П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2016 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 25.10.2016 о 03:40 в магазині «Сільпо» по б-ру Дарницькому, 8 у м. Києві таємно, шляхом шахрайства пошкодив банку з пивом шляхом її відкриття, не сплативши за неї.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, пояснив суду, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутность доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, яка регламентує відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Тк, дійсно 25.10.2016 о 03:40 він перебував з товаришем в магазині «Сільпо» по б-ру Дарницькому, 8 у м. Києві. Вони взяли з полиць по пляшці пива, відкрили їх та пішли на касу для оплати товару. На касі продавець відмовилася взяти кошти так, як згідно рішення КМР №19/1023 від 22.09.2016 з 12.10.2016 продавж алкогольнх напоїв заборонений з 23:00 до 10:00 й викликала поліція. По прибуттю працівники поліції склали на них протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 51 КУпАП.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини.

Зокрема, згідно положень ч. 1 ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Так, у цьому випадку, за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст. 272 КУпАП, було допитано свідка ОСОБА_2, який надав суду показання аналогічні свідченням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також з заяви ОСОБА_3 слідує, що у момент події він перебував на роботі у магазині. Близько 4 години ранку до нього зайшли 2 особи, я взяли з полиці 2 пляшки пива та відкрили їх. Пиво відвідувала продано не було так, як діє заборона на продаж алкголя. Надалі було викликано поліцію.

З рішення КМР №19/1023 від 22.09.2016 «Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі в м. Києві»слідує, що відповідно до Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про столицю України - місто-герой Київ", "Про благоустрій населених пунктів", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", рішень Київської міської ради від 29 грудня 2011 року N 1003/7239 "Про звернення депутатів Київської міської ради до Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України" та від 17 лютого 2015 року N 75/940 "Про звернення депутатів Київської міської ради до Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України", постанови Кабінету міністрів України від 30 липня 1996 року N 854 "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями", з метою забезпечення прав та законних інтересів громадян, а також реалізації у місті Києві державної політики щодо попередження вживання серед населення алкогольних напоїв, слабоалкогольних напоїв і пива, визнання здоров'я людини найвищою соціальною цінністю та врегулювання правових відносин суб'єктів господарювання Київська міська рада вирішила: 1. Суб'єктам господарювання, які зареєстровані в установленому порядку, та суб'єктам господарювання, які мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриману згідно з вимогами законодавства України, обмежити торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом у стаціонарних об'єктах торгівлі торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, окрім закладів ресторанного господарства (кафе, бари, заклади громадського харчування, ресторани тощо) на території м. Києва шляхом заборони їх реалізації з 23:00 до 10:00 години. 2. Суб'єктам господарювання м. Києва рекомендувати інформувати покупців про прийняття Київською міською радою цього рішення. 4. Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві рекомендувати активізувати роботу щодо посилення контролю за дотриманням вимог статей 178, 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення з метою недопущення розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту та в інших заборонених законами України місцях. 5. Контролюючим органам рекомендувати вживати всі передбачені законодавством України необхідні заходи до суб'єктів господарювання м. Києва, які порушують встановлену цим рішенням заборону щодо реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива, в тому числі шляхом звернення до відповідного органу ліцензування з рекомендацією щодо позбавлення суб'єкта господарювання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Тобто, як показаннями свідка ОСОБА_1, так і поясненями ОСОБА_3, та самим Рішенням КМР підтверджуються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що пиво їм не було продано через заборону КМР на такі товарні операції у цей період часу, а не через небажання, у тому числі певні шахрайські дії з боку особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

З положень ч. 1 ст. 51 КУпАП випливає, що вона передбачає адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Тобто, об'єктом правопорушення є суспільні відносини в сфері власності.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні: 1) крадіжки (таємного викрадення чужого майна); 2) шахрайства (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою); 3) привласнення; 4) розтрати.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб. Як правило, крадіжка вчинюється за відсутності будь- яких осіб (власників, володільців майна, осіб, під охороною яких воно перебуває, очевидців тощо).

Крадіжкою визнається також протиправне вилучення чужого майна і тоді, коли воно здійснюється у присутності потерпілого або інших осіб (наприклад, ці особи спостерігають за діями винного на певній відстані), але сам винний не усвідомлював цього моменту і вважав, що діє таємно від інших осіб.

Таємним також визнається викрадення, яке вчинюється у присутності потерпілого або інших осіб, але непомітно для них (наприклад, кишенькова крадіжка).

Таємним викрадення є і у випадку, коли воно вчинюється у присутності потерпілого чи інших осіб, які через свій фізіологічний чи психічний стан (сон, сп'яніння, малолітство, психічне захворювання тощо) не усвідомлюють факту протиправного вилучення майна: не можуть правильно оцінити і зрозуміти зміст, характер і значення дій винного.

Шахрайство є заволодінням майном або придбанням права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі.

Привласнення полягає у протиправному і безоплатному вилученні (утриманні, неповерненні) винним чужого майна, яке знаходилось у його правомірному володінні, з наміром надалі обернути його на свою користь чи користь третіх осіб. У результаті привласнення чужого майна винний починає незаконно володіти і користуватись вилученим майном, поліпшуючи безпосередньо за рахунок викраденого своє матеріальне становище.

Розтрата передбачає незаконне і безоплатне витрачання (споживання, продаж, безоплатну передачу, обмін, передачу в рахунок погашення боргу тощо) винним чужого майка, яке йому ввірене чи перебувало в його віданні. В результаті розтрати винний поліпшує майнове становище інших осіб шляхом безпосереднього споживання ними незаконно вилученого майна, позбавлення їх за рахунок витрачання такого майна певних матеріальних витрат, збільшення доходів інших осіб.

Суб'єктом правопорушення може бути особа, якій виповнилося 16 років.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом і корисливою метою.

Дані обставини у провадженні встановлені не були.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд оцінює відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, довідці ТОВ про вартість майна, як такі, що самі по собі не може бути беззаперечними доказами вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальсноті, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у них дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

А, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 51 КУпАП.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 51, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я : О.В. Бірса