Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 315/881/16-п Суддя в 1-й інст. Телегуз С.П.
№ провадження 33/778/337/16 Суддя в 2-й інстанції Нікітюк В.Д.
Категорія ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Нікітюк В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі ОСОБА_1, прокурора Кузіва І.В. апеляційну скаргу прокурора Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_2 на постанову судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП , стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка має вищу освіту, депутата, секретаря Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, яка мешкає за адресою: Запорізька область, Гуляйпільський р-н, с. Успенівка, вул. Радянська, 52/3,

закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 3 ст. 38 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 124 КУпАП за таких обставин.

16 листопада 2015 року у денний час, ОСОБА_1, будучи депутатом Успенівської сільської ради 7 скликання, знаходячись за адресою: Запорізька область, Гуляйпільський район, с.Успенівка, вул.Перемоги, 23, порушила вимоги ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме під час проведення 1 сесії 7 скликання Успенівської сільської ради, приймала участь у виборах та проголосувала за обрання себе секретарем Успенівської сільської ради 7 скликання, не повідомивши присутніх депутатів та сільського голову про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

В апеляційній скарзі прокурор Москаль І.О не погоджується з висновками судді про закриття провадження, вказує, що суд неправильно визначив дату виявлення адміністративних правопорушень. На думку прокурора, зазначена в протоколі дата виявлення правопорушення 13.06.2016р. є опискою, правильною датою слід вважати 13.08.2016р. У звязку з чим просить постанову суду скасувати та постановити нову, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що дата виявлення правопорушення встановлена судом вірно, оскільки саме 13.06.2016р. працівники захисту економіки у Запорізькій області Департаменту економіки Національної поліції отримали копії документів та її пояснення щодо правопорушення. Вважає, що суд всебічно розглянув адміністративний матеріал, дослідив усі обставини справи та прийняв обґрунтоване рішення, у звязку з чим просить апеляційний суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та ОСОБА_1, вважаю, що апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення окрім іншого має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 1 ст. 287 та ч. 5 ст. 7 КУпАП кореспондуються з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Втім, згідно змісту оскаржуваної постанови, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до ОСОБА_1 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч. 5 ст. 7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП та ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Також суд звертає увагу на те, що посилання прокурора на ст. 250 КУпАП як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, не можуть бути прийняті судом як такі, що відповідають закону, оскільки прокурор має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. В даному випадку провадження здійснюється на підставі протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, а не скарги.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 року за № 49-у/2015 у справі № 2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч. 5 ст. 7, ст. 250, ч. 1 ст. 287 та ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. Усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Окрім цього, ч. 2 ст. 294 КУпАП, яка є спеціальною нормою відносно ч. 1 ст. 250 КУпАП, дано перелік осіб, наділених правом на апеляційне оскарження, а саме передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Зазначений перелік суб'єктів апеляційного оскарження є вичерпний. Прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження Законом України від 14.10.2014 року № 1697-VІІ шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Таким чином, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження та її прийняття до розгляду не відповідало б ані діючим нормам національного законодавства, ані правовій позиції викладеній в вищезазначеному рішенні Європейського суду з прав людини, апеляційну скаргу слід повернути прокурору.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

повернути прокурору Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_2 подану ним апеляційну скаргу на постанову судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року, як особі, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_3