Провадження № 3/522/7207/16
П О С Т А Н О В А

21 листопада 2016 року

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Бойчук А.Ю., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Одесі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця Одеської області, громадянина України, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2

- за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 18.09.2016 року приблизно о 05 годині 45 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. М. Арнаутська б. 56 гр. ОСОБА_1 керував т.з. Lexus LS460, д. н. з. ВН 0002 СЕ в стані алкогольного спяніння згідно з результатами проходження алкотесту за допомогою приладу Драгер у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.130 ч. 1 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 подал клопотання про закриття справи за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 свою провину в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ст. 130 ч. 1 КУпАП не визнав і стверджував, що викладені в зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення висновки про адміністративне правопорушення є безпідставними і суперечать чинному законодавству, що підтверджується наступним:

Так, згідно п. 2.9 ПДД водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець ясно, чітко, конкретно вказав, що з об'єктивної сторони аналізоване правопорушення виражається в управлінні або передачу управління транспортних засобів в стані алкогольного спяніння.

Разом з тим, в протоколі серії АП2 № 245626 від 18.09.2016 року інспектор роти № 3 бат. № 3 лейтенант поліції ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння згідно з результатами проходження алкотесту за допомогою приладу Дрогар. Проте, дане твердження не відповідає дійсності та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки 18 вересня 2016 року ОСОБА_1 дійсно керував т.з.Lexus LS460, державний номер НОМЕР_1, по вул. М. Арнаутська у м. Одесі в районі будинку 56, не знав, що допустив порушення майже вїзджаючи під заборонений знак 3.21, проте перебував у тверезому стані. Про те, що поліцейські почали складати протокол, ОСОБА_1 взагалі не знав, що також підтверджується відсутністю його підпису у протоколі. Через велику втому та ранній час, ОСОБА_1 навіть забув забрати своє водійське посвідчення. При цьому працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів, тому результати нібито проходження ОСОБА_1 алкотесту за допомогою приладу Драгер незаконні.

Таким чином судом встановлено, що факт знаходження ОСОБА_1М.в стані алкогольного сп'яніння нічим не підтверджується.

Співробітником Управлінняпатрульноїполіції у м. ОдесіФедорович П.С.допущено однобічність, неповноту і упередженість, внаслідок чого в обґрунтування нібито винності ОСОБА_1М.у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП покладені не належні, не достовірні, не допустимі та суперечливі докази.

Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року - докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 247 КУпАП ч.1 п.1 , провадження у справі про адміністративнеправопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зібрані докази, поясненн представника правопорушника, суд встановив, що протокол складений із порушенням ст. 256 КУпАП: допущене виправлення у прізвище правопорушника; відсутній підпис правопорушника та відсутній запис про відмовуправопорушника від підписання протоколу. Суд не враховує як доказ пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскільни в поясненнях прізвище порушника зазначено невірно, також допущено виправлення у даті народження порушника. Отже, суд приходить до висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1

За таких обставин, суд, оцінювання зібрані по справі докази в їх сукупності, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення приходить до висновку, що в матеріалах справи недостатньо доказів для визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В діях ОСОБА_1 відсутня об'єктивна сторона складу правопорушенняі як наслідок - склад інкримінованого йому діяння, тому суд вважає за необхідне адміністративну справу у відношенні останнього припинити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_1 по іншийнормі Кодексу України про адміністративні правопорушення суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносноТодорич С.М., за яким суд міг би прийняти рішення суду не представлено.

Враховуючивищевикладене, керуючись ст.ст. 9, 24, 33, 38, 130, 221, 247, 256, 280, 283, 284 Кодекса України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в йогодіях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності - звільнити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через районний суд протягом 10 діб з дня їїоголошення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси А.Ю. Бойчук