АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/792/16 Головуючий у І-й інстанції - Квятковський Я.А.
Справа № 212/5736/16 -п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого ТОВ «Кривбасремонт», проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 16.09.2016 р. о 00:30 год. в м. Кривому Розі по вул. Адм. Головка, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння : порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова судді першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню в звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом не було взято до уваги ті обставини, що порушення мови у нього з дитинства у звязку ЧМТ, що до порушення координації рухів то у ОСОБА_2 працівники поліції не перевіряли, його очі зажмурювались при піднесення до них практично впритул світла ліхтаря поліцейського. Вказує, що його відмова від проходження медичного огляду у лікарні, обґрунтована тим, що була вже перша година ночі, а йому у пятій годині ранку необхідно було виїжджати на роботу, яка повязана з працею на висоті та умовами підвищеної небезпеки.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2, підтримав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, просив його задовольнити та розглянути його апеляційну скаргу по суті. Підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. Пояснив, що відмовився від проходження медичного огляду, оскільки вже було запізно і о 5 годині ранку потрібно було їхати на роботу. Також вказує, що йому ніхто не пропонував продути алкотестер.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_2 перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 144330 від 16 вересня 2016 року; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до яких, в їх присутності водій ОСОБА_2 на вимогу працівника поліції відмовився від проходження повного медичного огляду на стан наркотичного спяніння, перебуваючи з явними ознаками почервоніння очей, сухість порожнини рота.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Посилання ОСОБА_2, стосовно того, що йому не пропонувалось продути алкотестер «Драгер», є безпідставним та необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Відповідно до п. 4 розділу І - ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з пояснень свідків, водій ОСОБА_2 перебував з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме : почервоніння очей, сухість порожнини рота.

Таким чином, інспектор патрульної поліції, діяв відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції та вимог чинного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Інших доказів невинуватості ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутні, а посилання останнього на висновок щодо результатів медичного огляду зробленої о 10.20 годині 18 вересня 2016 року, надана до апеляційної скарги, не підтверджує того факту, що ОСОБА_2 не перебував у стані наркотичного чи іншого спяніння, оскільки не може бути достатнім та допустимим доказом по справі. Дана довідка не складена у відповідності до вимог вказаної вище Інструкції, тоді як згідно її вимог, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними, тим паче, огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться лише в присутності працівника поліції та протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду.

Долучену до апеляційної скарги копію листа з діагнозом амбулаторної картки ОСОБА_2, в підтвердження доводів останнього на наявність у нього порушення мови з дитинства у звязку ЧМТ, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки дана ксерокопія є неякісною, належним чином не завірена і взагалі нерозбірлива і її текст неможливо встановити. Окрім того, навність даної обставини не спростовує висновок суду першої інстанції щодо встановлення вини ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у його відмові на вимогу поліцейського пройти медичний огляд на встановлення стану наркотичного спяніння у порядку визначеному законом.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1