АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1392/2016 Постанова винесена суддею Жук М.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю учасників дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Чернігівської області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

та

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Києва, громадянина України, з середньоюосвітою, одруженого, маючого на утримані доньку, ІНФОРМАЦІЯ_7, та сина, ІНФОРМАЦІЯ_8, працюючого електриком в Онкоцентрі, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року:

- ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

- ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 9 місяців.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі по 275 грн. 60 коп. з кожного.

Згідно з постановою суду, 16 липня 2016 року о 19 год. 05 хв. по вул. Мінське шосе, 5 в м. Києві ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_3, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України.

16 липня 2016 року о 19 год. 05 хв. по вул. Мінське шосе, 5 в м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_5, не впевнився в безпеці маневру та не дотримався інтервалу з автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_4, а також створив аварійну ситуацію з автомобілем «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_3, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6, що призвело до пошкодження трьох транспортних засобів, чим порушив п.п. 10.1, 13.1, 1.1 д. 2 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях і ОСОБА_5, і ОСОБА_3 наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду в частині визнання його винуватим у дорожньо-транспортній пригоді незаконною, просить її скасувати та переглянути справу за нововиявленими обставинами, допитавши свідків щодо його невинуватості.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було позбавлено його права на захист, не було взято до уваги його пояснень та намальованої ним схеми щодо подій, які відбувалися 16.08.2016 року до початку ДТП, а показання учасників пригоди суперечать один одному та не співпадають.

Також судом не було взято до уваги і те, що водій автомобіля Хюндай грубо порушила п.п. 1.1, 1.5, 1.10, 2.10 (в, е), 10.1, 10.5, 10.8 ПДР, чим спричинила ДТП, що підтверджують і слова її родича в тому, що якби вона дотрималася правил, то ніякого б ДТП не було.

Зазначає й те, що схема ДТП є недійсною, оскільки водій автомобіля Хюндай, намагаючись зникнути з місця пригоди, порушила правильність її складання.

Крім того, апелянт визнає, що він наблизився до автомобіля Хюндай до 10 см, оскільки смуги руху там вузькі, однак не визнає того, що він даний автомобіль підрізав, і цьому є свідки, які це підтвердять.

Також, на думку апелянта, суд не розібрався і в тому, з яких причин вантажівка розбила в його автомобілі ліву фару, пом'яла кришку багажника та заднє ліве крило, оскільки, якби його автомобіль був попереду автомобіля Хюндай, то пошкоджень від вантажівки в його автомобілі б не було.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, котрий, уточнивши своє прохання, просив змінити постанову суду в частині накладення на нього адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф у мінімальному розмірі, та його захисника ОСОБА_4 з аналогічною позицією щодо поданої ОСОБА_3 апеляційної скарги, а також поясненняОСОБА_2, яка не заперечувала проти апеляційної скарги з урахуванням уточнень щодо зміни постанови суду в частині накладеного на ОСОБА_3 стягнення, та вислухавши свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, проаналізував у постанові докази у справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_3, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у порушенні п.п. 10.1, 13.1, 1.1 д. 2 Правил дорожнього руху України, а саме - про незабезпечення ним безпеки маневру та недотримання під час керування 16 липня 2016 року о 19 год. 05 хв. по вул. Мінське шосе, 5 в м. Києві автомобілем «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_5, безпечного інтервалу до автомобіля «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_4, що призвело до їх зіткнення, а також і у створенні аварійної ситуації з автомобілем «Mersedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до його зіткнення з автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6 та отримання внаслідок цього всіма транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на вул. Мінське шосе, 5, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту їх зіткнення, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень автомобілів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_8 щодо обставин події.

При цьому, доводи ОСОБА_3 про те, що він рухався зі сторони Водогону в бік пл. Шевченка по головній дорозі в крайній лівій смузі на зелений сигнал світлофора, а автомобіль Хюндай, рухаючись в другорядній смузі, повернув направо в його ліву смугу, чим створив йому аварійну ситуацію, в результаті чого він взяв вправо, а потім наздогнав автомобіль Хюндай та, наблизившись до нього, почав кричати водію, навіщо вона це зробила, яка також пригальмувала, і в цей момент її наздогнав автомобіль Мерседес, від удару якого вона прочесала ліву частину його автомобіля з права на ліво, тобто не порушував Правила дорожнього руху, що б призвело до зіткнення транспортних засобів, були ретельно перевірені суддею місцевого суду та обґрунтовано відхилені як не спроможні, оскільки вони повністю спростовуються зібраними у справі доказами.

Зокрема, такі твердження ОСОБА_3 спростовуються поясненнями іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_2, наданими нею одразу після дорожньо-транспортної пригоди та при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, про те, що вона рухалася зі сторони вул. Великої Кільцевоїна пл. Шевченка та виїхавши в ліву смугу, поїхала далі, але, коли до пл. Шевченка залишалося 500 метрів, її з правої сторони наздогнав автомобіль Ніссан, водій якого, під'їхавши десь на середину її автомобіля, шкрябнув по її автомобілю. Вона почала пригальмовувати, щоб з'їхати на обочину, але водій автомобіля Ніссан, порівнявшись з нею, в цей час щось їй кричав та прийнявши вліво, вдарив лівим колесом в праве переднє колесо її автомобіля. Вона почала гальмувати повністю і після того, як вона екстрено загальмувала, її ззаду вдарив автомобіль Мерседес.

З пояснень іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_5, наданих ним одразу після ДТП та в суді першої інстанції вбачається, що він рухався на автомобілі Мерседес по вул. Мінське шосе у лівій крайній смузі руху, перед ним рухався автомобіль Хюндай. Він помітив, що у крайній правій смузі рухався автомобіль Ніссан, який обігнав автомобіль Хюндай, та здійснив перестроювання на ліву смугу руху та підрізав автомобіль Хюндай, який почав гальмувати, однак між ними сталося зіткнення, внаслідок чого він на своєму автомобілі не встиг зреагувати на таку ситуацію і також здійснив зіткнення з автомобілем Хюндай.

Аналогічні пояснення надав одразу після ДТП і опитаний в якості свідка ОСОБА_8, який вказав на те, що він був свідком того, як автомобіль Ніссан навмисно здійснив зіткнення з автомобілем Хюндай.

При цьому, пояснення водіїв ОСОБА_2, ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 є послідовними, логічними, повністю узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи, і не містять таких суперечностей, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності, а тому твердження апелянта про те, що показання учасників дорожньо-транспортної пригоди суперечать один одному та не співпадають, є необґрунтованими та мають характер припущень.

Підстав не приймати до уваги зазначені свідчення немає й у суду апеляційної інстанції, оскільки вони підтверджуються іншими доказами по справі.

Так, зі схеми дорожньої-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди без будь-яких заперечень, в тому числі й ОСОБА_3, в якій зафіксовано розташування транспортних засобів після зіткнення, а також пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, видно, що в результаті зіткнення в автомобілі «Nissan» було пошкоджено обидві ліві дверцята, обидва лівих крила, задній лівий ліхтар, кришка багажника, в автомобілі «Mersedes-Benz» - пошкоджено обидві передні фари та має місце деформація переднього бамперу, а в автомобілі «Hyundai» - обидва задніх крила, задня кришка багажника, обидва задні ліхтарі, державний номерний знак, рамка державного номерного знаку, задній бампер, переднє праве крило, заднє скло ляди, передній бампер з правої сторони, переднє праве колесо, передні праві колеса розбіглись в різні сторони.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Nissan», «Mersedes-Benz» та «Hyundai» свідчать про те, що саме лівою боковою стороною автомобіль «Nissan» контактував із правою передньою частиною автомобіля «Hyundai», а автомобіль «Mersedes-Benz» передньою частиною автомобіля контактував із задньою частиною автомобіля «Hyundai».

Отже, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування автомобілів «Nissan», «Mersedes-Benz» та «Hyundai» після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями водіїв ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, свідчать про недотримання водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, у разі зміни напрямку руху, водій повинен впевнитися у безпеці руху та дотримуватись безпечного інтервалу.

Посилання ОСОБА_3 на відсутність в його діях порушення вимог п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху та винуватість у даній дорожньо-транспортній пригоді виключно водія ОСОБА_2 спростовується не лише матеріалами справи, а й доводами самої апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_3 зазначає, що змушений був здійснити зміну рядності руху, оскільки водій автомобіля «Hyundai» ОСОБА_2 створила йому аварійну ситуацію, але разом з тим в подальшому він наблизився до автомобіля «Hyundai» до 10 см, що, на переконання суду, в даному випадку було зумовлено не створеною нею аварійною ситуацією, а виключно бажанням ОСОБА_3 з'ясувати з ОСОБА_2 стосунки щодо допущеного нею, на його думку, порушення, та створення ним таким чином і аварійної ситуації для водія автомобіля «Mersedes-Benz», оскільки від таких дій ОСОБА_3 водій ОСОБА_2 почала гальмувати, а водій ОСОБА_5 не встиг зреагувати на таку ситуацію і також здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai».

Між тим, відповідно до визначення терміну «безпечний інтервал», яке міститься у п. 1.10 ПДР, - це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

При виборі безпечного бокового інтервалу слід враховувати швидкість руху, стан проїзної частини, кривизну ділянки дороги, тип транспортного засобу. Інтервал менший від 0,8 м і більший за 2,5 м є небезпечним для дорожнього руху.

Отже, між діями ОСОБА_3 та наслідками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є прямий причинний зв'язок, а, відтак, доводи ОСОБА_3 про вимушений характер допущеного ним порушення ПДР є безпідставними.

Що стосується пояснень свідка ОСОБА_7, який, будучи допитаним в суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_3, пояснив, що ОСОБА_3 рухався по головній дорозі з Димера на Київ, а він рухався в цьому ж напрямку за всіма автомобілями. Перед ним рухався вантажний автомобіль, а потім побачив, як з другорядної дороги на головну дорогу виїхав автомобіль Хюндай, але ОСОБА_3 уникнув з ним зіткнення, прийнявши правіше. Як наближався ОСОБА_3 до автомобіля Хюндай він не бачив, але в подальшому він почув хлопки і так як зупинилися всі автомобілі, зрозумів, що сталося зіткнення, то ці пояснення засвідчують сам факт дорожньо-транспортної пригоди, а не обставини, за яких відбулася ця пригода, тому жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_3 в порушенні правил дорожнього руху, а тому посилання ОСОБА_3 на наявність свідка, котрий може підтвердити те, що він не здійснював маневру зміни напрямку руху перед автомобілем Хюндай, не заслуговують на увагу.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_3 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляції ОСОБА_3 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про порушення виключно водієм ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, є безпідставними.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 9 місяців, яке передбачено санкцією ст. 124 КУпАП, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та характеру вчиненого правопорушення.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року в частині визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 9 місяців, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.