ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення за таких обставин.

17.09.2016 року о 18:30 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1, у м. Запоріжжі рухаючись по вул. Незалежної України на перехресті з вул. Зелінського, здійснюючи обгін на перехресті, не впевнився в безпеці маневру та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, чим порушив вимоги пункту 14.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, 17.09.2016 приблизно о 18:30 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1, у м. Запоріжжі, по вул. Незалежної України в районі будинку № 39 в м. Запоріжжя, будучі учасником ДТП залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав, зазначив, що вину та обставини вчинення ДТП не оспорює. Проте, не вважає себе винним за ст. 122-4 КУпАП, оскільки не мав умислу залишити місце ДТП. Він вийшов після аварії з машини, поспілкувався з іншим водієм (потерпілим), але оскільки йому подзвонила дружина та повідомила про хвору дитину, він був змушений поїхати до неї.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи підзахисного, просив накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ст. 124 КУпАП, а за ст. 122-4 КУпАП закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 залишив місце пригоди умисно, оскільки знаходився у стані алкогольного спяніння. Обставини, на які посилається ОСОБА_1, доказами не підтверджені. Просив визнати його винним за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та позбавити його права керування транспортними засобами.

Свідок ОСОБА_5 (співмешканка ОСОБА_1В.) пояснила суду, що напередодні 17.09.2016 року в неї захворіла дитина, з 17:00 год. вона дзвонила ОСОБА_1 з проханням забрати її з роботи та відвести додому. Він не міг, т.я. був на замовленнях, т.я. працює таксистом. Потім він повідомив їй, що потрапив у ДТП, але зважаючи на хворобу дитини покинув місце пригоди і поїхав.

Заслухавши осіб, які прибули до суду, дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 051366 з доданою схемою ДТП, письмові пояснення порушника та потерпілого, фототаблицю, протокол про адміністративне правопорушення АП2 № 051365, характеризуючи матеріали), доходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, оскільки будучі водієм транспортного засобу залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Судом не беруться до уваги показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 з приводу вимушеного залишення ОСОБА_1 місця ДТП через хворобу дитини, оскільки вимог п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України не передбачають такого виключення щодо залишення місця ДТП. Також залишилися не підтвердженими належними та допустимими доказами пояснення щодо хвороби дитини.

Також суд вважає такими, що не підтверджені жодними доказами, пояснення представника потерпілого щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння.

При визначенні адміністративного стягнення суд враховує конкретні обставини по справі, ступінь суспільної небезпеки правопорушення, а також характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, його майновий стан.

Обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Також судом враховуються положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, за якими стягнення у разі вчинення декількох правопорушень накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З урахуванням санкцій ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, більш серйозним правопорушенням є правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид стягнення, яке належить застосувати до ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Штраф у даному випадку застосований судом бути не може, оскільки ОСОБА_1 не має постійного джерела доходу, працює неофіційно, має скрутне фінансове становище, що також підтвердила його співмешканка ОСОБА_5, допитана в якості свідка.

Позбавлення права керування транспортним засобом суд також не застосовує, оскільки це виходить за межі санкції ст. 122-4 КУпАП як більш тяжкого правопорушення.

Адміністративний арешт суд, з урахуванням особи винного та обставин вчиненого, часткового визнання вини ОСОБА_1, вважає таким, що не підлягає застосуванню, а також таке стягнення не буде відповідати тяжкості вчиненого правопорушення та його наслідків.

Підсумовуючи викладене, в даному випадку суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за більш тяжке правопорушення.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у дохід держави.

На підставі вищевикладеного, ст. 124 КУпАП, керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 27, 29, 33, 34, 35, 38, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП у вигляді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійки.

Копію постанови після набрання нею законної сили надіслати до виконання до Вознесенівського РВ КВІ ГУНП в Запорізькій області.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Шалагінова