Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В., участю секретаря Куськовської Т.А., правопорушника ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

в с т а н о в и в :

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 07 листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови, 28.09.2016 року о 10-30 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», д.н.з. 69864ВВ, по вул. м-н Польовий м. Житомира, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

На постанову суду ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду.

Вважає, що постанова суду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права та при розгляді справи суд неповно зясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов до їх дослідження формально.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує фактичні обставини та вказує, що він не був в стані алкогольного спяніння за кермом транспортного засобу.

Вказує, що 28.09.2016 року його зупинили працівники поліції. Причину пояснили тим, що при зміні напрямку руху він не користувався поворотами. Ним були надані пояснення про те, що він не змінював напрямок руху і попросив надати відео, яке б підтвердило факт правопорушення. Вони відмовились, мотивуючи тим, що буде надано в суді.

Також йому сказали, що в нього є ознаки алкогольного спяніння а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук та поведінка, яка не відповідала обстановці. На це він заперечив та погодився на медичний огляд за допомогою приладу Драгер. Результат тесту показав 0,29 проміле.

Однак, він не погодився з результатами огляду і запропонував представникам поліції проїхати в медичний заклад, на що вони відмовились. Після чого він відмовився підписувати протокол.

Потім він поїхав в заклад охорони здоровя. 28.09.2016 року о 13-00 год. йому надали висновок щодо результатів медичного огляду, в якому вказано, що в нього ознак алкогольного спяніння не виявлено.

Також, вказує, що в рапорті інспектора Єзерського О.О. зазначено, про те, що він відмовився проїхати до закладу охорони здоровя для освідування. Дані обставини є неправдивими та суперечливими, оскільки він сам запропонував, але працівники поліції йому відмовили. В поясненнях свідків та в протоколі дані обставини не вказані.

Заслухавши пояснення апелянта на підтвердження апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, тестуванням на алкоголь «Drager», письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3

Відповідно до зазначеного тестування 28.09.2016 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи відсутні, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Суд першої інстанції належним чином обґрунтував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1, в тому числі щодо визнання неналежним доказом висновку№646 щодо результатів медичного огляду на стан спяніння, який проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, більше ніж через дві години з моменту встановлення підстав для його здійснення, погоджується з цими висновком і суд апеляційної інстанції.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився підписати його та дати пояснення з приводу викладених у ньому обставин події, що не заперечується ним у апеляційній скарзі, хоча мав можливість зазначити у ньому свої пояснення та доводи щодо незгоди з діями працівників поліції, як і оскаржити ці дії безпосередньому керівництву цих працівників, що також дає підстави для критичної оцінки його пояснень.

Також, ОСОБА_1 був присутній при розгляді справи місцевим судом де мав можливість в повній мірі скористатись своїми правами, в тому числі і щодо надання йому правової допомоги, надання чи витребування доказів, виклику свідків для підтвердження своїх доводів.

Про те, як засвідчують матеріали справи та не заперечується ОСОБА_1, в суді першої інстанції він клопотань про витребування доказів та виклику свідків не заявляв, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави, визначені ч.7 ст. 294 КУпАП для дослідження нових доказів, які не досліджувались раніше місцевим судом.

Доводи апелянта про невідповідність дій працівників поліції, які відмовили йому в проходженні огляду в закладі охорони здоровя спростовуються дослідженими судом доказами, в тому числі власноручними поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Суд обираючи вид та розмір адміністративного стягнення ОСОБА_1 дотримався вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність та обрав йому стягнення у мінімальному розмірі.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною та обґрунтованою та підстав для її скасування не знаходить.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 07 листопада 2016 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_4