АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., за участю особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнено з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 27 серпня 2016 року, о 03 год. 50 хв., по вул. Київській в с. Камінь Кролевецького району Сумської області, керував транспортним засобом «Шевроле» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, згідно висновку медичного огляду № 184 Кролевецької ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9.А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Деснянського районного суду м. Києва скасувати, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на грубе порушення суддею норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з'ясування усіх обставин справи. Зокрема вказує, що суддею не враховані його пояснення, згідно яких він 27 серпня 2016 року в стані алкогольного сп'яніння не перебував, при медичному огляді висловлював прохання взяти в нього кров для проведення аналізу на наявність алкоголю, але лікар відмовив у цьому. Крім цього, у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 27 серпня 2016 року не правильно вказано його прізвище - ОСОБА_3 і даний висновок не може свідчити, що оглядався саме він - ОСОБА_2 Також, 27 серпня 2016 року о 03 год. 50 хв. він не міг керувати автомобілем «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1, оскільки у вказаного автомобіля закінчився бензин і автомобіль перебував на дорозі з непрацюючим двигуном.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений представленими в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення № 185158 від 27 серпня 2016 року (а.с. 2), згідно якого ОСОБА_2 27 серпня 2016 року о 03 год. 50 хв., по вул. Київська в с. Камінь, Кролевецького р-ну, Сумської області, керував транспортним засобом «Шевроле» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на стан алкогольного сп'яніння, який складений відносно нього та підписаний ним власноруч (а.с. 3).

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що суддя суду першої інстанції при розгляді даної справи не врахував його пояснення щодо відмови лікаря, під час медичного огляду на стан сп'яніння, взяти у нього кров для проведення відповідного аналізу, та що у автомобіля «Шевроле» під його керуванням закінчився бензин та він перебував на дорозі з непрацюючим двигуном, що і привернуло увагу працівників поліції, то вони не підтверджуються жодними наявними у справі доказами, а отже не знайшли свого підтвердження та не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги.

Зазначення у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння прізвища «ОСОБА_2» замість «ОСОБА_2», за умови повного співпадання всіх інших даних щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та номера водійського посвідчення останнього вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення та у висновку лікаря, який без зауважень підписаний власноручно ОСОБА_2, не викликає у судді апеляційного суду жодних сумнівів, що огляд на стан сп'яніння проводився саме щодо ОСОБА_2, а не іншої особи, як про це зазначає апелянт. Помилка лікаря, який проводив огляд, у написанні однієї літери у прізвищі особи, яка оглядалась не є суттєвою і не тягне за собою визнання висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння неналежним доказом.

Ставлячи свій підпис у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 не вказував про незгоду з ним та не зазначив про своє бажання здати кров для проведення аналізу на вміст алкоголю, як не відобразив це і в протоколі про адміністративне правопорушення даючи письмові пояснення щодо обставин інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У вказаних вище поясненнях відсутні дані і про те, що в автомобілі ОСОБА_2 закінчився бензин і він не міг ним керувати, а навпаки вказано, що перед приїздом працівників поліції його автомобіль стояв поперек дороги і поліцейські запропонували йому проїхати 1,5 метри щоб звільнити дорогу, що він і зробив (а.с.2).

Інших підстав, які б свідчили про грубе порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи в суді першої інстанції, апелянтом не наведено.

Враховуючи вище викладене, суддя суду апеляційної інстанції вважає, що висновки судді суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вірними, а тому не знаходить підстав для зміни або скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко