П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2016 Справа №607/10089/16-п

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановський Ю.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця,

за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 05.09.2016р. №19-01-037/160, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 41 КУпАП, а саме ФОП ОСОБА_1 з 05 липня по 12 липня 2016 року та з 16 серпня по 31 серпня 2016 року використовувала працю громадянки ОСОБА_2, яка працювала продавцем без укладення трудового договору і повідомлення Державної фіскальної служби відповідно до Порядку повідомлення Держаній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, що суперечить ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

У протоколі головним державним інспектором відзначено, що у звязку з відсутністю належно оформленого трудового договору із ОСОБА_2 та документів із нарахування і виплати їй заробітної плати, ФОП ОСОБА_1 порушила конституційне право працівника на загальнообовязкове державне соціальне страхування та вимоги ст. 253 КЗпП України, так як підприємцем не зареєстровано найманого працівника у робочих органах фондів загальнообовязкового державного соціального страхування та з його заробітної плати не відраховано внески до цих фондів. У звязку з відсутністю належно оформленого трудового договору між працівницею ОСОБА_3 та документів із нарахування і виплати їй заробітної плати, ФОП ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 255 КЗпП України та статті 2, 5, пункту 1 статті 8, статті 10, часини 4 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та не забезпечила гарантії реалізації працівниками своїх прав на виплати за загальнообовязковим державним страхуванням. У звязку з відсутністю належно оформленого трудового договору між ОСОБА_2 та документів із нарахування і виплати їй заробітної плати ФОП ОСОБА_1 порушила вимоги частини 1 статті 4, статті 6, пункту 3 частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та не забезпечила гарантії реалізації працівнику своїх прав на виплати за загальнообовязковим державним соціальним страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП не визнає, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не допускалася до роботи продавця магазину, не здійснювала стажування на посаді продавця, а відтак вона не використовувала працю працівника ОСОБА_2 без укладення з нею трудового договору. ОСОБА_2 на початку липня 2016 року звернулася до неї з приводу можливого працевлаштування на роботу на посаді продавця. В подальшому, вона кілька разів приходила в магазин для погодження умов трудового договору та оплати, проте будь-яких обовязків продавця на неї не покладалося, із ОСОБА_2 не було узгоджено оплати роботи, графіку роботи та початку виконання робіт. До 16 серпня 2016 року ОСОБА_2 у вільний та у зручний для неї час приходила у магазин, спостерігала за роботою інших продавців, спілкувалася із працівниками з приводу їхніх обовязків та характеру роботи. Скільки часу вона проводила у магазині не знає, оскільки ОСОБА_2 приходила тоді, коли це їй було потрібно і за наявності вільного часу. В подальшому, 16.08.2016р. із ОСОБА_2 був укладений цивільно-правовий договір про стажування на посаду продавця у магазині строком до 16.09.2016р. Цього ж дня, Додатковою угодою до даного Договору внесено зміни за взаємною згодою сторін і визначено, що обовязком ОСОБА_2 є зобовязання по здобутті навичок з реалізації товарів, а також здійснення продажу товарів в межах магазину «До дому» в строк з 16.08.2016р. по 31.08.2016р. ОСОБА_2 на роботу за конкретною кваліфікацією чи процесією не приймалася, права та обвязки їй не розяснювалися, графіку робочого дня не повідомлялося, не було проінформовано про умови праці, під умови внутрішнього розпорядку не підлягає, завдання по здобутті навичок по реалізації товарів отримувала в магазині не систематично, у вільний час, відносини не носили характеру систематичних трудових відносин. За виконану роботу ОСОБА_2 на підставі акту здавання-приймання виконаних робіт отримала лише винагороду в розмірі 635,50 грн. Щодо наданих пояснень перевіряючому від 02.09.2016р. про проходження стажування ОСОБА_2, а не відвідування магазину у вільний для неї час щодо здобування навиків продавця для можливої роботи пояснює відсутністю юридичної освіти та не знанням термінології в трудовому праві. До наданого свого пояснення додає Цивільно-правовий договір №1/08 від 16.08.2016р., Додаткову угода до Цивільно-правового договору №1/08 від 16.08.2016р., акт здавання-приймання виконаної роботи від 31.08.2016р.

А тому вважає, що ОСОБА_2 не проходила стажування на посаду продавця, що в даному випадку виключається використання праці ОСОБА_4 без укладення трудового договору та без порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_4, а відтак і наявність складу адмінправопорушення ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Також, до матеріалів справи долучене пояснення ОСОБА_4 від 14.11.2016р., з яких вбачається, що вона стажування у підприємця ОСОБА_1 не проходила, на початку липня приходила в магазин з приводу можливого працевлаштування, кілька разів приходила для погодження умов можливого договору про працевлаштування на посаду продавця та оплати, дивилася за роботою продавців, спілкувалася з ними з приводу займаної ними посади та обовязків, які покладаються на них, проте, будь-яких обовязків продавця на неї підприємцем ОСОБА_1 не покладалися, приходила в магазин у вільний для неї час і перебувала в ньому скільки їй було потрібно. Потім, 16.08.2016р. із нею був укладений цивільно-правовий договір про стажування на посаді продавця, в який були внесенні зміни, за якими її обовязком є здобуття навичок з реалізації товарів, а також здійснення продажу товарів в межах магазину «До дому». Згідно договору та укладеної додаткової угоди, вона на роботу з конкретною кваліфікацією, чи процесією не приймалася, права та обовязки як працівнику не розяснювалися, умови праці їй не повідомлялися, точного графіку роботи із визначенням днів виходу та годин роботи немає, правила внутрішнього трудового розпорядку на неї поширюються, її завдання по здобутті навичок по реалізації товарів нею отримуються в магазині не систематично, у вільний час. За виконану роботу їй на підставі Акту здавання виплачено винагороду. Зазначає, що як матеріальної, так і моральної шкоди їй не завдано, будь-яких претензій до підприємця ОСОБА_1 немає. Крім цього вказує, що через відсутність спеціальної юридичної освіти та розумінь в термінах, які використовуються в трудовому законодавстві, вона помилково вказала при наданих поясненнях перевіряючому, що стажується на посаді продавця, розуміючи під цим лише те, що вона приходила в магазин та спостерігала за роботою інших продавців по реалізації товару, оскільки попереднього досвіду роботи в нею не було.

Частина 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), посадові особи підприємств, установ і організацій, фізичні особи підприємці, які використовують найману працю, притягуються до адмінвідповідальності.

Разом із тим, відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги надані ОСОБА_1 пояснення, які підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, які ж в свою чергу підтверджуються поясненнями ОСОБА_2, які в їх сукупності спростовують викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 05.09.2016р. №19-01-037/160 факти щодо використання підприємцем ОСОБА_1 найманої праці гр. ОСОБА_2 без укладення з нею трудового договору, а відтак і недоведеність фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Долучений до матеріалів справи в якості доказу Акт перевірки №19-01037/221, яким на думку головного інспектора зафіксовано та підтверджується порушення підприємцем ОСОБА_1 ч. 3 ст. 41 КУпАП, а саме виконання праці без укладення трудового договору, тобто, фактичний допуск працівника до роботи без укладання трудового договору, судом вважається неналежним, оскільки відомості, які в ньому зазначені інспектором, бралися виключно лише із пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які при розгляді справи спростовані.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 41, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.09.2016р. №19-01-037/160 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Суддя Дзюбановський Ю.І.