Справа № 494/1280/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2016 м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Головного управління Держпраці в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, НОМЕР_1, директор ТОВ «Агротехсервіс», до адміністративної відповідальності протягом року не притягувалась, за частинами першою та тртетьою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2016 року до Березівського районного суду Одеської області від Головного управління Держпраці в Одеській області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою та третьою статті 41 КУпАП.

Постановою суду від 07.11.2016 року обєднано в одне провадження під спільним номером №494/1280/16-п справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених частинами першою та третьою статті 41 КУпАП.

Згідно протоколу №15-11-034/0461 від 17.10.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 порушено норми трудового законодавства, а саме: ч.1 ст..83 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки» (при звільненні ОСОБА_2 йому не була нарахована компенсація за невикористані дні щорічної відпустки в кількості 6 календарних днів); в порушення вимог ч. 1 ст. 47 та ч.1 ст.116 КЗпП України ОСОБА_2 при звільненні не була нарахована компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, що призвело до невиплати усіх належних сум у день звільнення; ч.1 ст. 53 КЗпП України (в березні 2016 року напередодні свята Міжнародного жіночого дня робочий день 7 березня не скорочено на одну годину, в червні 2016 року напередодні свята Дня Конституції України робочий день 27 червня не скорочено на одну годину); п.2.5 гл.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (в особових картках працівників відсутні підписи про ознайомлення із записами про призначення на посади); ст.. 29 КЗпП України (працівники товариства до початку роботи не ознайомились з правилами внутрішнього трудового розпорядку); ч.2 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» (оплата праці кваліфікованих робітників виплачується з розрахунку мінімальної заробітної плати, тобто законодавчо встановленого розміру заробітної плати за просту, некваліфіковану працю). За вказаним протоколом, ОСОБА_1 притягається до відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП.

Крім того згідно протоколу №15-11-034/0011 від 17.10.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 порушено норми трудового законодавства, а саме: ч.3 ст. 24 КЗпП України (працівник ОСОБА_3 наказом №6 від 18.07.2016 року був призначений на посаду охоронця, на момент перевірки повідомлення про прийняття на роботу до органів ДФС відсутнє). За вказаним протоколом, ОСОБА_1 притягається до відповідальності за ч. 3 ст.41 КУпАП.

В судовому засіданні 21.11.2016 року представнику порушника права, передбачені статтею 268 КУпАП - розяснені. Разом з цим, представник порушника вину у скоєному адміністративному правопорушенні за ч.1 ст. 41 КУпАП визнав, щиро розкаявся, щодо адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 41 КУпАП представник порушника не визнав повністю та надав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Також вказав, що взагалі в Управлінні з питань праці ГУ Держпраці в Одеській області відсутні правові підстави для проведення перевірки, а тому справи підлягають закриттю. У поясненнях представник порушника зазначив, що по-перше: головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління з питань праці ГУ Держпраці в Одеській області ОСОБА_4 не мала права проводити перевірку, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 року №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» ГУ Держпраці мали проводити перевірку виключно з дозволу КМУ. Таким чином представник порушника вважає, що обвинувачення зазначене у протоколі, ґрунтується на доказах, які одержані незаконним шляхом, з перевищенням повноважень. На підставі викладеного просив закрити провадження по справі на підставі ст..247 КУпАП.

Вислухавши представника порушника, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши положення чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП та відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, виходячи з наступного:

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно порушника складено протокол серії №15-11-034/0461 від 17.10.2016 року та протокол серії №15-11-034/0011 від 17.10.2016 року.

Передумовою складання вказаних протоколів була проведена перевірка Головним управлінням Держпраці в Одеській області та складено Акт №15-11-034/0687.

З огляду на викладене, вищевказаний акт перевірки є таким, що діє та його висновки не скасовані.

Відповідно до ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказаний акт перевірки разом із протоколом про адміністративне правопорушення №15-11-034/0461 від 17.10.2016 року є належними і допустимими доказами на підставі яких встановлюються фактичні дані, які мають значення для справи.

Більш того, представник порушника визнав порушення за ч.1 статті 41 КУпАП, що в свою чергу є помякшуючою обставиною при накладенні адміністративного стягнення. Водночас, суд вважає помилковими посилання представника порушника на Постанову Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 року №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» Оскільки, статтею 3 Закону України «Про особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» прямо передбачено: «Здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб: органи державного нагляду (контролю), їх посадові особи проводять планові та позапланові заходи державного нагляду (контролю) за додержанням санітарного законодавства, законодавства про працю, зайнятість (у тому числі зайнятість та працевлаштування інвалідів), про рекламу щодо реклами про вакансії (прийом на роботу), про загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати матеріального забезпечення страхових виплат, надання соціальних послуг…».

За таких обставинах, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП.

Відповідно до статтей 34, 280 КУпАП обставиною, яка помякшує відповідальність, суд визнає: вперше вчинено правопорушення, щире каяття. Обставин, що обтяжують відповідальність не виявлено.

Враховуючи характер правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, суд вважає застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення за частиною першою статті 41 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп., що є найбільш мякий вид стягнення передбачений санкцією цієї статті.

Керуючись статтею 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з нього судовий збір на користь держави.

Щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, суд вислухавши пояснення представника порушника, дослідивши та оцінивши докази по справі, доходить висновку про закриття провадження по справі у відповідності до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, виходячи з наступного:

Суд зазначає, що частиною 3 ст. 41 КУпАП передбачено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 допущений до роботи на підставі укладеного трудового договору, оформленого наказом про прийняття їх на роботу, що узгоджується з вимогами ст. 24 КЗпП України.

Про укладення відповідних трудових договорів не було своєчасно повідомлено центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином в ч.3 ст.41 КУпАП, за якою ОСОБА_1, притягується до адміністративної відповідальності, передбачено відповідальність лише за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), і не встановлено відповідальність за неповідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про допущення до роботи прийнятих працівників.

На підставі викладеного, керуючись ст..40-1, ч.1, 3 ст.41, ст.ст.283,284,285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ 496727 виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеськый області, ідентифікаційний код НОМЕР_2) визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ 496727 виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеськый області, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь держави судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за частиною третьою статті 41 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП,

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.А. Римар