АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання − Лашевич О.С.,

захисника особи, відносно якої закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення - адвоката Томчук М.В.,

адвокатів − ПетренкоЄ.І., Бевзи В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу адвоката Петренка Є.І. на постанову Печерського районного суду міста Києва від 01.06.2016, −

В С Т А Н О В И В

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 01.06.2016 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, адвокат Петренко Є.І. в інтересах ТОВ «СавікШустерСтудія» подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 01.06.2016 у справі про адміністративне правопорушення № 757/19107/16-п та визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, притягнувши ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності згідно із ч.5 ст. 212-3 КУпАП.

В обґрунтування безпосередньо апеляційних вимог самої апеляційної скарги, апелянт стверджує, що суд не врахував положення ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», які мають тлумачитись в системному зв'язку, адже відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» віднесення службової інформації до інформації з обмеженим доступом можливе лише у разі дотримання усіх трьох умов, зазначених у ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Однак, як випливає зі змісту апеляційної скарги, судом не стверджувалось, що була присутня хоча б одна із перелічених у ч.2 ст.6 даного Закону умов. Крім того, апелянт наголошує, що відповідно до ч.7 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Вказане, на його думку, дозволяє стверджувати, що навіть, якби і вказаний документ відносився до службових, то це не означає, що зазначена в ньому інформація «автоматично» отримує статус службової, і більше того не означає, що вона не може надаватись особі, щодо якої вона збиралась. Разом з тим, в апеляційній скарзі містяться посилання на ст.9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Інструкцію про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію, затвердженою постановою КМУ від 27.11.1998 із вказівкою на те, що інформація, яка міститься у внутрішньовідомчих актах, що становлять службову кореспонденцію, автоматично не стає інформацією з обмеженим доступом, а лише може бути віднесена до такої категорії. Отже, як вважає апелянт, віднесення інформації до службової не означає, що вона не є публічною і автоматично отримує статус інформації з обмеженим доступом. При наданні відповіді на запит на інформацію щодо документів, які містять службову інформацію, Законом передбачено проведення «трискладового тесту» у кожному конкретному випадку. Зазначене також підтверджується роз'ясненням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» та Роз'ясненням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо віднесення публічної інформації до службової згідно із Законом «Про доступ до публічної інформації», розроблені спільно з Експертною радою при Представникові Уповноваженого з прав людини від 01.11.2014.

В доповненнях до апеляційної скарги адвоката Бевза В.І., який безпосередньо звертався з адвокатським запитом в інтересах ТОВ «СавікШустерСтудія» він просить долучити ці доповнення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника Томчука М.В. в інтересах ОСОБА_5 адвокат вважає, що в діях ОСОБА_5 - заступника начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС в м.Києві відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП і просить суд постанову Печерського районного суду міста Києва від 01.06.2016 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думки адвокатів Петренка Є.І., Бевзи В.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку захисника Томчук М.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін та додаткові пояснення по справі та їх відповіді на питання суду , частково дослідивши в присутності сторін матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так судом першої інстанції встановлені наступні фактичні обставини що, ОСОБА_5, обіймаючи посаду заступника ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Лескова, 2, всупереч вимогам ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно яких відповідь на запит адвоката має бути надана не пізніше п'яти робочих днів, а якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації, то в строк не пізніше двадцяти робочих днів, листом від 03.03.2016 № 1313/Б/26-55-11-01 відмовила в наданні інформації на адвокатський запит адвоката Бевзи В.І. від 24.02.2016 з посиланням на те, що запитувана інформація є службовою та інформацією з обмеженим доступом. Суд першої інстанції, обґрунтовуючи своє судове рішення про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на ст.ст.1,6,9 Закону України від 13.01.2011 №2939-YI «Про доступ до публічної інформації», прийшов до висновку, що документи та інформація, яка є предметом адвокатського запиту, відноситься до внтутрішньо-організаційних актів щодо процесів прийняття рішень та діяльності, яка передує прийняттю відповідних процесуальних рішень та становить службову кореспонденцію, а відтак є інформацією з обмеженим доступом.

З таким висновком суд апеляційної інстанції не погоджується, як з таким, що не відповідає вимогам ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-YI, адже обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону про дотримання саме сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Таким чином, за змістом даної частини статті, доступ до інформації обмежується лише за умови наявності всіх трьох вимог. Окрім того, виходячи з формулювання, яке вживається в даній частині статті вищезазначеного закону, − «при дотриманні сукупності таких вимог», тобто після застосування так званого «трискладового тесту». Разом з тим, як вбачається зі змісту службової записки від 20.11.2015 № 3294/9/26-55-22-03, яка витребовувалась на адвокатський запит адвокатом Бевзою В.І., при здійсненні адвокатської діяльності в інтересах ТОВ «СавікШустерСтудія», в її тексті міститься інформації що стосується юридичної особи ТОВ «СавікШустерСтудія» в сфері податкових правовідносин і, виходячи із законодавчих вимог, не може вважатись службовою або з обмеженим доступом.

Крім того слід зауважити, що обмеженню підлягає інформація (при наявності законних підстав), а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої не обмежений, про що зазначено в ч.7 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-YI.

Також звертає на себе увагу те, що у відповіді від 03.03.2016 №1313/5/26-55-11-01 за підписом заступника начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС в м.Києві взагалі не міститься відповіді на другий пункт адвокатського запиту адвоката Бевзи В.І. від 24.02.2016 №15/16.

Таким чином, при наданні відповіді на адвокатський запит, заступником начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС в м.Києві ОСОБА_5 не було дотримано вимог ст.ст.6,9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-YI і доводи апеляції щодо безпосереднього предмету апеляційного оскарження є слушними і такими, що ґрунтуються на вимогах вищезазначеного закону, а в діях ОСОБА_5 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП. Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо права на апеляційне оскарження постанови та щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, вирішені та викладені в постанові Апеляційного суду міста Києва від 12.09.2016, з доповненням, враховуючи прогалину норм права в КУпАП в цій частині, про застосування аналогії закону - ч.4 ст.55 КПК України, що потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи.

Враховуючи, що доповнення до апеляційної скарги адвоката Бевзи В.І. в певній частині перекликаються з доводами основної апеляційної скарги, вважати їх складовими апеляційної скарги адвоката Петренка Є.І.

Керуючись п.7 ст.247, ст.ст. 294, 295 КУпАП, суддя, −

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу адвоката Петренка Є.І. - задовольнити.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 01.06.2016, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, − скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_5 визнати винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов