АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1659/2016 Суддя у І-й інстанції: Коренюк А.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 24.09.2016 о 09 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на пр. Бажана, 8 в м. Києві, не дотримався безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, виїхавши на парковку, де здійснив наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, та автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.12.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказуючи, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні ДТП, оскільки з матеріалів справи, дійсних обставин, що виникли при вчиненні ДТП, вбачається, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, просить постанову суду скасувати, а справу щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у відповідності до висновку № 14457 експертного автотехнічного дослідження за обставинами ДТП він повинен був керуватись вимогами п.12.3 ПДР України, а враховуючи те, що він не мав технічної можливості прийняти міри після втрати керованості автомобілем, то в його діях не вбачається невідповідностей п.12.3 ПДР України.

Судом його було визнано винним в порушенні п.12.1 ПДР України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, втім при складанні протоколу в порушення ст. 256 КУпАП, не встановлено швидкість руху його автомобіля та не визначено зв'язок між вибором швидкості руху та наслідками, які настали.

Також в порушення ст. 256 КУпАП, в протоколі не зазначено свідків ДТП.

Крім того, вказує, що суд при розгляді справи істотно порушив його процесуальні права, передбачені ч.1 ст. 268 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення інших учасників ДТП ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проти неї заперечили, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених у справі доказів, є правильним, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, висновок суду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП.

Сам ОСОБА_2 пояснив, що він повертав вправо на середню полосу та його різко кинуло вправо, гальма відмовили, його автомобіль в'їхав на автостоянку, де зіткнувся з іншими автомобілями.

Такі пояснення лише підтверджують порушення ОСОБА_2 п.12.1 ПДР України, оскільки він не дотримався безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, виїхав на парковку і там здійснив наїзд на припарковані автомобілі.

Що стосується висновку експертного автотехнічного дослідження за обставинами ДТП № 14457, зробленого на замовлення самого ОСОБА_2, то як вбачається з його змісту, експертом досліджувалося питання про наявність в діях ОСОБА_2 відповідності вимогам п.12.3 ПДР України, а не п.12.1 ПДР України, за порушення яких на ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд при розгляді справи істотно порушив процесуальні права ОСОБА_2, передбачені ч.1 ст. 268 КУпАП, то цими правами він у повній мірі скористався в суді апеляційної інстанції.

Будь-яких порушень норм КУпАП, в тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено, а тому постанова Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційна скарга щодо її скасування з підстав, наведених у ній, - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Юденко