АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/824/16 Справа № 711/6394/16-п Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ст. 124 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2016 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, його представника, адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження в справі у звязку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним за ст. 124 КУпАП, а саме у тому, що він 07.05.2016 року о 16:30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Благовісній у м. Черкаси, виїхав на перехрестя вул. Благовісна - вул. Пастерівська на заборонений сигнал світлофора (червоний), в результаті чого вчинив зіткнення з автомобілем Тойота, д.н.з. НОМЕР_2, який рухався по вул. Пастерівській. При ДТП пасажир автомобіля ВАЗ отримав тілесні ушкодження, а автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 жовтня 2016 року та закрити провадження в справі, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Указує, що постанова суду першої інстанції є необгрунтованою, безпідставною, незаконною, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Постанова суду суперечить фактичним обставинам справи, ґрунтується лише на протоколі, складеному з істотними порушеннями законодавства.

Розглядаючи справу, місцевий суд відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду та порушив п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14, де зазначено, що необхідно звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 Кодексу щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що 23.09.2016 року секретар судового засідання повідомила йому в усній формі, що наступне судове засідання відбудеться 21.10.2016 року об 11 годині. У визначений день 21.10.2016 року о 10 год. 50 хв. зі свідками ДТП він прибув в місцевий суд, однак секретар судового засідання повідомила, що судове засідання відбулося близько 09 години цього ж дня і про дату та час судового засідання вона повідомила його 23.09.2016 року шляхом надіслання SMS-повідомлення. Однак, вказує апелянт, відповідного SMS-повідомлення він не отримував. Тому, в порушення вимог ст. 268 КУпАП судове засідання відбулось без його участі.

Крім того, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 245 КУпАП не допитав безпосередніх свідків, зокрема, свідка ОСОБА_6, який знаходився в автомобілі під час ДТП.

Також, вказує апелянт, оскаржувана постанова ухвалена на підставі показань водія ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7, однак суд першої інстанції не обґрунтував об'єктивними доказами своє рішення, які б підтвердили чи спростували їх показання.

При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до відома, що під час слідства в своїй показаннях він стверджував, що їхав на дозволений режим світлофора. Аналогічні показання в ході слідства надав й свідок ОСОБА_6 Відтак, в матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні докази, що він виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

Крім того, місцевий суд не взяв до уваги постанову про закриття кримінального провадження від 20.06.2016 року, відкритого за фактом ДТП, у змісті якої відсутні дані про особу, яка була винна в ДТП.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення від 14.07.2016 року не відповідає вимогам ст. 256 Кодексу, оскільки в ньому не зазначено свідків ДТП, а також співробітник поліції не вніс його пояснення про те, що він їхав на дозволений сигнал світлофора. Тому невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття в справі законного й обгрунтованого судового рішення.

Крім того, інспектором поліції не був складений протокол відносно ОСОБА_4, який виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, на що місцевий суд не звернув увагу.

Також судом першої інстанції не дотримано вимог п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 року № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу», де зазначено, що згідно з ст. 245 Кодексу суддя при розгляду справи про адміністративні правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно зясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені. Просив скасувати оскаржувану постанову і закрити провадження, у звязку з відсутністю в його діях складу поставленого йому у вину правопорушення. Наполіг, що він перетинав перехрестя на зелений сигнал світлофора.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вбачаючи постанову суду першої інстанції законною та обгрунтованою. Наполягли, що водій ОСОБА_3 перетинав перехрестя на червоний сигнал світлофора, а водій ОСОБА_4 на зелений.

За клопотанням сторін у суді апеляційної інстанції були допитані по два свідки з кожної сторони. Свідки зі сторони апелянта показали наступне.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що він став випадковим свідком ДТП, оскільки йшов по вулиці на перехресті вулиць Пастерівської та Благовісної у своїх справах. Зокрема, він ішов по лівій стороні вулиці Пастерівська у напрямку від вулиці Гоголя до вулиці Благовісної. Коли він підійшов до вул. Благовісної і подивився на світлофор для пішоїодів на протилежній стороні вулиці, там горів червоний сигнал. На інші світлофори він не дивився. Ліворуч від нього по вул. Благовісній рухався автомобіль «Жигулі», який ударив на перехресті автомобіль «Тойота», що виїхав на перехрестя з вул. Пастерівської у напрямку від вул. Надпільної до вул. Гоголя. Він бачив, що зіткнення не надто сильне, допомога людям не потрібна, тому пішов далі у своїх справах. Через деякий час його товариш зателефонував йому і сказав, що у нього в підїзді, який розташований неподалік від перехрестя, де трапилася ДТП, висить оголошення про те, що розшукуються свідки цієї ДТП. Він зателефонував за відповідним номером і зустрівся з ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що він їхав в автомобілі «Жигулі» разом з водієм ОСОБА_3 й сидів на передньому пасажирському кріслі. Їхали не швидко по вул. Благовісній у напрямку до центра міста. Перетинаючи на зелений сигнал світлофора (це він чітко памятає) перехрестя з вул. Пастерівською, на перехрестя несподівано вискочив позашляховик «Тойота», уникнути зіткнення з яким не вдалося. Після ДТП він тимчасово втратив свідомість і прийшов до тями, коли вже приїхали медики.

Свідки зі сторони ОСОБА_4 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції показали наступне.

Свідок ОСОБА_7 показала, що вона їхала за кермом свого автомобіля разом із своєю мамою по вул. Пастерівській у напрямку від вул. Гоголя до вул. Надпільної. На перехресті з вул. Благовісною вона зупинилася, дочекалася зеленого сигналу світлофора і почала перетинати вул. Благовісну. Одночасно з нею назустріч їй вул. Благовісну почав перетинати великий позашляховик «Тойота», який теж, як і вона, рухався на зелений сигнал світлофора. Коли вони майже порівнялися посередині перехрестя, вона почула сильний удар і зрозуміла, що інший автомобіль ударився у позашляховик. Вона перетнула вул. Благовісну, заїхала на стоянку до магазину і швидко повернулася на місце ДТП. Вона так зробила, оскільки зрозуміла, що позашляховик фактично собою прикрив її автомобіль від зіткнення, наслідки якого були б досить тяжкими, адже її автомобіль маленький. Вона побачила, що дійсно автомобіль «Жигулі» на перехресті ударив у бокову частину автомобіля «Тойота». В «Жигулях» були два хлопці, які голосно лаялися, доводячи водієві «Тойоти», що саме їх автомобіль рухався не зелений сигнал світлофора, однак це не так. На прохання водія «Тойоти» вона залишила йому свій номер телефону, відвезла додому маму, якій стало зле, і повернулася на місце ДТП, де в подальшому давала покази працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_9 (мати свідка ОСОБА_7 О.) у судовому засіданні показала, що вона їхала в автомобілі разом із донькою. Вони перетинали перехрестя на зелений сигнал світлофора й, порівнявшись на перехресті з автомобілем ОСОБА_4, вона почула удар. Дочка припаркувалася і пішла подивитися на ДТП, адже вони зрозуміли, що якби не цей позашляховик, то автомобіль «Жигулі» ударив би їх машину. Сама вона залишалася в машині. Від переживань їй стало зле, і донька відвезла її додому. Більше нічого вона не знає.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи, що позиції сторін у справі є протилежними, й кожний з водіїв стверджує, що саме він перетинав перехрестя на зелений сингал світлофора, їхні покази в цій частині не можуть братися на основу.

Оскільки єдиними доказами, які містять інформацію про те, хто і на який сигнал світлофора перетинав перехрестя, є покази свідків, двоє з яких підтримують сторону апелянта, а двоє протилежну сторону, суд має оцінити покази цих свідків на предмет їх допустимості, належності і достовірності.

Тому, по-перше, суд ставиться критично до показів свідка ОСОБА_6, оскільки він є знайомим апелянта, у звязку з чим цього свідка не можна вважати повністю безстороннім.

По-друге, суд має обґрунтовані сумніви у допустимості показів свідка ОСОБА_8 Вказаний свідок не зафіксований у даних досудового розслідування, яке спершу мало місце за наслідками ДТП. Поява цього свідка на більш пізніх етапах процесу, коли справа вже розглядалася як справа про адміністративне правопорушення, викликає обґрунтований сумнів і в достовірності його показів.

Натомість покази свідка ОСОБА_10 і (як їх доповнення) покази свідка ОСОБА_9 не викликають значних сумніві у їх допустимості і достовірності. Ця особа була на місці ДТП під час її вчинення, давала пояснення працівникам поліції, що не заперечується й апелянтом; допитувалася у якості свідка ще в ході досудового розслідування. Покази цього свідка залишилися незмінними й в суді першої інстанції.

Тому, ґрунтуючись на цих показах, суд апеляційної інстанції вбачає, що суд першої інстанції вірно визначив те, що саме водій ОСОБА_11 перетинав перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

Доводи апеляційної скарги щодо окремих процесуальних порушень, які мали місце під час оформлення ДТП та в ході розгляду справи в суді першої інстанції, суд вбачає такими, що не можуть впливати на цілком вірний висновок суду про винуватість водія ОСОБА_3 Тому скасовувати по суті вірне рішення суду першої інстанції виключно з формальних міркувань суд апеляційної інстанції не вбачає доцільним.

Керуючись ст. 245, 247, 280, 289 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко