П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Старовойтова С.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва Головного управління Міндоходів у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Івано-Франківської області, працюючого директором ТОВ «Інститут внутрішніх аудиторів України», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1632 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

При перевірці ТОВ «Інститут внутрішніх аудиторів України» було встановлено факт несвоєчасного подання платіжного доручення до установи банку по сплаті податку на прибуток за 2016 рік, а саме: термін сплати - 30.09.2016 року, фактично сплачено - 28.10.2016 року. Своїми діями директор ТОВ «Інститут внутрішніх аудиторів України» ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 1632 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 двічі не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 08 листопада 2016 року, акт від 31 жовтня 2016 року № 9045/26-53-11-01/39955231, копію повідомлення, копію паспорта, копію довідки про взяття на облік платника податку, копію протоколу № 01/16 від 26.04.2016 року, копію довідки, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1632 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на нього має бути накладено стягнення у виді штрафу.

Крім того, згідно ст. 40? КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (зі змінами і доповненнями).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 40?, 1632 ч. 1, 252, 283-285, 289, 291, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1632 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 85 (вісімдесят п'ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що на день винесення постанови становить 275 гривень 60 копійки.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: