Справа № 742/2594/16-п Головуючий у 1 інстанції Ільченко О. І.
Провадження № 33/795/235/2016
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року місто Чернігів

апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Козака В.І.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 вересня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 А, с. Заїзд, Прилуцького району, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у сумі 275 грн. 60 коп.

Як встановив суд, 26 серпня 2016 року близько 22 години 00 хвилин в м. Прилуки по вул. Київська, водій ОСОБА_2, керував автомобілем Форд Транзит, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, про що свідчить висновок №20 Прилуцької ЦРЛ, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив п.2.9. ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення місцевого суду та закрити провадження по справі. Вказував, що в порушення норм чинного законодавства, суд відбувався в спрощеному порядку, в звязку з чим було порушено Конституційні права його підзахисного на захист, а також не було надано оцінки ст. 260 КУпАП, що викликає сумнів з приводу наявності стану алкогольного спяніння. Крім того, вважає що суд призначив вид та міру адміністративного стягнення з порушенням чинного законодавства, оскільки при винесенні рішення не врахував положень викладених в ст. 33 КУпАП. Вказує, що працівники поліції порушили вимоги ст. 266 КУпАП, в звязку з чим огляд на стан алкогольного спяніння слід вважати недійсним.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження, пояснення захисника ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд приходить до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погодився обставинами справи викладеними в протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності та постановою місцевого суду.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_2, вона підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, який є документом що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого ОСОБА_2 26.08.2016 року о 22 год. 00 хв. в м. Прилуки, по вул.. Київська керував автомобілем Форд Транзіт, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, що було підтверджено висновком №20 Прилуцької ЦРЛ від 26.08.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння ( а.с. 2-3).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 погодився з обставинами справи, викладеними в ньому, та засвідчив своє волевиявлення власноручним підписом (а.с. 2).

Висновком лікаря нарколога від 26 серпня 2016 року згідно якого ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного спяніння.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Твердження захисника про те, що під час розгляду даної справи мав місце спрощений порядок розгляду є безпідставним та спростовується наявним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення протоколом судового засідання (а.с. 15).

Крім того, відповідно до показань свідка ОСОБА_4, наданих ним під час розгляду справи в суді першої інстанції, водія ОСОБА_2 було відсторонено від керування транспортним засобом, який згодом забрав його знайомий, а правопорушнику видано тимчасове посвідчення, що спростовує твердження захисника ОСОБА_1 про відсутність оцінки та неврахування положень ст. 260 КУпАП, яка є одним із підтверджень перебування особи правопорушника у стані алкогольного спяніння.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Місцевий суд з дотриманням вимог статей 245, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи та прийняв законне і обґрунтоване рішення про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника про те, що призначене стягнення не відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, не знайшло свого підтвердження.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2, накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП у редакції Закону України № 586-VI від 24 вересня 2008 року, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Твердження ОСОБА_1 про те, що місцевим судом було порушено право на захист його підзахисного, знайшло своє підтвердження, та не є підставою для скасування в даному випадку рішення, оскільки, при розгляді справи в апеляційному суді скаржник отримав можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та скористалася ними. А тому допущене суддею районного суду порушення норм процесуального права не вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Права, які на думку захисту були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема надання показів, долучення до матеріалів справи доказів, та інше, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності може реалізувати під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчинених правопорушеннях, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5