Справа № 298/1027/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., за участю потерпілого ОСОБА_1, розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Великоберезнянського районного суду від 23.09.2016 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого, мешканця АДРЕСА_1

Даною постановою провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрито на підставі п.1 ст. 247 КпАП України.

Суд постанову мотивував тим, що ОСОБА_2 у судовому засіданні своєї вини у порушенні правил дорожнього руху не визнав та вказав, що рухався на дозволений сигнал світлофору на перехресті вулиць Берчені-Підгірна в місті Ужгороді, а поліцейський автомобіль виїхав на заборонений сигнал світлофора і вдарив його автомобіль. Крім того, суд зазначив, що матеріали справи не містять достатніх доказів про те, що саме ОСОБА_2 виїхав на заборонений сигнал світлофора.

Не погоджуючись із судовим рішенням потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Великоберезнянського районного суду від 23.09.2016 року , скасувати постанову та постановити нову, якою визнанним ОСОБА_2 виним у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КпАП України. Вказує на те, що строк на оскарження ним пропущено з поважних причин , оскільки суд не повідомив його про час та місце слухання справи . Копія постанови суду від 23.09.2016 року ним була отримана 10.11.2016 року , як така що направлена на його адресу поштовою кореспонденцією. Крім того зазначає, що ДТП сталась з вини водія ОСОБА_2 який на перехресті вулиць Берчені-Підгірна в місті Ужгороді виїхав на заборонений сигнал світлофора. Суд першої інстанції ухилився від встановлення фактичних обставин справи , не опитав потерпілого та свідків та не дав оцінки наявним у матеріалах справи письмовим доказам.

Апеляційний суд , заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання поданої апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, пояснення ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 які вказали на безпідставність поданої апеляційної скарги , перевіривши матеріали справи, допитавши свідка, оглянувши відеозапис пригоди, що мала місце 28.08.2016 року за участі автомобілів Nissan Almera , державний номерний знак НОМЕР_1 та Toyota Prius державний номерний знак НОМЕР_2 вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений не був, участі у розгляді справи не приймав. Даних про те, що він викликався у судове засідання на 23.09.2016 року матеріали справи не містять.

Крім того, апелянтом подано конверт на підтвердження того, що копію постанови Великоберезнянського районного суду ним було отримано 10.11.2016 року.

За таких підстав, оскільки копію постанови суду ОСОБА_1 отримав 10.11.2016 року, про що свідчить довідка Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (а.с.22) , копія постанови суду на адресу місця проживання апелянта у визначений ст. 285 КпАП України строк не надіслана, то строк для оскарження постанови суду від 23.09.2016 року апеляційний суд вважає таким, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог КпАП України дотримався не у повному обсязі.

Так, з досліджених матеріалів справи , зокрема : протоколу про адміністративне правопорушення від 28.08.2016 року та схеми до нього (а.с.2-3), пояснення ОСОБА_4 (а.с. 4), пояснення ОСОБА_1, апеляційний суд встановив, що 28.08.2016 року близько 08:50 години в місті Ужгороді на перехресті вулиць Берчені-Підгірна водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем Nissan Almera , державний номерний знак НОМЕР_1 виїхав на регульоване перехрестя на заборонений сигнал світлофора , що призвело до зіткнення автомобіля "Toyota Prius", державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 з автомобілем під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, водій ОСОБА_2 порушив п 8.7.3 підпукт "е" ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ст. 124 КпАП України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена: протоколом про адміністративне правопорушення від 28.08.2016 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2) ; поясненням свідка ОСОБА_4 (а.с.4), відеозаписом ДТП (а.с.19), відповідно до якого достовірно вбачається, що автомобіль Nissan Almera виїхав на перехрестя вулиць в той час, як на світлофорі світив забороняючий йому рух (червоний) сигнал світлофора.

Апеляційний суд критично оцінює та відхиляє як доказ пояснення ОСОБА_2 про те, що він рухався на дозволений сигнал світлофору на перехресті вулиць Берчені-Підгірна в місті Ужгороді 28.08.2016 року , а поліцейський автомобіль виїхав на заборонений сигнал світлофора і вдарив його автомобіль, оскільки такі пояснення суперечать поясненням очевидця - ОСОБА_4 та відеозапису подій , що мали місце 28.08.2016 року на перехресті вулиць Берчені-Підгірна в місті Ужгороді. Суд оцінює такі пояснення ОСОБА_2 як намагання уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Одночасно, апеляційним судом визнається недопустимим доказом пояснення інспектора поліції ОСОБА_5 , оскільки остання була очевидцем подій у зв'язку з перебуванням у складі екіпажу службового автомобіля "Toyota Prius", державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 під час патрулювання у якому і сталася ДПТ, що може свідчити про її особисту зацікавленість у оцінці події і викликати сумнів у об'єктивності таких пояснень .

Також апеляційним судом відхиляються як неналежні докази пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.6,8), оскільки останні не були очевидцями події, що є предметом дослідження і не повідомили жодної інформації як щодо обставин , що становлять об'єктивну сторону адміністративного правопорушення так і даних, що можуть характеризувати особу ОСОБА_2 , пом'якшувати чи обтяжувати адміністративну відповідальність.

Разом з тим відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, передбачено строк накладення стягнення у вигляді трьох місяців з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, адміністративне правопорушення скоєне 23.08.2016 року, тобто, на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції минув строк передбачений ч. 2 ст. 38 КпАП України в межах якого можливо накласти адміністративне стягнення.

На підставі викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляції знайшли своє часткове підтвердження та відповідно до вимог ст. 294 КпАП України зумовлюють необхідність скасування постанови суду першої інстанції з постановленням нової постанови , якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст. 294 КпАП України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити частково .

Постанову Великоберезнянського районного суду від 23.09.2016 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків , передбачених ст. 38 КпАП України , на підставі у п.7 ст. 247 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя :