АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/789/131/16 Доповідач - Подковський О.А.
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Подковський О.А., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 10 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В.

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1, працюючого в ПП "Альма-Віта",

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Згідно даної постанови, громадянин ОСОБА_1 27 серпня 2016 року о 19 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. Руська, 37, керував транспортним засобом марки "Chevrolet Tacuma", номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводив за допомогою газоаналізатора алкотестер, прилад "Drager", результат якого - 0,62 % проміле, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк подачі апеляційної скарги та скасувати вищезазначену постанову суду, а провадження по справі закрити.

Зазначає, що його не було повідомлено про час та дату проведення судового засідання, підтвердженням чого є його заява, яку Він подав 28.10.2016 року в канцелярію Тернопільського міськрайонного суду особисто, він не міг належним чином захистити свої права.

Вважає висновок суду, що його стан сп'яніння доведено належними доказами - помилковим.

Вказує, що інспектор роти №2 батальйону УПП у м. Тернополі ДПП рядовий поліції ОСОБА_2 не проінформувала його про порядок застосування спеціального технічного засобу алкотестера "Драгер" 6810, а також на його вимогу не надала свідоцтво про державну реєстрацію цього спеціального технічного засобу та свідоцтво про його повірку. Цих матеріалів не було надано до суду разом із протоколом про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просить її задовольнити, свідка ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Як встановлено із апеляційної скарги, строки апеляційного оскарження пропущені з поважних причин, а тому їх слід поновити.

Так, у відповідності до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод "Право на справедливий судовий розгляд", рішення Європейського суду у справі "Н. і Й. проти України" від 21 квітня 2011р. - рішення національних суддів мають бути аргументованими.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.33, 283 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Зазначені вище вимоги закону та міжнародних нормативних актів судом дотримані в повному обсязі.

Так, в суді першої інстанції було вірно встановлено, що ОСОБА_1 27 серпня 2016 року о 19 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. Руська, 37, керував транспортним засобом марки "Chevrolet Tacuma", номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводив за допомогою газоаналізатора алкотестер, прилад "Drager", результат якого - 0,62 % проміле, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Його винність підтверджується зібраними та дослідженими в апеляційній інстанції доказами, а саме :

- протоколом про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пояснив, що "вживав вчора алкоголь, сьогодні потрібно було керувати транспортним засобом, тому і виявили в мене алкоголь", а також, яким стверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння.

- квитанцією до спеціального технічного засобу - алкотестер "Drager" 6810, з якої вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, 27.08.2016 року пройшов тестування на алкоголь, результат тесту - 0.62 % проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів з участю двох свідків, з якого слідує, що результат огляду на стан сп'яніння - позитивний 0.62% проміле, з яким повністю погодився ОСОБА_1 поставивши свій підпис. При цьому жодних зауважень з приводу проведених дій працівниками поліції, тексту документу, ОСОБА_1 не подав, погодившись у повному обсязі з ними.

Із представлених в апеляційну інстанцію документів вбачається, що пристрій пройшов повірку термін якої ще не закінчився, чим спростовується твердження апелянта про те, що роздруківка показань технічного засобу є неналежним доказом.

Твердження про те, що не був повідомлений про дату розгляду спростовується повісткою, яка була своєчасно направлена рекомендованим повідомленням на адресу проживання, зазначену ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, з дотриманням вимог ст. 277-2 КУпАП.

Згідно доповідної секретаря судового засідання, за номером телефону, який надав ОСОБА_1, вона дзвонила для виклику його в судове засідання, однак оператором мобільного зв'язку було повідомлено, що даний абонент знаходиться поза межами доступності.

Тобто, судом було вжито всі необхідні заходи, передбачені законом, для належного повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

Посилання апелянта на те, що не проінформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу "Драгер" 6810, спростовується його поясненнями та підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, з яких слідує, що ОСОБА_1 повністю згідний з результатами огляду на стан сп'яніння.

Твердження ОСОБА_1 про те, що Він був розгублений і тому фактично не знав що таке проміле, спростовується наведеними доказами і протоколом про адміністративне правопорушення, де Він власноручно давав пояснення, поясненнями свідка ОСОБА_3, який спростував твердження ОСОБА_1 про те, що Він був тверезий, а також пояснив, що права йому повністю роз'яснювались, що підтверджується записами з нагрудних камер. Крім цього, це і спростовується актом огляду.

Таким чином, суд першої інстанції вірно, у відповідності до чинного законодавства постановив про винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, як встановлено, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. ст. 33-36 КУпАП та із врахуванням всіх обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують відповідальність.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду буз змін.

У зв'язку з наведеним, керуючись ст 294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 10 жовтня 2016 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.А. Подковський