Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Жизнєвський Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року. Суддя Апеляційного суду Житомирської області Жизнєвський Ю.В., за участі захисника - адвоката Поруцького В.А. та особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Богунського районного суду м. Житомира області від 31 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік та стягнено з останнього судовий збір в сумі 275 гривень 60 копійок.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він, 02.09.2016 року, о 19 год. 50 хв. керував автомобілем ВАЗ 21723, д.н.з. НОМЕР_1, в м. Житомирі по вул. Київській та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Богунського районного суду скасувати та провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що його вина в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні належним чином не доведена, оскільки в нетверезому стані транспортним засобом він не керував та від освідування на стан алкогольного сп'яніння не відмовлявся.

На його думку, суд першої інстанції недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, а також допустив неправильність при застосуванні норм права.

Посилається при тому на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись доказом його вини, як про те вказано в оскаржуваній постанові суду, а також на те, що в даному протоколі належним чином не було зафіксовано факт адміністративного правопорушення.

Вважає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підтверджують факту керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Зазначає, що суддя у своєму рішенні не повністю врахував його пояснення та доводи його письмового клопотання про те, що він не відмовлявся від медичного обстеження, а навпаки наполягав на його проведенні у відповідності до чинного законодавства, в результаті чого, в подальшому він поїхав на відповідне медичне освідування до Обласного наркологічного диспансеру.

Вказує також на факт порушення порядку проведення його огляду на стан алкогольного сп'яніння, який передбачений ст.266 КУпАП, що, на його думку, не надавало працівникам поліції законних підстав для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, подальшого вилучення водійського посвідчення, тимчасового затримання транспортного засобу та відсторонення від керування транспортним засобом.

Крім того, вказує на те, що при обранні йому виду адміністративного стягнення суд, в порушення вимог ст.33 КУпАП не врахував даних про його особу, його майновий стан та пом'якшуючих обставин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Поруцького В.А., які підтримали подану апеляцію, дослідивши матеріали справи, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а також в відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 02.09.2016 вбачається, що 02.09.2016 вони їхали в автомобілі Деу Ланос по вул. Київській в м. Житомир, при тому, в попутному їм напрямку рухався автомобіль ВАЗ 21723 д.н. НОМЕР_1. Під час руху, водій даного автомобіля ВАЗ здійснював різке гальмування та виляв по проїжджій частині дороги. В подальшому, після зупинки працівниками поліції вказаного транспортного засобу водій ВАЗ 21723 представився ОСОБА_2 В процесі спілкування, в останнього були наявні ознаки алкогольного сп'яніння у виді стійкого запаху алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та порушення координації рухів. (а.с.4-6)

Згідно додаткових письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 02.09.2016 вбачається, що 02.09.2016р. о 19 год. 50 хв., після зупинки працівниками поліції вищевказаного автомобіля ВАЗ 21723 останні запропонували ОСОБА_2 пройти відповідний тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою пристрою «Драгер», на що останній відмовився. (а.с.7-8)

Крім того, вина ОСОБА_2 підтверджується розпискою ОСОБА_8 від 02.09.2016, згідно якої він зобов'язується не допускати до керування автомобілем свого брата ОСОБА_2 до його повного витверезіння (а.с.4) та висновком медичного огляду № 563 від 02.09.2016, згідно якого ОСОБА_2 від освідування відмовився. (.а.с.2)

Вищевказане, а також інші матеріали справи дають підстави вважати, що працівники поліції дотримались вимог п.п. 6, 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11.11.2015, згідно яких: огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків та з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а також вимог ст.266 КУпАП, яка регламентує відсторонення осіб від керування транспортними засобами та їх огляд на стан алкогольного чи іншого сп'яніння.

В свою чергу, Апеляційний суд не бере до уваги висновки токсикологічного дослідження № 4142 (а.с.22), на яке посилається у своїй апеляції ОСОБА_2, оскільки вказане в ньому дослідження крові останнього проводилось в порушення двохгодинного строку, передбаченого вищевказаним п.9 Інструкції.

Крім того, результати даного токсикологічного огляду не повідомлялись оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, як того вимагає п. 17 розділу ІІІ цієї Інструкції, а сам огляд ОСОБА_2 в Обласному наркологічному диспансері проводився в порушення ч.4 ст.266 КУпАП без присутності працівників поліції.

Щодо апеляційних доводів ОСОБА_2 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення належним чином не зафіксовано факт інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то вони не відповідають дійсності та спростовуються змістом даного протоколу. ( а.с.1)

Крім того, не є обгрутованими доводи апелянта про те, що при призначенні йому виду та міри покарання суд не дотримався вимог ст. 33 КУпАП, а саме не врахував даних про його особу, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують покарання, оскільки санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Інших видів покарань вказана норма закону не передбачає.

Враховуючи вищевказане, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, як того просить у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 Апеляційний суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.294 КУпАП, Апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира області від 31 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: