Справа № 504/2883/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від роти ДПС ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, одружений, мешкає за адресою: Одеська область, м. Березівка, вул. Енгельса, 67, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2016 року до Березівського районного суду Одеської області від роти ДПС ГУНП в Одеській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії АП2 №159414 від 19 серпня 2016 року встановлено, що порушник 19.08.2016 року о 22:40 год. в м. Березівка по вул. К.Маркса керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. В присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння.

В судовому засіданні порушникуправа, передбачені ст.268 КУпАП - розяснені.

ОСОБА_1 у судовому засіданні категорично не погодився з протоколом та зазначив, що він у стані алкогольного спяніння не перебував. Співробітники поліції склали цей протоколу звязку з бажанням покарати його за керування транспортним засобом без водійського посвідчення. Він пропонував співробітнику поліції надати час для того, щоб йому привезли водійське посвідчення, але потім виникла конфліктна ситуація. З протоколом не погодився та від підпису відмовився. Щодо проходження медичного огляду, то йому не пропонували. Свідки, які зазначені у протоколі, то він взагалі їх не памятає чи вони були на місці складання протоколу.

У судові засідання 17.11.2016 року та 28.11.2016 року викликані судом свідки не зявились. Так, свідку ОСОБА_2 направлялись на адресу зазначену у протоколі повістки про виклик до суду, однак конверт повернувся з відміткою: не проживає.

Свідок ОСОБА_3 у судові засідання також не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи, про що свідчать телефонограми. У телефонному режимі повідомив, що не має про що повідомляти суд, оскільки нічого не бачив та не памятає взагалі.

Викликаний у судове засідання поліцейський роти ДПС ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 також у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення порушника, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд доходить висновку про закриття провадження по справі у відповідності до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного:

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно ОСОБА_1 складено протокол серії АП2 №159414 від 19 серпня 2016 року, яким передбачено правопорушення ч.1 ст.130 КУпАП.

Однак, з вказаним протоколом порушник не погодився та від підпису відмовився. Водночас, судом встановлено, що Акт про відмову від підпису у протоколі поліцейським не складено.

Оскільки порушник відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню під час розгляду справи.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП передбачено: «Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами».

Суд вважає зазначити, що суб'єкт владних повноважень (поліцейський роти ДПС) мав би, використовуючи свої повноваження, у спосіб, що передбачений чинним законодавством, з'ясувати всі обставини, що мають значення для складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності порушника.

Як зазначив порушник у судовому засіданні, з вказаними адміністративним протоколом категорично не погоджується та взагалі нічим не підтверджується.

Суд критично відноситься до складеного поліцейським протоколу, оскільки як встановлено вище, акту про відмову від підпису не складено, адреси свідків не відповідають дійсності.

Свідки, які зазначені у протоколі не зявились до суду для надання пояснень, оскільки ОСОБА_2 за адресою вказаною у протоколі вул. Темерязєва, 48, м. Березівка, Одеська область взагалі не проживає, згідно поштового конверту. А свідок ОСОБА_3 у телефонному режимі повідомив працівника суду, що не памятає про зазначений інцидент та не може надати будь-яких свідчень.

Згідно ст. 9 КУпАП «адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Відповідно до ст. 7 КУпАП встановлено: «Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно ст. 62 Конституції України.

Практика Європейського суду з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Водночас, судом встановлено, що під час розгляду адміністративного протоколу сплинув тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений частиною другою статті 38 КУпАП.

Проте, суд вважає закрити провадження саме на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, оскільки зважаючи на надані заперечення порушника, відсутність свідків та поліцейського ДПС у судових засіданнях, неналежного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку про відсутність складу та події адміністративного правопорушення, передбачений ст. 130 ч.1 КУпАП, прямих, безспірних і безсумнівних доказів вини ОСОБА_1 в ході судового засідання не добуто, вини в судовому засіданні не встановлено, суду не надано достатньо доказів про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі необхідно закрити

Враховуючи викладене, керуючись статями 247, 283, 284 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за частиною першою статті 130 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП,

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.А. Римар