Справа №560/1034/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії АП2 №026250 від 09.10.2016 року, ОСОБА_1, 25 липня 2016 року о 23-30 год. по вулиці Центральна в с.Берестя Дубровицького району Рівненської області, керував автомобілем «ВАЗ 2101» н.з. ВК 3147 АН, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкотестер 6810» та проходженні такого огляду в медичному закладі відмовився.

Окрім того, згідно протоколу серії АП2 №026249 від 09.10.2016 року, ОСОБА_1, 25 липня 2016 року о 23-30 год. по вулиці Центральна в с.Берестя Дубровицького району Рівненської області, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101» н.з. ВК 3147 АН, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, недотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з трактором «Т-40 АН» з н.з. 9646 РД, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Як вбачається із складених відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення, він у протоколі за ст.124 КУпАП зазначив, що «скоїв ДТП», а у протоколі за ч.1 ст.130 КУпАП від підпису та пояснень відмовився.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП визнав повністю, проте просив звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі примітки ст.124 КУпАП, оскільки він спільно з потерпілим ОСОБА_2 повідомив у страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 25 липня 2016 року. Проте, не визнав вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки 25 липня 2016 року він алкогольних напоїв не вживав і проходити того дня в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного спяніння йому не пропонувалось, а сам протокол було складено майже через два місяці після ДТП. Зазначені в протоколі свідки, 09.10.2016 року засвідчили лише факт його відмови від підписання протоколу та вони не були свідками подій, які мали місце 25.07.2016 року. Посвідчення водія, працівниками поліції не було вилучено, що також підтверджує, те, що в стані алкогольного спяніння, він не перебував 25.07.2016 року.

Як вбачається з адміністративних матеріалів, учасники дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільно повідомили страхову компанію ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про настання 25.07.2016 року за їх участю ДТП (а.с.19-22)

Згідно з приміткою до ст.124 КУпАП особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 в тому, що 25.07.2016 року, він керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил дорожнього руху, в результаті чого ним було вчинено ДТП, доведено повністю, а тому його дії вірно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП. Проте, оскільки ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_2 повідомив в страхову компанію про настання 25.07.2016 року ДТП, його слід звільнити від адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, 09.10.2016 року, слідчим СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 було винесено постанову «про закриття кримінального провадження» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Пунктом 7 ст.247 цього ж Кодексу встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Отож, оскільки на момент розгляду справи, закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.38 КУпАП, провадження у справі за протоколом серії АП2 №026249 від 09.10.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, слід закрити, на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Що стосується складеного відносно ОСОБА_1 протоколу серії АП2 №026250 від 09.10.2016 року, то слід зазначити наступне: Ст.245 КУпАП, передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

При оцінці доказів при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з'ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов'язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об'єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 КУпАП є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_5 від 09.10.2016 р., а також з пояснень, які він надав на розгляді справи в суді встановлено, що в його присутності ОСОБА_1 відмовився від дачі письмових пояснень та підпису у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, пояснення свідка ОСОБА_5 підтверджують лише саме факт відмови ОСОБА_1 від дачі письмових пояснень та підпису у протоколі про адміністративні правопорушення та не можуть засвідчити чи спростувати факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. При тому, що сама подія, згідно протоколу серії АП2 №026250 від 09.10.2016 року, мала місце 25 липня 2016 року, тобто за два місяці до складання протоколу.

Відповідно до п. 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом який рухається своїм холод чи за допомогою буксирування.

Згідно ч.1 ст.265-1 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, якщо б ОСОБА_1 25.07.2016 року дійсно перебував з явними ознаками алкогольного спяніння, то у такому випадку, працівник поліції, мав би вилучити у нього 25.07.2016 року посвідчення водія, проте відомостей у протоколі про його вилучення немає, що також доводить невинуватість ОСОБА_1 у адміністративному правопорушення, яке йому інкримінується працівником поліції.

Разом із тим, для обґрунтованого притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП в контексті обставин цієї справи, необхідно встановити факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п.2.9. Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно до п.3 Постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 р. огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Крім того, згідно до спільного Наказу МВС та МОЗ від 9.11.2015 року № 1452/735 співробітники поліції мають право використовувати спеціальні технічні засоби ( у тому числі засоби тест-контролю), дозволені до застосування МОЗ і Держспоживстандартом на місці зупинки транспортного засобу для огляду водіїв, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Аналогічні норми передбачені "Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Так, згідно вказаного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду на стан сп'яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп'яніння. Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено акт огляду особи на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складання якого є обов`язковим у відповідності до пункту 10 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, та пункту 4 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Отож, як встановлено судом в ході розгляду справи, працівники поліції не дотрималися встановленої законом процедури огляду водія на стан сп'яніння, оскільки відповідно до закону, вони мали б роз'яснити ОСОБА_1М права, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, запропонувати пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, поінформувати про порядок застосування спеціального технічного засобу, оформити направлення на огляд в медичному закладі, не долучили до матеріалів справи акт огляду особи на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки поліцейські стверджують, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, забезпечити доставку ОСОБА_1 до медичного закладу і лише після вжиття усіх вище перелічених дій мали б підстави скласти відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.

Оскільки, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння є обов'язковою складовою об'єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а така відмова ОСОБА_1 категорично заперечується, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановити неможливо.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_6 України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_6 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_6 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_6 України є нормами прямої дії…».

Окрім того, відповідно до ст. 62 ОСОБА_6 України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, суд приходить до висновку, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що 25.07.2016 року ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, не можуть бути визнані ні достовірними, ні допустимими доказами, оскільки фактично ґрунтуються виключно на обставинах викладених в протоколі працівником поліції та не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не можуть бути прийняті судом як достовірні.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв'язку з недоведеністю та недостатністю належних, об'єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, оскільки висновок особи, яка склала протокол не підтверджується сукупністю доказів, а отже не відповідає вимозі їхньої достатності.

Разом із тим, відповідно до п.2 ст.38 КупАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Отож, враховуючи закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП

Керуючись ст..38, ст.247, ст.ст.284,287,294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, його захисником, а також потерпілим до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_7