Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27.10.2016 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 7 серпня 2016 року о 6 годині 20 хвилин ОСОБА_3 на пр-ті Перемоги в м. Києві повторно протягом року керував автомобілем НОМЕР_2 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 "а" Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, не оспорюючи фактичні обставини справи, встановлені судом, які викладені в постанові, та обґрунтованості притягнення його до адміністративної відповідальності, просить постанову судді місцевого суду змінити і накласти на нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Свої вимоги обґрунтовує неправильним, на його думку, застосуванням норм матеріального права, оскільки суддя наклав на нього стягнення за ч.2 ст.130 КУпАП в редакції від 07.07.2016 року з урахуванням кваліфікуючої ознаки повторності і не врахував, що перше правопорушення вчинено до набрання чинності законом, яким було _________________________________________________________________________

Справа № 33/796/1681/2016 Постанова винесена суддею Куровою О.І.

Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП

внесено зміни до ст.130 КУпАП. Тому вважає, що суддею не було дотримано закріпленого в ст.58 Конституції України принципу зворотної дії закону в часі.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження постанови, пропуск якого ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що копію судового рішення отримав поштою 10.11.2016 року.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав клопотання про поновлення строку оскарження постанови і апеляційну скаргу та просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_3 16.11.2016 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто під час відсутності правопорушника, який сповіщався про місце і час її розгляду, однак у судові засідання не з'являвся, а тому не був обізнаний про наслідки її розгляду. Копію постанови ОСОБА_3 отримав поштою 10.11.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого листа. За таких обставин строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим, підтверджується наявними в справі доказами і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується доводів правопорушника, що суд безпідставно наклав на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, тобто невірно кваліфікував його дії, то вони є безпідставними.

Згідно з ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Цей же принцип дії закону в часі втілений у ст.58 Конституції України.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" № 1446-VIII від 07.07.2016 року, який набрав чинності 27.07.2016 року, внесено зміни до санкцій відповідних частин ст.130 КУпАП.

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року на ОСОБА_3 накладено стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у попередній редакції у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.

Правопорушення, обставини якого є предметом з'ясування даної справи, вчинено 07.08.2016 року, тобто повторно протягом року і після набрання чинності Законом № 1446-VIII від 07.07.2016 року. А тому суд правильно застосував матеріальний закон, який діяв під час його вчинення, і правильно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на принцип зворотної дії закону в часі є недоречними, оскільки після вчинення ОСОБА_3 правопорушення закон, який би пом'якшував або скасовував відповідальність за таке адміністративне правопорушення, не приймався.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає вимогам ч.2 ст.30 та ст.33 КУпАП.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 1 200 /однієї тисячі двохсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 /двадцять тисяч чотириста/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 /три/ роки, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн