Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа №: 716/1544/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2016 року суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєва О.В., при секретарі Кулька О.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого водієм виїзної бригади КМУ "Міська станція швидкої медичної допомоги", раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 12.11.2016 року біля 15-00 години, перебуваючи в будинку ОСОБА_2, що в с. Задубрівка Заставнівського району Чернівецької області, вчинив злісну непокору працівникам поліції, яка виразилась в тому, що він на зауваження працівників поліції покинути житлове приміщення не реагував, шарпав за форменний одяг та не виконував законних вказівок поліцейського, чим порушив вимоги ст.185 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного порушення не визнав, пояснив, що згідно рішення Заставнівського районного суду від 05.03.2012 року йому встановлено дні побачень із неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. У визначений розпорядженням день 12.11.2016 року - це друга субота місяця, із 10:00 год. до 17:00 год. він мав взяти сина на побачення. Біля 10:00 год. державний виконавець склав акт, про те, що не виконується рішення суду, оскільки дитина не бажає йти із ним на побачення. Після складання акту державний виконавець поїхав. Біля 11 год. він викликав поліцію, оскільки мати чинила тиск на дитину. На вказаний виклик прибув інспектор поліції ОСОБА_4, і сказав, щоб він вийшов із кімнати. Під час складання протоколу відносно ОСОБА_2 він перебував у іншій кімнаті із сином. В цей час ОСОБА_2 викликала інший наряд поліції, який вигнав його із будинку. Біля 12 години він покинув будинок та виїхав в напрямку м. Чернівці. Їдучи по дорозі він зателефонував сину, однак в останнього телефон був вимкнений. У звязку із цим він викликав працівників поліції і повернувся в с. Задубрівка до будинку ОСОБА_2 Коли приїхали працівники поліції, то він зайшов до будинку до свого сина ОСОБА_5, почав з ним розмовляти, однак працівники поліції не дали йому можливості завершити розмову, вказавши, щоб він вийшов із кімнати. Він сказав сину, що прийде до нього до школи, однак ніякого опору працівникам поліції не чинив. В цей момент один із працівників поліції взяв його за рукав куртки і вивів посеред кімнати, а інший підійшов і різко звалив його на підлогу та надів кайданки. Порушник вказав, що працівники поліції відвезли його до Заставнівської ЦРЛ на освідчення для визначення стану алкогольного сп"яніння. Під час складання адміністративного протоколу йому не надано його копію, не надали можливість підписати протокол затримання.

Свідок ОСОБА_2 вказала суду, що 12.11.2016 року, згідно рішення суду ОСОБА_1 мав прийти на побачення із сином. Біля 10 години до її будинку, що в с. Задубрівка Заставнівського району приїхав державний виконавець та ОСОБА_1 Між нею та останнім виникла словесна суперечка через те, що син не хотів йти до батька, про що державним виконавцем було складено відповідний акт. Під час складання акту вона перебувала в будинку, ОСОБА_1 в своєму автомобілі, а державний виконавець та син на вулиці. Склавши акт державний виконавець поїхав. ОСОБА_1, перебуваючи в автомобілі викликав працівників поліції. Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_1 зайшов в будинок, хотів поговорити із сином, однак син відмовлявся. Тому ОСОБА_1 на вимогу поліцейського покинув її будинок. Свідок вказала, що через деякий час ОСОБА_1 знову приїхав до її будинку, оскільки син виключив свій мобільний телефон. За ОСОБА_1 знову приїхали працівники поліції. На вимогу останніх покинути її будинок, ОСОБА_1 не реагував, шарпав ОСОБА_6 за одяг та штовхав його, рухаючись до дверей. Поліцейські скрутили йому руки назад, під час цього ОСОБА_1 виривався та чинив їм опір.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що 12.11.2016 року він перебував на чергуванні відповідальним в складі оперативної групи. Разом із ним в опергрупу входили ОСОБА_7Ю.(слідчий) та ОСОБА_8 (карний розшук). Протягом дня поступило п"ять повідомлень щодо ОСОБА_1 Коли опер група приїхала до будинку ОСОБА_2 перший раз, то ОСОБА_1 перебував у будинку. На його прохання вийти із будинку, ОСОБА_1 подзвонив до свого адвоката, після чого покину будинок. Біля 15:00 год. за викликом ОСОБА_1 повторно було здійснено виїзд в с. Задубрівка Заставнівського району, оскільки його син виключив мобільний телефон. Прибувши на місце, ОСОБА_7 перебував на вулиці із ОСОБА_1, ОСОБА_8 допитував сина ОСОБА_3, а він розмовляв із ОСОБА_2 в приміщенні будинку. ОСОБА_1 увірвався до будинку, намагався поспілкуватись із сином, однак останній не бажав із ним розмовляти. Свідок вказав, що на його прохання добровільно покинути будинок ОСОБА_2, оскільки він не має законнихз підстав тут перебувати, порушник не реагував. Тоді декілька разів ОСОБА_1 будо попереджено, що до нього будь застосовані заходи примусу. Після чого ОСОБА_1 почав шарпати його за одяг та відштовхувати. Разом із ОСОБА_8 вони поклали його на підлогу і наділи кайданки. На службовому автомобілі ОСОБА_1 був доставлений до Заставнівського ВП та у нього відібрано пояснення. Коли ОСОБА_1 сказав, що вживав спиртне, то його було направлено до лікарні на освідчення. Свідок вказав, що ОСОБА_1 надавався протокол для ознайомлення та підпису, однак він відмовлявся від підпису в присутності понятих.

Свідок ОСОБА_8 вказав суду, що 12.11.2016 року був у складі опергрупи. Біля 15 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що у сина відключений мобільний телефон. Він разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поїхали в с. Задубрівка до будинку ОСОБА_2 Свідок вказав, що він разом із ОСОБА_6 увійшли до буинку, а ОСОБА_1 розмовляв на вулиці із ОСОБА_7 ОСОБА_9 відбирав пояснення у ОСОБА_2, а він у сина. Почули гуркіт, до будинку зайшов ОСОБА_1, котрий намагався поспілкуватись із сином, однак останній відмовлявся від спілкування із батьком. Свідок вказав, що ОСОБА_6 просив ОСОБА_1 покинути приміщення та намагався вивести із кімнати, однак ОСОБА_1 не реагував, натомість почав шарпати його одяг, штовхати та чинити опір. Внаслідок вказаних дій вони поклали його на підлогу та наділи кайданки. В службовому автомобілі ОСОБА_1 погрожував службовими неприємностями. В присутності понятих ОСОБА_1 відмовлявся підписувати протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Свідок ОСОБА_7 вказав суду, що 12.11.2016 року перебував в слідчій опергрупі. Перший раз виїзджали до будинку ОСОБА_2 в с.Задубрівка Заставнівського району, оскільки ОСОБА_1 не бажав залишити її будинок. Приїхавши, ОСОБА_1 перебував всередині будинку, зробили йому зауваження, і він поїхав. Вдруге виїхали, коли прийшло повідомлення від ОСОБА_1, що в сина виключений мобільний телефон. Свідок вказав, що прибувши до господарства ОСОБА_2 він відбирав пояснення на вулиці у ОСОБА_1, а ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зайшли в приміщення будинку. Через деякий час ОСОБА_1 пішов до будинку, що відбувалось всередині він не бачив. Зі слів ОСОБА_6 стало відомо, що ОСОБА_1 чинив опір та до нього були застосовані кайданки.

Свідок ОСОБА_10 вказала суду, що працює медсестрою Заставнівської ЦРЛ. 12.11.2016 року ОСОБА_1 було доставлено працівниками поліції для освідчення на визначення стану алкогольного сп"яніння. Була присутньою коли ОСОБА_1 відмовлявся від підписання протоколу, про що засвідчила своїм підписом в протоколі про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_11 вказала, що працює лікарем-ендокринологом Заставнівської ЦРЛ. 12.11.2016 року під час її чергування працівниками поліції, до приймального покою був доставлений ОСОБА_1 для освідчення на визначення стану алкогольного сп"яніння. Вона освідчила ОСОБА_1, стану алкогольного спяніння не виявила. Під час складання протоколу, ОСОБА_1 відмовлявся його підписувати, про що вона поставила свій підпис в протоколі.

У відповідність ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Відповідно до ст.185 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції при виконанні ним службових обовязків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Згідно з положенням ст. 185 КУпАП і роз'ясненнями, даними в пунктах 7, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 лютого 1992 року № 8 (зі змінами, внесеними від 3 грудня 1997 року № 12) «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», передбачений зазначеною статтею склад правопорушення наявний, якщо не виконуються законні розпорядження або вимога працівника міліції чи іншої названої в цій статті особи, що бере участь в охороні громадського порядку, тобто такі, що ґрунтуються на законі і пред'явлені при виконанні зазначеними особами обов'язків по охороні громадського порядку.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, або відмова виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадській порядок.

Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII ( далі Закон) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України.

Приписами статті 30 Конституції України встановлено, що кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 2 Закону завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах, зокрема охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно ч.2 ст.30 закону передбачено, що поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічної безпеки і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу , визначені цим Законом.

Пункт 5) ч.1 ст.31 Закону встановлює право працівника поліції застосовувати такий превентивний захід, як вимогу залишити місце і обмеження доступу до визначеної території.

Заслухавши пояснення правопорушника, показання свідків, дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується показаннями працівників поліції ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, свідка ОСОБА_2 наданими в суді, а також даними протоколу про адміністративне правопорушення №621175 від 12.11.2016 р., протоколу про адміністративне затримання АА№056741 від 12.11.2016 року, відповідними рапортами працівників правоохоронних органів.

Отже, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_1 не виконав неодноразову законну вимогу поліцейського добровільно покинути житлове приміщення ОСОБА_2, після попередження про застосування заходів примусу, почав шарпати капітана поліції ОСОБА_6 за форменний одяг та відштовхувати, за що до ОСОБА_1 було застосовано захід примусу у вигляді кайданок для обмеження рухомості.

Аналізуючи докази по справі, прихожу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, доведена у повному обсязі, оскільки він вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується по місцю роботи, має малолітню дитину, суд приходить до висновку, що відносно ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, що на думку суду, буде відповідати завданням КУпАП та достатнє для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про національну поліцію», ст. ст.40-1, 185, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 гривень за порушення вимог ст. 185 КУпАП.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 275,60 гривень .

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Пухарєва О.В.