Справа № 490/9437/16-п 25.11.2016 25.11.2016 25.11.2016
Номер провадження: 33/784/257/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Грабовецької О.С.

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий в АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 20.09.2016 року, близько 21 год. 10 хв., керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», н/з НОМЕР_1, у м. Миколаєві по вул. 16-ї Дивізії, у районі буд. № 122, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР України. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, показник якого склав 0,22 % алкоголю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що дії працівників поліції були незаконними щодо зупинки його транспортного засобу, а огляд на стан сп'яніння проведено із порушеннями, без присутності свідків.

Вважає, що стягнення йому призначено із порушенням вимог ст. 33 КУпАП та просить врахувати, що позбавлення права керування транспортними засобами ставить його у скрутне матеріальне становище.

Заслухавши ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є правильними та ґрунтуються на досліджених доказах.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 20.09.2016 року о 21 год. 10 хв. керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення, порушення координації рухів. Водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки у присутності двох свідків за допомогою алкотестеру «Драгер», результати якого склали 0,22 %.

Водій ОСОБА_1 з результатами огляду був незгодний та просив пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі, та згідно висновку щодо результатів медичного огляду № 1122 від 20.09.2016 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Викладені у протоколі обставини підтвердив в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2, який, будучи інспектором патрульної поліції, складав зазначений протокол, та пояснив, що 20.09.2016 року був зупинений транспортний засіб "ВАЗ 2109", номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, в якого були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з рота, тремтіння рук. ОСОБА_1 продув алкотестер «Драгер» на місці зупинки, а також пройшов огляд в медичному закладі.

Як слідує з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вони підтвердили викладені у протоколі обставини.

У судовому засіданні був досліджений відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, та встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння, із застосуванням приладу "Drager" в присутності двох свідків, що позбавляє підстав доводи апелянта про недотримання працівником патрульної служби порядку виявлення осіб на стан сп'яніння.

Наведені в протоколі обставини також підтверджуються відомостями за результатами проходження огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, здійсненого з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alkotest», цифровий показник приладу становив 0,22 проміле (при дозволених не більше 0,2 проміле).

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 за №1122 від 20.09.2016 року, складеного лікарем-наркологом обласного наркологічного диспансеру, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Хоча під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечував результати огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, посилаючись на незначне відхилення від допустимої норми, але ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 за його згодою був доставлений до обласного наркологічного диспансеру, де, як вбачається з акта медичного огляду, витребуваного апеляційним судом, лікарем-наркологом проведений медичний огляд ОСОБА_1, а також тестування з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alkotest», цифровий показник приладу становив 0,30 проміле.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив, що працівником патрульної служби МВС дотримані вимоги п.п.1-12 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», згідно яким установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, доводи апелянта про недотримання порядку його огляду на стан сп'яніння, не знайшли свого підтвердження, та ці доводи належним чином перевірені суддею під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення. Відсутні підстави вважати, що не відповідають дійсності встановлені відомості щодо стану сп'яніння ОСОБА_1 за результатами проходження тесту як на місці зупинки транспортного засобу, так і під час його медичного огляду лікарем-наркологом, про що зазначає апелянт.

За наведених обставин, суддя дійшов вірного висновку, визнавши ОСОБА_1 винним у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушені вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП та призначив стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта про недостатнє врахування відомостей про його особу є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 33 КУпАП такі відомості не враховуються при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча: