Справа №: 452/2742/16-п
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2016 року м.Самбір

суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Казан І.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчення водія ХОА №246566, непрацюючого, українця, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, -

-за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 19.10.2016 року о 01.30 годині в с. Ралівка по вул. Галицькій, 2 Самбірського району Львівської області керував транспортним засобом марки «Opel Omega» із реєстраційним номером 49310ТВ у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 винним себе не визнав та ствердив, що автомашиною в час зупинки її працівниками поліції не керував, а лише знаходився у ній; що транспортним засобом перед тим керував його товариш ОСОБА_2, котрий у той момент відійшов провести його дружину додому; ОСОБА_2 може це підтвердити; також у суді не заперечив, що він фактично перебував у стані спяніння.

Під час розгляду 29.11.2016 року протоколу про адміністративний проступок разом із матеріалами, які надійшли від Самбірського ВП ГУНП у Львівській області вислуховуючи пояснення ОСОБА_1 та на даний час дослідивши ці ж матеріали та представлені додаткові докази, - відеоматеріал з відеореєстратора учасників дорожнього руху, в сукупності з їх поясненнями, аналізуючи показання правопорушника, особи, що складала протокол поліцейського Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3, поліцейського Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4, двох свідків очевидців події та обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він своїми діями вчинив керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння; кваліфікація дій за вказаною нормою Закону є вірною і правопорушник повинен за це понести відповідальність у встановленому порядку.

На підтвердження встановлених у суді обставин винність особи вбачається із допитаного безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_1, який свою винність у скоєнні правопорушення хоча не визнав, але підтвердив факт перебування в стані спяніння; з пояснень опитаного судом поліцейського Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3, поліцейського Самбірського ВП ГУНП ОСОБА_4, свідка ОСОБА_5, які однаково підтвердили факт керування правопорушником автомашиною, що особа саме керувала транспортним засобом, а не просто сиділа за кермом машини, котра здійснила перед тим примусову зупинку на їх вимогу після переслідування.

Показання свідка ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження під час розгляду адміністративних матеріалів у суді, не відповідають встановленим обставинам; суперечать елементарній логіці подій, зафіксованих відеореєстратором у який спосіб він зник разом із дружиною правопорушника із автомашини марки «Opel Omega» у час її зупинки і, як за кермом автомобіля появився ОСОБА_1 Показання допитаного свідка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_4 є завідомо неправдивим показанням свідка в суді.

Крім наведеного винність у вчиненому правопорушенні ОСОБА_1 стверджується виходячи із наступних підстав:

Ч. 1 ст. 130 КУпАП регламентовано, - керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а також відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, - у діях ОСОБА_1 вбачається керування особою транспортним засобом у стані спяніння, тобто порушення вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

У відповідності до п. 2.9 водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, з обєктивної сторони зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1, є керування водієм транспортним засобом, тобто активні дії по відношенню до автомашини, а не сидіння за її кермом у час, коли транспортний засіб зупинено працівниками поліції після тривалого руху містом і селом Ралівкою, що є зафіксованим фактом і, чого не спростував правопорушник у суді; субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП передбачає навмисну форму провини.

Згідно ст. 266 КУпАП визначено порядок проходження медичного огляду особами.

Відповідно до п. п. 1.6, 1.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України від 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

Однакове є регламентованим у постанові Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №538 від 19.10.2016 року, складеного о 02.45год., лікарем констатовано, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння.

По суті власних пояснень у суді правопорушник ОСОБА_1 самостійно не заперечував факту перебування у стані алкогольного спяніння і сам це підтвердив, що вживав напередодні спиртне.

Ураховуючи наведені норми законних актів та пояснення особи, що складала протокол про адміністративне правопорушення, показання порушника ОСОБА_1, свідка ОСОБА_5, приходжу до переконання, що посадовою особою вірно зазначено кваліфікуючу ознаку, а саме п. 2.9а ПДР України, відтак в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та він повинен за це нести відповідальність.

Разом з тим при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийнятті судового рішення береться до уваги наступне:

У суді чітко та однозначно дано показання свідком ОСОБА_5 про керування правопорушником ОСОБА_1 автомашиною на час зупинки її працівниками поліції.

Із представленої відеозйомки з відеореєстратора поліцейського автомобіля, що переслідував автомашину під керуванням ОСОБА_1, установлено, що останній керував автомашиною.

Згідно ч. 1 ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тому, із урахуванням наведеного, характеру вчиненого правопорушення, того, що воно є суспільно небезпечним і разом з тим не спричинило суттєвої шкоди суспільним та державним інтересам, не порушило права і свободи громадян, негативних наслідків не настало; беручи до уваги особу правопорушника, заперечення винного, що розцінюється як спосіб захисту особою, беручи до уваги все вище викладене, приходжу до переконання в необхідності накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - як указано в санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, слід стягнути із правопорушника судовий збір у розмірі передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»; про завідомо неправдиві показання свідка відреагувати окремо.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200(десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави 275,6(двісті сімдесят пять гривень 60 коп.)грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя