н/п 3/490/3346/2016
Центральний районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

18.11.2016р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення ОСОБА_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, мешкає в АДРЕСА_1, контактний номер телефону - НОМЕР_1,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

07.10.2016р. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з яким останній 07.10.2016р. близько 11:00 год. керував транспортним засобом марки "ВАЗ 2102", реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався в м. Миколаєві по пр. Героїв Сталінграду із явними ознаками наркотичного сп'яніння. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 відмовився від забору біологічних середовищ, посилаючись на відсутність бажання згідно висновку № 1199.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився із обставинами вчиненого правопорушення та пояснив, що 07.10.2016р. близько 11:00 год. керував транспортним засобом марки "ВАЗ 2102", реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався в м. Миколаєві по пр. Героїв Сталінграду. Був зупинений працівниками поліції, які в ході спілкування запідозрили у нього ознаки наркотичного сп'яніння у вигляді млявої реакції зіниці ока на світло, почервоніння очей та обличчя. На вказане ОСОБА_1 повідомив, що має вади зору та протягом тривалого часу проходить лікування, за такого ознаки сп'яніння, які ніби то помітив поліцейський, викликані захворюванням, а не наркотичним сп'янінням. Однак інспектори поліції проігнорували вказані пояснення та запропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1, будучи впевненим у своїй тверезості, погодився. Між тим, перебуваючи у медичному закладі фізіологічно довгий час не міг надати біохімічні зразки для аналізів. Оскільки працівники поліції не мали часу чекати, то на підставі медичного висновку №1199 від 07.10.2016р., згідно якого не вдалося встановити заключний діагноз у зв'язку із відсутністю біологічних середовищ, у відношенні ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол. Через деякий час ОСОБА_1 все ж таки зміг пройти медичне обстеження та згідно виписки №3602 від 07.10.2016р. йому встановлено діагноз "тверезий". У підтвердження своїх слів надав Медичні висновки від 19.12.2014р. та від 02.07.2015р. "Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова" Національної академії медичних наук України, Акт дослідження стану здоров'я №614 від 11.12.2014р., виписку №3602 від 07.10.2016р.

Представник ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2, клопотала про закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України, а саме як відмову від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп'яніння. Між тим ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, однак не зміг надати біологічні зразки у зв'язку із відсутністю фізіологічного бажання. Вказане не можливо трактувати як відмову від проходження огляду та посилання на висновок № 1199 як на основний доказ винуватості ОСОБА_1 є безпідставним.

Враховуючи наведені пояснення, вивчивши матеріали додані до адміністративного протоколу, доходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною та відсилає у даному випадку на конкретні положення Правил дорожнього руху України.

Так, згідно протоколу серії АП1 № 132337 від 07.10.2016р. інспектор поліції кваліфікував дії водія ОСОБА_1 як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України. У якості основного та єдиного доказу винуватості ОСОБА_1, поліцейський посилається на медичний висновок № 1199 від 07.10.2016р. Між тим з вказаного висновку вбачається, що при огляді ОСОБА_1 заключний діагноз встановити не можливо в зв'язку з відсутністю хіміко-токсикологічних досліджень та встановлено відмову від забору біологічних середовищ, посилаючись на відсутність фізіологічного бажання. Однак, у даному випадку відсутність фізіологічного бажання з боку ОСОБА_1 не можна трактувати як відмову від проходження медичного огляду у вигляді активних дій по ухиленню від огляду або вольового не бажання його проведення. При цьому ОСОБА_1 одразу погодився на пропозицію поліцейського прослідувати до медичного закладу, доклав усіх зусиль до проходження медичного огляду. За такого, вважаю що інспектор поліції безпідставно зіслався на медичний висновок № № 1199 від 07.10.2016р. та дійшов хибного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 порушення п. 2.5 ПДР України. Інших об'єктивних доказів винуватості ОСОБА_1, а саме: пояснень свідків, відеозапису з натільної камери поліцейського - не надано.

Більше того, згідно виписки №2602 від 07.10.2016р. стан сп'яніння ОСОБА_1 не підтвердився та йому встановлено діагноз: "тверезий".

У зв'язку із викладеним, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проведення медичного огляду на з'ясування стану наркотичного сп'яніння матеріалами справи не підтверджено, за такого вважаю що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження щодо нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 124, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.