АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Мороз І.М.,розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернігів, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього, з урахуванням ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 24 серпня 2016 року о 13 год. 20 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Райдужна, 3-A, в стані алкогольного сп'яніння. Для визначення стану алкогольного сп'яніння було використано алкотестер «Драгер» 6810, результат тесту якого 2,97 ‰, тобто ОСОБА_3 порушив п. 2.9 а ПДР України.

Крім того, ОСОБА_3 24 серпня 2016 року о 13 год. 20 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Райдужна, 3-A, під час руху заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, в результаті чого автомобіль отримав пошкодження.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати, звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення, передавши матеріали на розгляд Громадської організації «Союз Антинаркотичних Спільнот».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд, порушивши його право на участь в судовому розгляді, розглянув справу за його відсутності, що призвело до неповного врахування даних про його особу, сімейний стан, щире розкаяння у вчиненому.

24 листопада 2016 року ОСОБА_3 подав зміни до апеляційної скарги під найменуванням: «Додаткові пояснення», за якими він просить скасувати постанову суду першої інстанції, визнавши його винним за ст. 124 КУпАП, призначивши штраф, у розмірі встановленому законодавством, справу в частині притягнення до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що розгляд справи відбувся без його повідомлення та присутності, що позбавило його можливості реалізувати свої права на захист.

Зазначає що у стані алкогольного сп'яніння він автомобілем не керував і докази цьому відсутні, свідки цього не бачили, оскільки після пошкодження свого автомобіля у наслідок необережного керування, він пішов до магазину де придбав спиртні напої, випив їх у великий кількості, повернувся в автомобіль де і заснув. У подальшому працівники поліції за участі свідків зафіксували стан алкогольного сп'яніння, а не керування автомобілем.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою з урахуванням внесених змін, вислухавши пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як убачається з постанови місцевого суду, при розгляді даної справи він дослідив матеріали адміністративної справи, врахував письмові пояснення ОСОБА_3 та свідків, документовані показники алкотестеру, а тому висновки суду першої інстанції є належно обґрунтованими та відповідають вимогам діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння спростовуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 ( а.с.6), який бачив о 13 год. 20 хв. наїзд автомобіля НОМЕР_1 під кернуванням ОСОБА_3 на огорожу та пошкодження огорожі та автомобіля, поведінка водія вказувала на його нетверезий стан.

Згідно показникам перевірки стану ОСОБА_3 за допомогою алкотестера «Драгер» 6810 о 16 год. 03 хв., результат тесту становить 2,97 ‰, що підтверджує стан алкогольного сп'яніння і посвідчено свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Суд немає підстав ставити під сумнів достовірність показань зазначених свідків, оскільки вони з ОСОБА_3 знайомі не були, та не мають будь-яких підстав його оговорювати.

Раніше ОСОБА_3 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП постановою судді Деснянського районного суду м.Києва від 2 грудня 2015 року, яка у частині визнання його винуватим за ч.1 ст. 130 КУпАП залишена без зміни постановою Апеляційного суду м. Києва від 2 грудня 2015 року.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини беззаперечно вказують на вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.2 ст. 130 КУпАП, а різниця у часі між вчиненням ДТП та визначенням його стану алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера вказує лише на час проведення такого заміру та не спростовує того, що ОСОБА_3 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Твердження ОСОБА_3 про вживання спиртних напоїв після ДТП, спростовуються вищенаведеними доказами та розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини у справі, вважаю, що відсутні підстави для задоволення клопотань ОСОБА_3 про допит додаткових свідків щодо яких відсутні будь-які відомості про їх перебування під час цих подій разом з ОСОБА_3, та допит всіх поліцейських і витребування матеріалів відеофіксації їх нагрудних камер.

А тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.2 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_3 на розгляд судом першої інстанції справи у його відсутність, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки таке право ОСОБА_3 було поновлено при апеляційному перегляді, а тому його права, передбачені ст. 268 КПК України не порушені.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 33 - 36 КУпАП та обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення ОСОБА_3, а призначене судом стягнення є необхідним з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, громадської безпеки, а також запобіганню вчиненню подібних правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому підстави для скасування чи зміни постанови судді відсутні, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року, щодо визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва І.М.Мороз

ЄУНС 755/13638/16-п

Справа № 33/796/1529/2016

Суддя 1 інстанції Федюк О.О.