АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 630/135/16 Головуючий суддя І інстанції: Зінченко О.В.
Провадження № 33/790/851/16 Суддя доповідач Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Колтунова А.І., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 02 листопада 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Люботин Харківської області, громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Люботинського міського суду Харківської області від 02 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути судовий збір в сумі 275,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 серпня 2016 року о 02 год. 15 хв. ОСОБА_2 у місті Люботин по провулку Мереф'янському, порушивши п. 2.9 а ПДР України, керував автомобілем «ЗАЗ DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. В присутності двох свідків погодився прослідувати до наркоцентру для проходження медичного огляду.

Суд першої інстанції при розгляді справи дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді від 02 листопада 2016 року скасувати та закрити провадження у справі, вважаючи що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину.

Апелянт вважає, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП він притягнутий безпідставно та вказує на те, що освідоцтво в медичній установі проведено з порушенням вимог закону, формально (пізно вночі, коли він був стомленим після робочого дня), а висновок про стан сп'яніння є сфальсифікованим.

Апелянт зазначив, що дії працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, є незаконними.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, пояснення свідка ОСОБА_3; перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Пункт 2.9 «а» ПДР України забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, деяких лікарських препаратів,тощо, що знижують реакцію і увагу водія.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Іструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

За таких обставин, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з позитивним медичним висновком №1937 про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушено вимоги п.2.9 «а» ПДР України.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №362391, складеному саме за керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння інспектором СРПП Люботинського ВП Харківського ГУНП в Харківській області старшим сержантом Дубровським Д.Ю. зазначено, що огляд водія ОСОБА_2 проведено на стан сп'яніння, в зв'язку з виявленими у водія ознаками стану сп'яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода та порушення мови.

Саме після виявлення таких ознак інспектором було запропоновано ОСОБА_2 пройти тест на стан сп'яніння, від проходження якого він відмовився, проте побажав у присутності двох понятих прослідувати до медичної установи для проходження медичного освідоцтва на стан сп'яніння.

Огляд на стан алкогольного сп'яніння проведено 13 серпня 2016 року о 04-00 годині лікарем ОСОБА_5, про що складено висновок №1937, в якому зазначено, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Достовірність зазначених документів у суду апеляційної інстанції сумніву не викликає, доказів, які б спростовували легітимність проведеного лікарем огляду на стан сп'яніння та підстави вважати цей документ недійсним, ОСОБА_2 не доведені, а тому доводи апелянта в цій частині не можуть бути визнані обґрунтованими.

В суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_2 був опитаний в якості свідка ОСОБА_3

За обставинами адміністративного правопорушення ОСОБА_3 зазначив, що він з дитинства знайомий з ОСОБА_2 13 серпня 2016 року приблизно о 04-30 годині ОСОБА_2 зателефонував йому з проханням доставити його автомобіль за адресою проживання, оскільки відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, на що він погодився.

З приводу обставин, які слугували підставою для складення відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, свідок ОСОБА_3 більш пояснень не надав.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», медичному огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, які збільшують час реакції, знижуючи увагу та швидкість реакції.

За наявності таких кваліфікуючих ознак компетентними особами складається протокол про адміністративне правопорушення п.2.9 «а» ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП.

Дані обставини про порушення водієм ОСОБА_2 наведених вимог п.2.9 «а» ПДР України, встановлені судом першої інстанції вірно.

Доводи апелянта про те, що дії працівників поліції, що склали протокол про адміністративне правопорушення, є незаконними, не є доведеними.

Під час розгляду зазначеної справи в суді першої інстанції до матеріалів даної справи приєднана скарга, з якої вбачається незгода ОСОБА_2 з обраним відносно нього покаранням за адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином, дані доводи апелянта були предметом розгляду суду першої інстанції. (а.с.13-14).

Доводи апелянта щодо необґрунтованості призначеного судом адміністративного стягнення є безпідставними.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,- саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з виявленням в результаті проведеного медичного огляду стану алкогольного сп'яніння, що за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень ст.130 КУпАП, адже особа в стані алкогольного сп'яніння втрачає можливість адекватно оцінювати дорожню обстановку, вчасно реагувати на її зміни та швидко приймати правильні рішення, що може призвести до скоєння ДТП. Тобто умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 у виді штрафу 10200,00 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на один рік, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП на момент вчинення правопорушення, суддею призначено виважено, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та за відсутності обставин, що пом'якшують відповідальність в такому випадку, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що застосоване до ОСОБА_2 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень; постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 02 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -