Справа № 480/2280/16-п
Постанова

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Карікової Л.В.,

за участю секретаря Кописєвої О.Л.,

правопорушника ОСОБА_1,

розглянувши 30 листопада 2016 року матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м.Миколаєві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, одруженого, маючого на утриманні четверо дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 за ч.1 ст.130 КпАП України, -

Встановив :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 129822 від 04.09.2016 року о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_1 на 104 км. Автодороги М-14 Миколаївського району Миколаївської області керував транспортним засобом ИЖ 2125 державний номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав, однак суду пояснив, що діяв в стані крайньої необхідності, оскільки сів за кермо на питпитку через, те, що йому зателефонували з пологового будинку, в якому перебувала його дочка і повідомили про те, що йому необхідно терміново прибуди до лікарні, так як доньку прооперували і їй необхідно було терміново привезти ліки. На огляд на стан алкогольного спяніння не поїхав, тому що напередодні випив пляжку пива і через те, що поспішав до лікарні.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що вина правопорушника ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП 1 № 129822 від 04.09.2016 року (а.с.1), письмовими поясненнями ОСОБА_2І і ОСОБА_3 (а.с.3,4).

При цьому, відповідно до вимог ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно пояснень ОСОБА_1, він дійсно діяв в стані крайньої необхідності, для небезпеки його доньки.

Відповідно до п.4 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно діяв в стані крайньої необхідністі тобто для усунення небезпеки його дочки.

На підставі викладеного, керуючись ст.18, ч.1 ст. 130, ст. 221, п.4 ст.247, 283, п.3 ст.284 КпАП України, суд, -

Постановив:

Звільнити ОСОБА_1, від адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КпАП України на підставі вимог п.4 ст.247 КпАП України.

Вважати дії ОСОБА_1 такими, що вчинені в стані крайньої необхідності, і провадження по справі- закрити.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів.

Суддя Л.В.Карікова

30.11.2016