Справа № 466/5279/16-п Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 33/783/648/16 Доповідач: Голубицький С. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Львівської області

Голубицький С.С.

з участю :

правопорушника ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця і мешканця м. Львова, з вищою освітою, непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень

в с т а н о в и в :

постановою районного суду ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він, 29 травня 2016 року близько 02 год. 45 хв. по вул. Івана Франка, 12 в м. Львові у порушення вимог п. 2.9. пп. «а» Правил дорожнього руху України керував автомобілем « ВАЗ-2109 » н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, покликаючись на незаконність постанови, через однобічність і неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, наведених у постанові, фактичним обставинам справи, просить апеляційний суд постанову скасувати та провадження у справі закрити.

В обґрунтування зазначає, що суд належним чином не перевірив його доводи про те, що він хворіє на цукровий діабет у зв'язку з чим вживає медичний препарат « Інсулін », який супроводжується виділенням з ротової порожнини різкого запаху ацетону і прийшов до помилкового переконання, що він перебував в стані алкогольного сп'яніння. При цьому суд безпідставно не взяв до уваги виписку з медичної картки амбулаторного хворого та відповідь лікуючого лікаря ОСОБА_4 на адвокатський запит про те, що у зв'язку із захворюванням на цукровий діабет він дійсно вживає інсулін, який після вживання зменшує вироблення в крові кетонових тіл, які складають кетоацидаз, а відтак і зменшенню виділення запаху ацетону, який може фіксуватися вимірювальною технікою на встановлення розміру наявності етанолу в організмі людини. Зазначає, що судом не перевірено чи законно працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під його керуванням, так як при розгляді справи в суді інспектор поліції ОСОБА_5 пояснив, що автомобіль « ВАЗ-2109 » під його керуванням був зупинений за неспрацьований сигнал світлового показника повороту і під час спілкування з водієм автомобіля у нього виникла підозра, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння, про що свідчили почервоніння очей і запах алкоголю з рота. Крім того, судом не перевірено технічну справність алкотестера « Драгер 6810 », за допомогою якого працівники поліції встановили наявність у нього в організмі 0,47 проміле етанолу, а через короткий проміжок часу вже у диспансері встановлено 0,41 проміле етанолу. Також, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, судом не встановлено всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні адміністративного стягнення суд не врахував, що він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності притягується вперше і не мотивував у своєму рішенні на підставі чого, з врахуванням обставин справи та відсутності обтяжуючих обставин, наклав на нього найбільш тяжче адміністративне стягнення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та захисник ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримали і просили постанову скасувати та закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 щодо обставин справи, дослідивши адміністративні матеріали, допитавши свідків, обміркувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд встановив наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 918788 в матеріалах справи, складеного 29.05.2016 інспектором патрульної поліції ОСОБА_5 вбачається, що цього дня близько 02.45 год. в м. Львові по вул. І.Франка, 12 водій ОСОБА_2 керував автомобілем « ВАЗ-2109 » н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння ( запах з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук ). Стан алкогольного сп'яніння підтверджується Актом медичного огляду № 777 виданого 29.05.2016 о 03 год. 30 хв. Львівським обласним державним клінічним наркологічним диспансером. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9. пп. «а» Правил дорожнього руху України, що передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 пояснив, що близько десяти років хворіє на цукровий діабет ІІ типу у зв'язку з чим два рази на добу, вранці і ввечері приймає інсулін. 28.05.2016 близько 23 год. 30 хв. він вів собі 0,29 од. інсуліну, після чого на прохання своїх знайомих погодився розвести їх з вечірки власним автомобілем « ВАЗ-2109 » н.з. НОМЕР_1. На вечірці його пригостили соком і солодощами. Близько 02 год. 45 хв. 29.05.2016, коли він керуючи автомобілем рухався по вул. І.Франка в м. Львові, його зупинили працівники поліції за те, що при зміні напрямку руху він не подав сигнал показника повороту. При розмові з працівниками поліції ті запідозрили його в тому, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння і запропонували на місці пройти перевірку на алкотестері « Драгер », на що він погодився. При перевірці алкотестер показав наявність у нього в організмі 0,47 проміле етанолу, з чим він категорично був незгідний, так як більше ніж десять років алкоголь не вживає взагалі і того дня ніяких алкогольних напоїв не вживав. У зв'язку із його незгодою з результатами перевірки він був скерований працівниками поліції для огляду в наркологічний диспансер. Під час огляду в наркологічному диспансері за допомогою алкотестера « Драгер » у нього було виявлено 0,41 проміле етанолу. З результатами огляду на стан алкогольного сп'яніння він категорично незгідний, так як ніяких алкогольних напоїв того дня не вживав. Вважає, що показники алкотестера щодо наявності в його організмі етанолу є хибними і пов'язані із прийомом ним інсуліну, оскільки після вживання ним солодких напоїв і тістечок близько 01-год. ночі на вечірці 29.05.2016 це могло спровокувати зростання у нього рівня ацетону, на що і зреагував при перевірці прилад « Драгер ».

Згідно висновку результатів медичного огляду на стан сп'яніння за № 777 вбачається, що при обстеженні ОСОБА_2 о 03 год. 30 хв. 29.05.2016 лікарем Львівського обласного державного клінічного нарколо-гічного диспансеру ОСОБА_6 за допомогою алкотестера « Драгер » в його організмі було виявлено 0,41 проміле етанолу та встановлено, що той перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка лікар-нарколог ОСОБА_6 пояснила, що під час медичного обстеженні ОСОБА_2 29.05.2016 при його зовнішньому огляді в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння - різкий запах алкоголю з рота, невиразна міміка, хитка хода, відсутність координації рухів, тремтіння повік і пальців рук. При обстеженні за допомогою алкотестера « Драгер » в організмі ОСОБА_2 було виявлено етанол у кількості 0,41 проміле, що свідчило про його перебування у стані алкогольного сп'яніння. На момент проведення огляду алкотестер пройшов повірку, був відкалібрований та справний і сумнівів щодо правильності його результатів немає. Крім того пояснила, що як лікар-нарколог має необхідні знання і в області ендокринології, а тому доводи ОСОБА_2 про те, що на результати обстеження могло вплинути вживання ним інсуліну є безпідставними, так як алкотестер реагує не на пари ацетону, а на пари етанолу в організмі людини, які при вживанні інсуліну не виділяються, а виділяються лише при вживанні алкоголю.

Отже, висновок районного суду в постанові про те, що наявність в організмі ОСОБА_2 етанолу у кількості 0,41 проміле свідчить про його перебування у стані алкогольного сп'яніння і це не пов'язано із вживанням ним інсуліну є правильним.

Що стосується обставин зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 працівниками поліції то, як слідує з матеріалів справи та пояснив в суді останній, даний автомобіль був зупинений ними за порушення Правил дорожнього руху і при бесіди з ним поліцейські запідозрили, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння, що і стало підставою для проведення його медичного огляду.

У цій ситуації працівники поліції діяли правомірно, у межах своїх прав та повноважень, відповідно до яких при виявленні у водіїв ознак алкогольного або наркотичного сп'яніння останні зобов'язані проводити їхню перевірку і у випадку підтвердження стану сп'яніння відстороняти від керування транспортними засобами та складати адміністративний протокол.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено судом з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП і у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 із змінами, внесеними згідно із Законом № 693-VII від 19.11.2013, яка діяла на момент вчинення правопорушення, за вчинення даного правопорушення дана норма передбачала накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Як вбачається з постанови, за вчинене правопорушення суд першої інстанції наклав на ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто мінімальне стягнення передбачене санкцією даної статті.

Зважаючи на це, доводи апеляційної скарги про те, що при постановленні рішення районний суд не взяв до уваги всі обставини справи та дані про особу ОСОБА_2 і наклав на нього найбільш тяжке стягнення є необґрунтованими.

Таким чином, висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаче-ного ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, стягнення накладено в межах санкції відповідної норми закону з врахуванням обставин справи та даних про його особу, а отже постанова є законною і підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя : Голубицький С.С.