Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/95/16-п Головуючий у 1-й інст. Михалюк О. П. Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Широкопояс Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року. Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області Широкопояс Ю.В., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, представника потерпілого адвоката ОСОБА_4, секретаря судового засідання Велидчук І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 05 липня 2016 року у справі за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого водієм ФОП «Солук» м. Львів, одруженого, що раніше не притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

В апеляційній скарзі з доповненнями потерпілий ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, доведеність винності ОСОБА_1Я, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_3 та його представника в підтримання доводів апеляційної скарги, міркування ОСОБА_1 та його захисника в заперечення апеляційної скарги, дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи та інші докази, надані учасниками судового розгляду, апеляційний суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи видно, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої були пошкоджені автомобіль «Ман» під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіль «Ауді Q7» під керуванням водія ОСОБА_3, не була зафіксована відеореєстратором або іншим технічним засобом. Наслідки цієї пригоди 29 січня 2016 року фіксувалися у присутності обох водіїв працівником поліції, який після складання схеми місця ДТП, фіксування пошкоджень транспортних засобів, відбирання пояснень у обох водіїв та свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, склав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 (а. с. 4-9).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 29 січня 2016 року о 18 год. 35 хв. на 80 км + 901 м автодороги Київ-Чоп у Брусилівському районі Житомирській області ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 10.1., 2.3 «б» ПДР України, - керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху та перестроювання був неуважним та не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в крайній лівій смузі, внаслідок чого обоє транспортних засобів одержали механічні пошкодження (а. с. 4).

Відповідно до п. 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Оскільки схема місця ДТП від 29 січня 2016 року, що є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, без будь-яких заперечень та доповнень була підписана обома учасниками ДТП - водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на місці пригоди, під час судового розгляду фактичні дані, що містяться у даному документі не спростовані будь-якими достовірними доказами, апеляційний суд визнає достовірними наведені у даній схемі фактичні дані щодо місць розташування першого та другого місць зіткнень, транспортних засобів відносно елементів дороги на місці пригоди безпосередньо після ДТП, а також про видимі (зовнішні) механічні пошкодження внаслідок ДТП автомобіля «Ман» - заднього лівого бокового відбійнику, лівого борту, заднього номерного знаку з кріпленням, а також автомобіля «Ауді» - переднього бамперу, передніх крил, правої та лівої передніх дверей, лівої задньої двері з молдінгом, заднього лівого крила, заднього бамперу зліва, переднього та заднього лівих дисків; пошкодження 2-х метрів відбійної стрічки (а. с. 5).

Всі учасники судового розгляду під час апеляційного розгляду погодилися з тим фактом, що друге місце зіткнення, позначене на схемі червоною крапкою та цифрою 4, розташоване на металевому відбійнику, що відокремлює зустрічні смуги руху.

Тому є достовірними дані схеми місця ДТП про те, що перше місце зіткнення знаходиться на лівій смузі у напрямку руху обох транспортних засобів на відстані 0,4м. від лінії розмежування смуг руху, а друге місце зіткнення на металевому відбійнику, що обмежує ліву смугу руху, - на відстані 15,2 м. від першого місця зіткнення у напрямку руху обох автомобілів та на відстані 4,8 м. від лінії розмежування лівої та правої смуг руху (а. с. 5).

Твердження сторони захисту про те, що ширина лівої смуги руху збільшується після першого до другого місця зіткнення є необґрунтованим, оскільки спростовується даними схеми місця ДТП, що не містить будь-яких відміток про збільшення ширини лівої смуги руху, що дорівнює 4,8 м., в районі другого місця зіткнення.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини ДТП узгоджуються з послідовними поясненнями стороннього свідка - очевидця водія ОСОБА_5 про те, що причиною ДТП стало те, що автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1, що рухався у правій смузі руху, під час здійснення перестроювання у ліву смугу руху для здійснення випередження іншого автомобіля, що рухався у правій смузі руху, створив перешкоду для руху автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, що рухався у лівій смузі руху у тому ж напрямку, внаслідок чого водій автомобіля «Ауді» - потерпілий ОСОБА_3 змушений був спрямувати свій автомобіль у сторону відбійника (а. с. 8, 131); а також з поясненнями свідка ОСОБА_6 водія автомобіля «Даф-75» про те, що він рухався у правій смузі руху зі швидкістю близько 60 км./год. та відчув сторонній шум коли вантажний автомобіль «Ман», що рухався позаду нього у правій смузі руху, здійснював маневр випередження його автомобіля зі зміною смуги руху, після чого цей автомобіль випередив його, різко прийняв вправо та зупинився (а. с. 7).

Твердження захисника про те, що свідок ОСОБА_5 не міг бачити події ДТП є необґрунтованим, оскільки згідно детальних пояснень цього свідка, він, керуючи іншим автомобілем, безпосередньо перед ДТП рухався у правій смузі руху безпосередньо за вантажним автомобілем «Ман», хотів випередити цей автомобіль та виїхати на ліву смугу руху, однак не зробив це, оскільки подивився у ліве дзеркало заднього виду та побачив автомобіль «Ауді», що рухався у лівій смузі руху, після чого він добре бачив як автомобіль «Ман» став виїжджати на ліву смугу руху, внаслідок чого сталася ДТП, під час якої автомобіль «Ауді» був затиснутий між автомобілем «Ман» та металевим відбійником, що обмежував ліву смугу руху (а. с. 131).

Згідно пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні суду першої інстанції, габаритна ширина автомобіля «Ман» становить 2,5 м. (а. с. 69).

Під час апеляційного розгляду представником потерпілого надано суду дані про загальновідомі дані про габаритну ширину автомобіля «AUDI Q7» - 2212 см., які не заперечуються стороною захисту.

Висновки експертного автотехнічного дослідження № 1/7 від 13 червня 2016 року про певне положення автомобілів під час зіткнення як зазначено на схемі на а. с. 58, про те, що в первинний момент зіткнення поздовжні осі автомобілів знаходилися під кутом 1-3 градуси, та про неможливість визначення взаємного кутового розташування поздовжніх осей автомобілів «Ман» та «Ауді» відносно елементів дороги (а. с. 45-58), - є обґрунтованими та відповідають поясненням потерпілого ОСОБА_3 про те, що безпосередньо перед зіткненням в момент виїзду автомобіля «Ман» на ліву смугу руху, він також відвернув вліво в сторону відбійника, намагаючись таким чином запобігти зіткненню одночасно із застосуванням гальмування.

Відсутність слідів гальмування транспортних засобів на місці події не спростовує варіанту події за версією потерпілого ОСОБА_3, оскільки автомобіль «Ауді» був обладнаний системою АБС.

З врахуванням вищевказаних доказів, апеляційний суд визнає недостовірними пояснення ОСОБА_1 про те, що на момент зіткнення транспортних засобів автомобіль «Ман» під його керуванням вже закінчив маневр перестроювання у ліву смугу руху, порівнявся з автомобілем «Даф» та рухався прямолінійно у лівій смузі, оскільки за такою версією події стають неможливими факти: виникнення першого місця зіткнення на лівій смузі руху на відстані 0,4м. від правої смуги руху; розташування транспортних засобів на момент їх контакту як встановлено експертами на схемі (а. с. 58) та утворення всіх виявлених на них механічних пошкоджень з врахуванням їх габаритної ширини на лівій смузі руху шириною 4,8м., обмеженою зліва металевим відбійником.

Разом з тим, пояснення потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 про те, що ДТП сталася з тої причини, що автомобіль «Ман» здійснив перестроювання з правої у ліву смугу руху, створивши перешкоду для руху автомобілю «Ауді» під його керуванням, що рухався з більшою швидкістю у лівій смузі руху, внаслідок чого останній автомобіль був затиснутий між лівою стороною автомобіля «Ман» та металевим відбійником, що обмежує ліву смугу руху, повністю узгоджуються з усіма достовірними доказами у даній справі.

Тому пояснення потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 є достовірними.

З врахуванням вищевказаних доказів апеляційний суд визнає недостовірними показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (судових експертів) та висновки проведеної цими експертами автотехнічного дослідження від 13 червня 2016 року про те, що механізм розвитку даної автопригоди, який запропонований водієм ОСОБА_1 не позбавлений технічної спроможності, а механізм пригоди за версією водія ОСОБА_3 позбавлений технічної спроможності, що у даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_1 не суперечили вимогам ПДР, а водій ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами п. 13.1 ПДР про необхідність дотримання безпечної дистанції та порушив ці вимоги, здійснивши зіткнення з автомобілем «Ман», що рухався у лівій смузі руху (а. с. 45-58).

Крім того, за змістом вступної та мотивувальної частини вищевказаної експертизи, для її проведення використовувалися як вихідні дані про місце зіткнення транспортних засобів та час руху автомобіля «Ман» у лівій смузі руху близько 1 хвилини згідно роздруківки послуг моніторингу автомобіля «Ман» р.н.з. ВС 9273 АР, отриманої з ГЛОНАСС та GPS систем супутникового позиціювання (а. с. 46) та експертами не були враховані надані представником потерпілого дані документів відповідніх підприємств у галузі GPS - моніторингу про те, що дані стандартної системи GPS моніторингу неможливо використовувати для визначення точного місця розташування автомобіля в межах стандартної ширини смуги руху з огляду на номінальну похибку позиціювання, яка складає 2,5м. та абсолютну похибку позиціювання для переважної більшості пристроїв GPS позиціювання, окрім спеціалізованих геодезичних, в середньому від 5 до 25 метрів (а. с. 115, 116, 143).

Доводи захисника про недопустимість останніх документів є необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ст. ст. 269, 270 КУпАП потерпілий та його представник вправі заявляти клопотання про долучення до матеріалів справи доказів та вищевказані документи відповідають положенням ст. 251 КУпАП.

Суд також визнає необґрунтованим вищевказаний висновок експертного дослідження про неможливість встановлення місця зіткнення транспортних засобів, оскільки таке твердження спростовується встановленими у даній справі фактичними даними схеми місця ДТП про місце розташування першого місця зіткнення на лівій смузі руху на відстані 0,4м. від правої смуги руху, які були формально вказані у дослідницькій частині висновку, однак фактично не були враховані експертами без будь-яких мотивів.

Таким чином, у справі поза розумним сумнівом доведена достовірність версії події за показаннями потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5, зокрема, доведені ті фактичні обставини, що причиною ДТП стало саме невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1., 2.3 «б» ПДР України, оскільки саме автомобіль «Ман» під керуванням водія ОСОБА_1, здійснюючи маневр випередження іншого транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_6 та виїжджаючи з правої на ліву смугу руху, створив перешкоду для руху автомобіля «Ауді» під керуванням водія ОСОБА_3, що рухався у лівій крайній смузі з більшою швидкістю, що призвело до ДТП та пошкодження транспортних засобів внаслідок затискання автомобіля «Ауді» між автомобілем «Ман» та металевим відбійником. Такі дії водія ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинному звязку із наслідками ДТП, оскільки за умови дотримання вищевказаних правил ПДР водієм ОСОБА_1 автомобіль «Ауді» міг би безперешкодно здійснити проїзд у лівій крайній смузі руху та ДТП би не відбулося.

На підставі вищевказаних достовірних доказів апеляційний суд визнає доведеними такі фактичні обставини справи: 29 січня 2016 року о 18 год. 35 хв. на 80 км + 901 м автодороги Київ-Чоп у Брусилівському районі Житомирській області водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 10.1., 2.3 «б» ПДР України, - керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху та перестроювання був неуважним та не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в крайній лівій смузі, внаслідок чого обоє транспортних засобів одержали механічні пошкодження.

Тому апеляційний суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, оскільки в порушення вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП місцевим судом не було повно зясовано всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення та зроблено неправильну оцінку доказів.

За таких обставин доводи апеляційної скарги потерпілого є обґрунтованими, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки на даний час сплив строк накладення стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 294, 247 ч. 1 п. 7 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 5 липня 2016 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження у даній справі у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Ю.В. Широкопояс