АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124, частинами 1,4 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 04 вересня 2016 року, приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1,на перехресті вулиць Васильківської та Голосіївської, у м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння, не зміг врахувати виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об'єктивно міг виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та здійснив наїзд на перешкоду: бордюрний камінь, що призвело до пошкодження транспортного засобу.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків.

Крім того, того ж дня, о 03 год. 25 хв. ОСОБА_2, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, вжив алкоголь (пиво).

Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 12.3, 2.5 та 2.10 «є» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, частинами 1, 4 ст. 130 КпАП України.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати та прийняти нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення повернути до Управління патрульної поліції м. Києва для дооформлення, посилаючись на порушення суддею місцевого суду при винесенні постанови норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначав, що наведений у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України виклад фактичних обставин правопорушення не відповідає диспозиції ст. 124 КпАП України, оскільки унаслідок його дій було пошкоджено лише його автомобіль, та в протоколі не вказано про наявність унаслідок його дій пошкоджень транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць чи іншого майна.

Крім того зазначав, що протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України та за ч. 4 ст. 130 КпАП України є взаємовиключними.

З урахуванням наведеного, на переконання апелянта, протоколи про адміністративні правопорушення складені з порушеннями вимог ст. 256 КпАП України, однак суддя місцевого суду на цю обставину уваги не звернув.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просив закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно нього, у зв'язку із відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, частинами 1, 4 ст. 130 КпАП України, посилаючись на те, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини вчиненого правопорушення не відповідають диспозиції ст. 124 КпАП України, та у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження його відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння та вживання ним після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2, та його захисника ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги з доповненнями, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектором патрульної служби при складенні протоколів про адміністративні правопорушення та суддею місцевого суду при розгляді справи вказаних про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримано.

Диспозиція ст. 124 КпАП України передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З аналізу диспозиції ст. 124 КпАП України убачається, що обов'язковою складовою ознакою об'єктивної сторони складу кримінального правопорушення є спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв'язок між такими пошкодженнями та порушенням учасником дорожнього руху правил дорожнього руху.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Згідно диспозиції ч. 4 ст. 130 КпАП України,відповідальність настає за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу працівника міліції, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абзаці 4 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 24 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду N 18 ( v0018700-08 ) від 19 грудня 2008 року) для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись (абзац четвертий пункту 27 із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду N 18 (v0018700-08 від 19 грудня 2008 року).

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2016 року, складеного відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КпАП України, останній 04 вересня 2016 року, приблизно о 03 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, на перехресті вулиць Васильківської та Голосіївської, у м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння, не зміг врахувати виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об'єктивно міг виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та здійснив наїзд на перешкоду - бордюрний камінь, чим порушив вимоги пунктів 12.3, та 2.10 «є» Правил /а.с.п. 1/.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2016 року, складеного відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, останній 04 вересня 2016 року, приблизно о 02 год. 56 хв., на перехресті вулиць Васильківської та Голосіївської, у м. Києві, керував автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах з порожнини рота, нечітка хода, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків /а.с.п. 2/.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 130 КпАП України, він 04 вересня 2016 року, о 03 год. 25 хв., на перехресті вулиць Васильківської та Голосіївської, у м. Києві, вживав алкоголь (пиво), після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння /а.с.п. 3/.

Як убачається зі змісту викладених у протоколі фактичних обставин адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України, у них відсутні дані про пошкодження у результаті наїзду ОСОБА_2 на бордюрний камінь транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відсутність пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна при вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, свідчить про відсутність однієї із його складових елементів, а саме об'єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

Рішення про доведеність чи недоведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, в даному випадку правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, приймається виходячи з оцінки всіх доказів по справі, на підставі яких були встановлені обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суддя місцевого суду, визнавши ОСОБА_2 винуватим у порушенні вимог пункту 12.3, та підпункту «є» пункту 2.10 Правил та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, у постанові не вказав, на підставі яких доказів він дійшов висновку про наявність пошкоджень транспортного засобу, враховуючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення такі дані відсутні, та дійшов передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду у діях ОСОБА_2 встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, а відповідальність за ч. 4 ст. 130 КпАП України настає за умови, якщо водій вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КпАП України.

Крім того, матеріали справи не містять даних на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 130 КпАП України, зокрема щодо вживання останнім алкоголю.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_2, пояснив, що 04 вересня 2016 року не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України відносно нього працівниками поліції було складено після наїзду ним на бордюрний камінь, коли він не керував транспортним засобом, а очікував біля свого автомобіля на евакуатор.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку, що вказані пояснення ОСОБА_2 не спростовуються наявними у справі доказами.

Так, з даних рапорту інспекторів першого батальйону Управління патрульної служби міста Києва ОСОБА_5 та ОСОБА_6 убачається, що 04 вересня 2016 року о 02 год. 56 хв. екіпажем автопатруля №114 було отримано виклик на місце дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вулиць Васильківської та Голосіївської, у м. Києві, після приїзду на яке, було виявлено автомобіль «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, який знаходився в крайній лівій смузі проїзної частини, переднє ліве колесо якого було розміщено біля бордюрного каменю. Водій знаходився біля автомобіля та мав ознаки алкогольного сп'яніння. Від підписання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124, ч.ч. 1, 4 ст. 130 КпАп України водій відмовився /а.с.п.5/.

Як убачається з дослідженого рапорту, ознаки алкогольного сп'яніння у ОСОБА_2 виявлено у той час, коли він не перебував за кермом транспортного засобу, а знаходився біля автомобіля, та у вказаному рапорті відсутні дані про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Ззгідно пункту 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

З наведеного убачається, що однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп'яніння є не лише наявність достатніх підстав вважати, що водій перебуває у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом.

Разом з тим, у матеріалах справи, за виключенням протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які інші докази на підтвердження факту керування ОСОБА_7 автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1 до того, як у працівника поліції виникли підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Та обставина, що ОСОБА_2 після приїзду екіпажу автопатруля перебував біля транспортного засобу, не давала працівникам поліції достатніх підстав для проведення його огляду на стан сп'яніння, оскільки на той момент ОСОБА_2 фактично не являвся водієм транспортного засобу, а тому його відмова від такого огляду не могла бути розцінена як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, відповідальність за яку передбачена ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, сам по собі, без належної його перевірки, не може бутибезспірними доказом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Оскільки судом першої інстанції не були перевірені та спростовані доводи ОСОБА_2 про те, що працівники поліції, перед складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України, не зупиняли його під час керування вказаним автомобілем, висновок про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, є передчасним.

Частина 1 ст. 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що вина у вчиненні ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, частинами 1, 4 ст. 130 КпАП України не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в його діях складів адміністративних правопорушень є обгрунтованими, а тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КпАП України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року відносно ОСОБА_2 скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 та ч. 4 ст. 130 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва МельникВ.В.