Справа № 448/1133/16-п Головуючий у 1 інстанції: Борисенко В.В.
Провадження № 33/783/780/16 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Партики І.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - неповнолітнього ОСОБА_1, його законного представника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 28.09.2016р.

встановив:

Постановою судді Мостиського районного суду м. Львова від 28.09.2016р. ОСОБА_1, 14.05.2000р. народження, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, студента, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови ОСОБА_1 22.08.2016р. о 2 год. 55 хв. по вул. Львівській, 77, що у м. Городок Львівської області, керував транспортним засобом автомобілем марки «Опель Омега», д.н.з. НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння та не зупинився на вимогу працівників поліції. Крім того, ОСОБА_1 вказаного дня керував автомобілем не маючи права на керування таким, а саме без посвідчення водія відповідної категорії. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.1«а», 2.4, 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою справу в частині притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. В обґрунтування покликається на те, що судом не повно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду зроблені з порушенням норм матеріального права та без врахування норм процесуального права. Зазначає про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, зокрема у частині реалізації його прав, оскільки розгляд справи проведено за його відсутності, а згідно отриманої ним повістки розгляд даної справи мав відбутись 28 жовтня 2016р. Вказує, що є неповнолітнім, а тому в силу положень ст.ст. 270, 271 КУпАП при розгляді справи щодо нього представництво його інтересів повинен здійснювати законний представник або захисник. Звертає увагу, що медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння щодо нього проводився за відсутності його законного представника або захисника. При даному медичному огляді, складанні відповідного висновку та протоколу про адміністративне правопорушення не були враховані його заперечення проти висновку лікаря та твердження, що алкогольні напої ним не вживались. Лабораторні дослідження на стан спяніння не проводились, зразки біологічного середовища не відбирались.

Заслухавши доповідь судді, пояснення неповнолітнього ОСОБА_1 та його законного представника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задоволити, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно зясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо неповнолітнього ОСОБА_1, суд першої інстанції даних вимог закону не дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, розглянув справу про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2, ст.126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо неповнолітнього ОСОБА_1 за відсутності останнього, а також за відсутності його законного представника чи захисника, які не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Так, судовий розгляд даної справи відбувся 28 вересня 2016р., проте, згідно розписки правопорушник отримав повістку про виклик до суду на 28 жовтня 2016р. (а.с. 19). Дану обставину неповнолітній ОСОБА_1 та його законний представник підтвердили в суді апеляційної інстанції.

За результатами розгляду протоколів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (протокол серії АП2 № 084336 від 22.08.2016р. за ч.1 ст. 130 КУпАП, протокол серії АП2 № 084334 від 22.08.2016р. за ч. 2 ст. 126 КУпАП та протокол серії серії АП2 № 084335 від 22.08.2016р. за ст. 122-2 КУпАП), адміністративні справи за якими були обєднані в одне провадження постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 14.09.2016р., неповнолітнього ОСОБА_1 постановою судді Мостиського районного суду м. Львова від 28.09.2016р. було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставинах, та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Апеляційний суд вважає, що постанова судді Мостиського районного суду м. Львова від 28.09.2016р. про притягнення неповнолітнього ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Так, відповідно до положень ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції, а тому суд не вправі був розглядати протокол серії АП2 № 084334 від 22.08.2016р. про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та повинен був повернути такий до органу Національної поліції для прийняття ним рішення.

Окрім цього, суд першої інстанції неповнолітнього ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та свій висновок обґрунтував, зокрема, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № 97 від 22.08.2016р. (а.с. 2). Даний висновок, на думку апеляційного суду, є неналежним доказом, оскільки, такий не містить жодних даних, на підставі яких лікар-терапевт приймального відділення КЗГРЛ „Городоцької ЦРЛ ОСОБА_3 прийшла до висновку про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння. У такому висновку, за відсутності даних лабораторних дослідження на стан спяніння, не зазначено ознак спяніння, на підставі яких лікар прийшла до переконання, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння.

Окрім цього, у висновку зазначено, що ОСОБА_1 1997р. народження, проте, згідно представленого апеляційному суду свідоцтва про народження І-СГ № 176529 від 26.05.2000р. ОСОБА_1 народився у 2000р. Згідно оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вірно встановив анкетні дані неповнолітнього ОСОБА_1, разом з тим не звернув уваги на наявні у висновку лікаря № 97 невідповідності.

Окрім цього, даний медичний огляд неповнолітнього ОСОБА_1, 14.05.2000р. народження, проводився за відсутності його законного представника чи захисника, що є неприпустимим.

Всім цим обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки та безпідставно покликався на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № 97 від 22.08.2016р., як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № 97 від 22.08.2016р. не може бути належним доказом, а інші докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 22.08.2016р. о 2 год. 55 хв. по вул. Львівській, 77, що у м. Городок Львівської області, керував транспортним засобом автомобілем марки «Опель Омега», д.н.з. НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, у матеріалах справи відсутні, апеляційний суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо неповнолітнього ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім цього, суд першої інстанції наклав на неповнолітнього ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не врахувавши при цьому, що ОСОБА_1 такого права не має, оскільки посвідчення водія він не отримував.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що у діях неповнолітнього ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, оскільки він 22.08.2016р. о 2 год. 55 хв. на автодорозі Львів-Шегині М-11 з 22 км по 26 км, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Опель Омега», д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 ПДР України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, підтверджується протоколом серії АП2 № 084335 від 22.08.2016р. (а.с. 12), письмовими поясненнями правопорушника, що містяться у даному протоколі, згідно яких ОСОБА_1 вину у вчиненому визнав та іншими матеріалами справи.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який є неповнолітнім, щиро розкаявся, що є обставинами, які помякшують відповідальність, є студентом, вперше притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, та вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у межах санкції ст.122-2 КУпАП, яке буде необхідною мірою відповідальності правопорушника, та запобігання вчинення нових правопорушень.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що постанову судді Мостиського районного суду м. Львова від 28.09.2016р. щодо ОСОБА_1 слід скасувати та постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, із накладенням на нього стягнення у виді штрафу у розмірі девяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо неповнолітнього ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 084334 від 22.08.2016р. щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП скерувати через Мостиський районний суд Львівської області до органу Національної поліції для прийняття рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 28.09.2016р. щодо ОСОБА_1 скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі девяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто пятдесят три) гривні.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 084334 від 22.08.2016р. щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП скерувати через Мостиський районний суд Львівської області до органу Національної поліції для прийняття рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

Постанова є остаточною та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_4