3 «б» ПДР України, а тому доводи апелянта про відсутність цих порушень є безпідставними.

Та обставина, що працівники поліції відносно ОСОБА_4 складений протокол за ст. 124 КУпАП про порушення ним п.п. 2.3 б, 10.1, 12.3 ПДР України не спростовує вини іншого водія ОСОБА_3 у порушені ним п.п. 10.2, 2.3 «б» ПДР України.

З огляду на наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,- залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча: