АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/8257/16-п Головуючий суддя І інстанції: Глібко О.В.
Провадження № 33/790/857/16 Суддя доповідач Колтунова А.І.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року суддя апеляційного суду Харківської області Колтунова А.І., з участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення,- ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2016 року у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працює в ПП «Волна», проживає за адресою:м. Харків, АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі постанови судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 вересня 2016 року протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було повернуто органу, який його склав, для належного оформлення, оскільки він складений з порушення вимог ст.256 КУпАП. В протоколі не зазначено свідків ДТП, інформації про вилучення документів водія, відомостей про пошкодження транспортних засобів внаслідок ДТП та інформації з датою направлення примірнику протоколу особі.

Після усунення недоліків, вказаний матеріал до Орджонікідзеквського районного суду міста Харкова надійшов 13 жовтня 2016 року.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 407582 від 27 липня 2016 року, водій ОСОБА_1 27 липня 2016 року приблизно о 21-30 годині, керуючи автомобілем марки «Субару», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Луї Пастера в місті Харкові, при виникненні перешкод (яма на дорожньому покритті), не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинення транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху перешкоди.

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 листопада 2016 року провадження по справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, в звязку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Не погодившись з винесеним процесуальним рішенням судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апелянт вважає, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в протоколі зроблені суттєві зміни в частині як фабули вчинення адміністративного правопорушення, так і зміни пунктів ПДР України, які нібито порушені, з п.12.3 на п.12.1 ПДР України, а також змінено кваліфікацію з ч.1 ст.124 КУпАП на ст.124 КУпАП. Апелянт зазначає, що не був ознайомлений з протоколом працівниками поліції, хоча і перебував на місті ДТП до 00 годин 25 хвилин 28 липня 2016 року.

Також вважає нелегітимним рапорт інспектора роти 7 батальйону 1 УПП у місті Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 08 вересня 2016 року, оскільки на той час матеріали справи були в суді; вважає суттєвими порушенням оформлення матеріалу внесення на підставі рапорту інспектора змін до схеми ДТП, де зазначено про відсутність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, що стали причиною ДТП, в той час, як в схемі до ДТП наявний опис ями та вона зафіксована на схемі ДТП; в матеріалах до протоколу містяться суперечливі дані щодо свідків ДТП (в доданих до протоколу документах міститься інформація про наявність пасажира, а в подальшому зазначено про відсутність свідків події).

За таких обставин апелянт вважає беззаперечними докази відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, як за порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, так і за порушення ним вимог п.12.1 ПДР України.

При цьому зазначив в апеляційній скарзі, що провадження по справі відносно нього в суді першої інстанції підлягало закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Розгляд в суді апеляційної інстанції відбувається за відсутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи. (а.с.44), що не суперечить вимогам ст.294 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, повинен належним чином зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Тобто виходячи зі змісту ст.ст.280,283 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний особисто зясувати, чи було воно дійсно вчинене, а в постанові у справі навести опис встановлених судом обставин за результатами розгляду справи.

Натомість, додержання цих вимог закону судом першої інстанції не забезпечено, оскільки фактичні обставини події правопорушення, за вчинення якого у відношенні ОСОБА_1 складено протокол, сформульовані в оскаржувані постанові, виходячи не з власних висновків судді за результатами розгляду справи, а з посиланням на зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Суд, зробивши висновок про закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, закрив провадження у справі.

Постанова судді, всупереч вимогам ст.283 КУпАП взагалі не містить опису обставин, що характеризують обєктивну сторону правопорушення, та встановлені безпосередньо судом при розгляді справи, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції, зясувавши лише думку ОСОБА_1 з приводу винуватості у вчиненні правопорушення за ст.124 КУпАП, дійшов висновку про закриття справи на підставі п.7 ст.247 КУпАП. Натоміть такий висновок взагалі не мотивований, оскільки суд при розгляді справи взагалі не дослідив та не проаналізував докази, зібрані під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №407582, не розкрив їх змісту, а тому є незрозумілим, які саме докази були прийняті до уваги судом, а які спростовані.

Так, статтею ст.256 КУпАП передбачені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення. У протоколі повинні зазначатися: дата і місце його складання, посада, імя, по батькові, особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи ,яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Необхідно кваліфікувати дії порушника з правильним посиланням на пункт, частину, статтю Закону, яка визначає дії, що являються правопорушеннями.

Протокол, якій є предметом розгляду в суді, підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих, протокол може бути підписано також і цими особами.

В протоколах про адміністративні правопорушення повинно бути чітко встановлено час, місце, спосіб, термін вчинення правопорушення, з відповідними посиланнями на пункт, частину статті, яка інкримінується у провину, що є основними кваліфікаційними ознаками.

Проте, судом першої інстанції наведених вимог закону в повному обсязі виконано не було, не досліджено і не надано оцінки доказам, які б безумовно підтверджували, або спростовували факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 Справу судом першої інстанції розглянуто на неповно досліджених доказах, підійшовши до розгляду справи формально.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 27 липня 2016 року інспектором роти 7 батальйону 1 УПП у м.Харків ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено протокол серії АП2 №407582 про порушення ОСОБА_1 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, за що його дії інспектором було кваліфіковано за ч.1 ст.124 КУпАП.

27 липня 2016 року інспектором Фєнотою С.Ю. на імя начальника Управління патрульної поліції складено рапорт, яким інспектор повідомляє, що при складанні протоколу їм помилково зазначено про порушення водієм ОСОБА_1 п.12.3 ПДР України, в той час як правильно слід було зазначити про порушення п.12.1 ПДР України. Також зазначає, що нею в протоколі помилково вказана ч.1 ст.124 КУпАП, тоді як вірним слід вважати ст.124 КУпАП.

В рапорті інспектор вказує про припущені нею при складанні протоколу помилки у фабулі порушення, де замість «при виникненні перешкоди (яма на дорожньому покритті) не вжив негайних заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди», вірним слід вважати, що «27 липня 2016 року о 21 годині 30 хвилин у місті Харкові водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Subary Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вулиці Луї Пастера,256, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на вибоїну на дорозі. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками». Інспектор пояснює, що помилково не вказано про додаток до протоколу пояснень водія ОСОБА_1 по суті порушення, уточнено, що «пояснення прикладаються на окремому аркуші». (а.с.4)

Тобто фактично, після прийняття рішення і зазначенням в протоколі відносно ОСОБА_1 фабули адміністративного правопорушення за порушення ПДР України, інспектором поліції вирішено питання про повну зміну кваліфікації пункту порушень правил дорожнього руху України в діях ОСОБА_1, з п.12.3 на п.12.1 ПДР України.

З матеріалів справи вбачається,що постановою судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 вересня 2016 року протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було повернуто органу, який його склав, для належного оформлення, оскільки він складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП: в протоколі не зазначено свідків ДТП, інформації про вилучення документів водія, відомостей про пошкодження транспортних засобів внаслідок ДТП та інформації з датою направлення примірнику протоколу особі-правопорушнику.

(а.с.5)

Після усунення недоліків, що слугували підставою для направлення протоколу на дооформлення, вказаний матеріал знов надійшов до Орджонікідзеквського районного суду міста Харкова 13 жовтня 2016 року.

(а.с.6)

До матеріалу про адміністративне правопорушення долучені рапорт інспектора Фєноти С.Ю. на імя начальника Управління патрульної поліції, датований 08 вересня 2016 року і рапорт інспектора роти 7 батальйону 1 УПП в м. Харкові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3, без зазначення дати його складення.

В рапорті інспектор Фєнота С.Ю. доповідає про отримання ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення, про розяснення йому процесуальних прав як особі, у відношенні якої складено протокол, про відсутність свідків ДТП, про наявність підпису ОСОБА_1 у відповідних графах протоколу, про вилучення посвідчення водія; про те,що не зазначено інформації про механічні пошкодження автомобіля: бокової поверхні правого переднього колеса, поріз заднього правого колеса, з матеріальними збитками. Тобто, фактично цією інформацією доповідає про виконання недоліків в адміністративному матеріалі, на виконання постанови судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 вересня 2016 року.

Окрім цих дій, інспектор зазначає інформацію, аналогічну за попереднім її рапортом від 27 липня 2016 року, про виправлення фабули кваліфікації правопорушення в діях ОСОБА_1 Доповідає в рапорті про помилки, що в схемі місця ДТП, яка була складена на місті пригоди, помилково у графі «наявність недоліків в утриманні вуличної шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП» випадково не було вказано, що таких недоліків «нема».

Разом з тим, в рапорті від 08 вересня 2016 року інспектор Фєнота С.Ю. знов зазначає, що «в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п.12.3 ПДР України, а саме те, що водій не зменшив швидкість та не вжив інших негайних заходів для обїзду перешкоди, а саме ями, яку було добре видно, яка не була залита водою, засмічена, а також даний участок дороги був добре освітленим, інтенсивність руху на даній ділянці дозволяла обїхати перешкоди по зустрічній смузі».

(а.с.7)

В той час, як в попередньому рапорті інспектор Фєнота С.Ю. зазначила, що пункт 12.3 ПДР України визначила помилково, і вірним слід вважати порушення в діях ОСОБА_1 п.12.1 ПДР України.

Інспектор Татарінов С.П. в рапорті доповідає, що під час складання схеми місця ДТП ним в графі «наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП (є/нема), дані не були вказані. Прошу вважати вірним: «Наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП (є/нема)» - «нема». Також вказує, що водій ОСОБА_1 визнав провину на місці. Тобто фактично, після складання схеми ДТП інспекторами було прийнято рішення про фактичну зміну даних, які є суттєвими при визначенні наявності чи відсутності в діях водія ознак порушень ПДР України, що впливає на фабулу адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що відповідно до вимог п.7 «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

На даний час предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є постанова судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 листопада 2016 року, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 407582 від 27 липня 2016 року у відношенні водія ОСОБА_1, якою провадження по справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, в звязку з закінченням на момент розгляду строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Проте, судом першої інстанції під час розгляду справи не звернуто уваги на наявні суперечності і розбіжності, допущені уповноваженими особами під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Апеляційний суд такі недоліки вважає суттєвими, які повинні бути оцінені судом, з метою дотримання загальних принципів верховенства права і закону.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом ,який вирішить спір щодо прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразовон вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що виправлення помилок в частині кваліфікації обєктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1, на допущення яких інспектори поліції вказують в рапортах вже після складання протоколу, з усіма відповідними внесеннями на підставі рапортів змінами в схему ДТП та в сам протокол, є вочевидь недостатніми для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівними, суперечливими, і повинні тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення,а саме на користь ОСОБА_1

За таких обставин, з урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247,ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 листопада 2016 року про закриття провадженні по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1, в звязку з закінченням тсроків притягнення до адміністративної відповідальності, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -