АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1669/2016 Суддя у І-й інстанції: Бойко О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 06.02.2016 о 09 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вул. Столичне шосе та Целінна в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.13.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказує, що постанова винесена при неповному дослідженні всіх обставин справи з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування усіх фактичних обставин справи та надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Зазначає, що суд безпідставно визнав його винним, оскільки з матеріалів справи і дійсних обставин, що виникли при вчиненні ДТП вказаними водіями вбачається, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Вказує, що у своїх поясненнях ОСОБА_3 умисно замовчує факт здійснення ним перестроювання з крайньої правої смуги у крайню ліву, а також різке гальмування перед пішохідним переходом після закінчення маневру, що в свою чергу повністю унеможливило для нього - ОСОБА_2, своєчасне реагування на дорожню ситуацію та дотримання передбаченої ПДР дистанції, що і призвело до зіткнення та створення ДТП.

Окрім того, на схемі ДТП та фотокартках чітко видно, що ОСОБА_3 здійснюючи маневр, здійснив наїзд на полосу руху водія ОСОБА_2, який в свою чергу вжив всіх заходів для уникнення ДТП.

Вважає, що висновок експерта за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 7058/7059 від 30.09.2016 не може бути покладений в основу судового рішення.

На його думку, саме порушення ОСОБА_3 ПДР (п.16.3) перебуває у причинному зв'язку із настанням ДТП, а не дії водія ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених у справі доказів, є правильним, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, висновок суду про винуватість ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, фотокартками, письмовими поясненнями учасників ДТП та висновком автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 7058/7059-52 від 30.09.2016.

Так, згідно висновку експертизи, технічна можливість уникнення зіткнення із автомобілем «Хюндай» у водія автомобіля «Ленд Ровер» полягала у дотриманні ним вимог п.2.3 «б» або п.13.1 ПДР України. Водій автомобіля «Ленд Ровер» мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Хюндай» шляхом виконання вказаних вимог ПДР. Враховуючи рух автомобіля «Ленд Ровер» за автомобілем «Хіндай», а також приймаючи до уваги контактну взаємодію автомобілів, дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.13.1 ПДР в частині неправильного вибору дистанції або вимогам п.2.3 «б» ПДР в частині несвоєчасності застосування прийомів керування, направлених на уникнення даної ДТП.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 7058/7059 від 30.09.2016 не може бути покладений в основу судового рішення, апеляційний суд вважає безпідставними.

Підстав для призначення повторної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, апеляційний суд не вбачає.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо порушення ПДР ОСОБА_3, оскільки щодо нього також складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини справи, дав їм належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Будь-яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено, а тому постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційна скарга щодо її скасування з підстав, наведених у ній, - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Юденко

Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених у справі доказів, є правильним, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, висновок суду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_6, а також поясненнями самого ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції.

Так, з пояснень ОСОБА_6 вбачається, що він рухався в середньому ряді та справа не помітив звідки взялося «Ауді», який зачепив його праву сходинку.

Як пояснив ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційної інстанції, він на дозволяючий сигнал світлофора повертав направо, але не закінчив маневр, так як вулицю Набережно-Лугову переходило багато пішоходів. В цей час сигнал світлофора змінився на червоний та почався рух автомобілів, які рухались по вул. Набережно-Лугова, в тому числі і «Рено». Коли автомобіль «Рено» зрівнявся з його автомобілем, він злякавшись, що той може його вдарити, почав вивертати вправо і таким чином «вильнув» своєю задньою частиною та зачепив праві сходинки та повторювач правого повороту автомобіля «Рено».

Такі пояснення ОСОБА_5 узгоджуються з поясненнями ОСОБА_6, схемою ДТП та фотознімками пошкоджень транспортних засобів, які свідчать саме про те, що зіткнення з автомобілем «Рено» вчинив ОСОБА_5, вдаривши лівою задньою частиною свого автомобіля «Ауді», праву передню частину кабіни автомобіля «Рено», вивернувши йому сходинки у протилежний бік.

Отже, постанова суду, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_5 щодо її скасування - без задоволення.