пр. № 3/759/5344/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Оздоби М.О.,
при секретарі судового засідання - Левчиній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву захисника ОСОБА_3 про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2016р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання про відвід судді, посилаючись на те, що суддею прийнято рішення про розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, отже, у нього виникає сумнів у безсторонності та неупередженості судді.

При розгляді заяви захисника ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Між тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід і порядку розгляду заяви про відвід.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про те, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і прийняття та розгляд заяви захисника ОСОБА_3 про відвід судді за правилами, закріпленими в КПК України.

Ст. ст. 75, 76 КПК України передбачені обставини, що виключають участь судді в розгляді справи, а також встановлена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Як вбачається із заяви, такий відвід був заявлений з підстав того, що дії судді під час розгляду справи порушують, на думку захисника, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на особисту участь при розгляді справи.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, неодноразово був присутнім в суді, за його клопотаннями розгляд справи відкладався для з'ясування всіх істотних обставин, крім того він реалізував своє право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у зв'язку з чим заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись Конституцією України, ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника ОСОБА_3 про відвід судді Оздоби Марини Олексіївні - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: