АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/1316/2016 Постанова винесена суддею Карабань В.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва КепкалЛ.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року про закриття провадження, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Київ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

Відсутність порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України, вказаного у протоколі від 20 травня 2016 року складеному щодо ОСОБА_4, на думку судді суду першої інстанції підтверджується показами ОСОБА_4, згідно яких він вжив усіх необхідних заходів для безпечності вказаного маневру так як рухався по головній дорозі; показами ОСОБА_5, який чітко вказав, що вважав, що саме автомобіль «Шкода» 110745 мав його пропустити; схемою ДТП та фотознімками вказаної місцевості, згідно яких суддя дійшов висновку, про відсутність причино-наслідкового зв'язку між діями водія автомобіля «Шкода» та ДТП.

Не погодившись з постановою судді місцевого суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить постанову Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року скасувати та винести нову постанову якою визнати ОСОБА_4, винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апелянт вважає, постанову суду необґрунтованою та постановлену в результаті неповного розгляду справи, оскільки він проводився без з'ясування всіх обставин справи, без проведення судово-автотехнічної експертизи та без об'єднання адміністративних справ в одне провадження.

ОСОБА_3 вважає, що суд помилково дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення. Адже, як зазначав сам ОСОБА_4, маючи потребу заправити свій автомобіль, він включив правий поворот перед заїздом на автозаправку. Оскільки автомобілів, які б заважали його руху не було, то він закінчив перестроювання в праву сторону, і відразу відчув удар з правого боку, що суперечить наданим поясненням ОСОБА_4 під час оформлення ДТП.

Суд першої інстанції, пославшись на схему ДТП вказав, що ОСОБА_4 мав перевагу, однак, на думку апелянта суд при цьому не врахував вимоги п. 10.1 ПДР та п. 10.3 ПДР, які вказують на те, що перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, окрім того, у разі перестроювання водій повинен надати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він має намір перестроїтися. А тому, на думку ОСОБА_3, ОСОБА_4 при перестроюванні, повинен був пропустити автомобіль апелянта. Більш того, ОСОБА_3 вказує, що відчувши удар від автомобіля ОСОБА_4, він виїхав на поворот на заїзд до АЗК, таким чином прийняв усі можливі заходи для уникнення подальшого зіткнення.

Крім того апелянт вважає, що ОСОБА_6 не доведено що ОСОБА_3 зобов'язаний був надати йому дорогу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду, пояснення експерта ОСОБА_8, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок судді районного суду про відсутність в діях ОСОБА_4 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, про відсутність в діях вказаної особи будь-яких порушень ПДР та причинно-наслідкового зв'язку між діями ОСОБА_4 та дорожньою пригодою є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам подій та підтверджений матеріалами справи про адміністративне правопорушення, у тому числі поясненнями особи, щодо якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, за якими він відповідно до дорожніх знаків та розмітки рухався по головній дорозі, а тому мав перевагу у русі перед іншими транспортними засобами, які виїжджали на Наддніпровське шосе з другорядної дороги; поясненнями іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_3, який фактично не заперечував, що виїжджав на головну дорогу з другорядної; даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП, на фотознімках з місця ДТП, інших доказах, зібраних по справі.

При цьому пояснення учасників ДТП як при оформленні матеріалів, так і у судових засіданнях, повністю відповідали дорожнім знакам та знакам розмітки по смугам руху автомобілів під керуванням вказаних осіб.

Крім того, при перевірці в суді апеляційної інстанції наведених доказів беззаперечно встановлено не тільки те, що під час виїзду з Дарницького мосту на Наддніпрянське шосе по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 були зокрема встановлені дорожні знаки « 2.11. - дати дорогу» та двічі «5.21.1 - кінець додаткової смуги руху», вимоги яких і повинен був виконувати вказаний водій, а і те, що зіткнення транспортних засобів сталося на певній відстані від виїзду із АЗС та саме в межах дії дорожнього знаку «5.21.1», що в свою чергу надавало перевагу в русі саме автомобілю під керуванням ОСОБА_4

Відтак, відповідно до дорожньої розмітки, дорожніх знаків та інформації щодо неї на фотознімках, представлених водіями, смуги руху, по яких рухався автомобіль ОСОБА_3 при виїзді з Дарницького мосту на головну дорогу мали звуження з правої сторони, наслідком чого подальший рух транспортних засобів потребував здійснення маневру перестроювання ліворуч, що також згідно із положеннями ПДР вимагало надання переваги у русі автомобілям, які рухались ліворуч по головній дорозі. І саме ці обставини повністю спростовували твердження другого учасника ДТП про зобов'язання саме ОСОБА_4 надати апелянту можливість першим здійснити маневр такого перестроювання та продовжити рух по крайній правій смузі, куди він виїжджав з правої сторони після закінчення додаткової смуги руху.

Більш того, суд першої інстанції, залучивши до розгляду матеріалів другого учасника ДТП, також ретельно перевіряв твердження ОСОБА_3 про винуватість у ДТП саме ОСОБА_4 та обґрунтовано відхилив їх як такі, що не знайшли свого підтвердження, а тому доводи апеляційної скарги є неспроможними та безпідставними та задоволенню не підлягають.

Посилання ОСОБА_3 на суперечливість показань ОСОБА_4 на місці ДТП та під час розгляду справи в суді є необґрунтованими, оскільки ці пояснення не тільки співпадають між собою, а й повністю узгоджуються з іншими об'єктивними даними, які наявні у справі, зокрема і тими, що знайшли своє відображення у схемі ДТП, яка була складена відповідною посадовою особою та підписана водіями без будь-яких заперечень.

Що стосується представленого апелянтом та його захисником висновку спеціаліста щодо дослідження обставин зіткнення транспортних засобів, то він в силу ст. 251 КУпАП, не може бути визнаний доказом у справі.

Більш того, зазначений висновок не є обґрунтованим, оскільки він був зроблений спеціалістом на підставі неповно з'ясованих обставинах справи та неповно наданих спеціалісту вихідних даних, що фактично було підтверджено в суді апеляційної інстанції під час допиту позаштатного експерта ЦСЕ «Альтернатива» ОСОБА_8, який пояснив, що своє дослідження він проводив на підставі лише тих документів, що були йому надані адвокатом, при цьому без інформації про наявність усіх дорожніх знаків на дорозі та дорожньої розмітки по ходу руху автомобілів до місця їх зіткнення, проте усі ці відомості, а також додаткові та нові для нього обставини пригоди, про які він дізнався лише у судовому засіданні, могли суттєво вплинути на висновки спеціаліста щодо відповідності дій водіїв - учасників ДТП вимогам Правил Дорожнього руху України.

Таким чином, суддя районного суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 повно, всебічно та об'єктивно з'ясував всі обставини подій, дав належну оцінку усім зібраним по справі доказам та прийшов до обґрунтованих висновків щодо невинуватості ОСОБА_4 у порушенні ПДР та відсутності в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Будь-яких інших доводів, які б підтверджували порушення вимог чинного законодавства при розгляді судом першої інстанції даної справи про адміністративне правопорушення у скарзі не наведено та додаткових доказів на спростування висновків судді районного суду Апеляційному суду м. Києва не надано, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а постанову судді районного суду - без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_4 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал