Справа №560/884/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм Державної прикордонної служби, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МЮ №230247, виданого 22.03.2010 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії АП2 №026253, 11 вересня 2016 року о 02-24 год. по вулиці Воробинська в м.Дубровиця Рівненської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21063» з номерним знаком 4666 ОРВ, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків.

При складанні протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 від дачі пояснень та підпису у протоколі у присутності двох свідків відмовився.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 10.09.2016 року, поїхав разом з друзями на полювання, а оскільки він знаходився у якості водія, то алкогольних напоїв, того дня не вживав. Повертаючись додому, поблизу Дубровицької міської ради, автомобіль зупинили поліцейські. В ході перевірки документів у поліцейських виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння. На усі пояснення ОСОБА_1, що алкогольних напоїв він не вживав, а запах алкоголю був від його пасажирів, які напередодні вживали алкогольні напої, поліцейські уваги не звертали. Після чого, забрали у ОСОБА_1 ключі від замка запалювання, посадили його у службовий автомобіль і завезли у відділ поліції. Знаходячись у Дубровицькому ВП відносно ОСОБА_1, поліцейський почав складати протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, при тому, що такий огляд йому пройти не пропонувалось. Свідків, які зазначені у протоколі він не бачив. Не розуміє чому відносно нього було складено відповідний протокол, оскільки у стані алкогольного спяніння він не перебував і від проходження огляду в медичному закладі не відмовлявся, оскільки такого йому запропоновано не було.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні, просив суд провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 10.09.2016р. він був на полюванні, де вживав алкогольні напої. ОСОБА_1 того дня, був за кермом, а тому алкогольних напоїв не вживав. Коли вони їхали додому, автомобіль на вулиці Воробинська в м.Дубровиця Рівненської області було зупинено поліцейськими, які не пропонуючи пройти відповідний огляд на стан алкогольного спяніння, виштовхнули ОСОБА_1 з автомобіля і посадили у свій службовий автомобіль, а далі повезли у невідомому напрямку. ОСОБА_2 деякий час, по телефону ОСОБА_1 ОСОБА_2 повідомив, що він знаходиться у відділлі поліції, де на нього склали протокол.

Як вбачається із складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у ньому зазначено двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

До адміністративних матеріалів, працівниками поліції долучено пояснення свідка ОСОБА_4, де він вказує, що у його присутності ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Вказані свідки для дачі пояснень неодноразово викликались на судові засідання.

Проте, ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.14,16,22), на розгляд справи до суду не з'явився.

Крім того, як вбачається із довідок, які прикріплені до поштових конвертів з повідомленнями, які повернулись до суду, свідок ОСОБА_4 за зазначеною адресою не проживає (а.с.13, 18-19, )

Для встановлення всіх обставин справи до суду неодноразово викликався інспектор Дубровицького ВП Демянець В.В., який складав відносно ОСОБА_5 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Проте, на розгляд справи до суду не зявився, хоча про місце, час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.15, 21).

Ст.245 КУпАП, передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

При оцінці доказів при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з'ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов'язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об'єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його представника та свідка, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши обставини вчинених адміністративних правопорушень і обґрунтовано перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 КУпАП є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Згідно до п.3 Постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 р. огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Крім того, згідно до спільного Наказу МВС та МОЗ від 9.11.2015 року № 1452/735 співробітники поліції мають право використовувати спеціальні технічні засоби ( у тому числі засоби тест-контролю), дозволені до застосування МОЗ і Держспоживстандартом на місці зупинки транспортного засобу для огляду водіїв, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння.

Ч.2 ст.266 КУпАП чітко регламентує, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Ч.3 ст.266 КУпАП чітко регламентує що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції , затверджується управлінням охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням цієї статті, вважається недійсним.

Розглянувши складений інспектором поліції ОСОБА_6 адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судом встановлено, що ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння 11.09.2016 року, коли його зупинили поліцейські, не перебував, а пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного спяніння йому не пропонувалось, при тому, що на проведенні такого огляду ОСОБА_1 сам наполягав, що тим самим є порушенням встановленого ст.266 КУпАП порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. При цьому, відомості у адміністративних матеріалах, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення, не можуть бути визнані ні достовірними, ні допустимими доказами, оскільки вони нічим не підтвердженні та ґрунтуються фактично на обставинах викладених в протоколі працівником поліції та не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не можуть бути прийняті судом, як достовірні. Для дачі пояснень по даному факту, інспектор поліції ОСОБА_7 до суду не зявився. Заслухати пояснення свідків, які зазначені у протоколі та які би могли підтвердити факт відмови ОСОБА_1 не представилось можливим, оскільки свідок ОСОБА_3 на виклики до суду не зявився, а свідок ОСОБА_4 за зазначеною адресою не проживає. Інших достовірних доказів на підтвердження вчиненого правопорушення ОСОБА_5, працівником поліції до матеріалів, не додано.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, враховуючи те, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, суд приходить до висновку, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.284,287,294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, його захисником, а також потерпілим до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_8