Справа № 308/6028/16-п
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22.11.2016 м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Вотьканич Ф. А., при секретарі - Федич Т.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 7 липня 2016 року, якою

ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення в виді позбавлення керування транспортними засобами на 7 років з оплатним вилученням транспортного засобу марки «AUDI 100» р.н.з. НОМЕР_1.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 6 червня 2016 року близько 03 год. 45 хв. по вулиці Минайській, 15 в м. Ужгороді керував автомобілем марки «AUDI 100» р.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху України.

В апеляції ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови суду та ухвалення нової. Зазначає, що розгляд справи всупереч вимогам ст.268 КУпАП відбувся за його відсутності, що призвело до порушень його процесуальних прав. Окрім цього, вказує на суворість застосованого відносно нього стягнення та необґрунтованість оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки такий йому не належить.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1,який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Під час розгляду справи суддя у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з'ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Однак, висновок судді у скоєнні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП є необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи і спростовується доказами повно та всебічно дослідженими під час апеляційного розгляду справи.

Суд першої інстанції при кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП послався на протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №092186 від 6 червня 2016 року, однак як вбачається зі змісту самого протоколу дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП. Про необхідність вважати вірною кваліфікацію за ч.3 ст.130 КУпАП йдеться лише в письмовому рапорті інспектора поліції ОСОБА_3, за яким жодного рішення уповноваженою особою не прийнято.

В апеляційному суді працівник поліції ОСОБА_3 пояснила, що на місці пригоди складався протокол щодо ОСОБА_1 по ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згодом, після перевірки по базі даних, з?ясувалося, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності 15 вересня 2015 року за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тоді нею був поданий рапорт про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 вона про це не повідомляла і новий протокол за ознаками правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КупАП не складався.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 130 КУпАП - 15 вересня 2015 року, інших даних про притягнення ОСОБА_1 до адміністртианвої відповідальності за ст.130 КУпАП немає, таких даних не містить і протокол про адміністративне правопорушення.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин вказаних протоколі від 6 червня 2016 року, за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КупАП. Окрім визнання, вина ОСОБА_1 у скоєнні даного адміністративного правопорушення, матеріалами справи, зокрема, протоколом про вчинення ним адміністративного правопорушення АП2 №092186 від 6 червня 2016 року, згідно якого ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI 100» р.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду відмовився.

Дані обставини в повному обсязі підтверджені працівником поліції ОСОБА_3, якою було виявлено дане правопорушення та складено відповідний протокол.

Отже адмінправопорушення вчинене ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.2 ст.130 КУпАП з призначенням йому стягнення, передбаченого санкцією зазначеної статті.

Щодо накладеного суддею на ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді оплатного вилучення таранспортного засобу, таке слід визнати необгрунтованим, з наступних підстав

Згідно п. 28 Постанови Пленум Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - «оплатне вилучення транспортного засобу може бути допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі».

З матеріалів адміністративної справи вбачається, о транспортний засіб марки «AUDI 100» р.н.з. НОМЕР_1 правопорушнику ОСОБА_1 на праві власності не належить, а належить іншій особі.

З уахуваням наведеного, слід визнати, що накладення на ОСОБА_1 такого додаткового стягнення не грунтується на вимогах закону.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 7 липня 2016 року щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст. 130 КУпАП - змінити.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП з призначенням йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Ф.А. Вотьканич