ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4527/16-п
Провадження № 3/210/947/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 листопада 2016 року

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Головного управління держпраці у Дніпропетровській області управління з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності

Кахлон Парамджіт Сінгх, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин ОСОБА_3, генеральний директор ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Камо, 9-а, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, ОСОБА_4 15 вересня 2016 року виявлено, що Кахлон Парамджіт Сінгх будучи генеральним директором посадовою особою, відповідальною за додержання законодавства про працю України та загальнообовязкове державне соціальне страхування, допустив порушення вимог ч. 1 ст. 41 КУпАП за наступних обставин.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 177/4.7-03 від 15 вересня 2016 року: в термін 23 серпня 2016р. - 12 вересня 2016р. проведена комплексна, документальна, планова, виїзна, вибіркова перевірка ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» з питань дотримання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування за період січень 2015р. - вересень 2016р. В ході проведення перевірки встановлено ряд порушень чинного трудового законодавства, що є триваючими на момент перевірки (всі випадки порушень підтверджені документально, а саме:мають місце випадки, коли заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки: - наказом без номера та без дати складання надана щорічна основна відпустка з 19.07.2016р. по 10.08.2016р. тривалістю 16 кал.днів та додаткова відпустка тривалістю 7 кал.днів ОСОБА_5 (таб. №36005562). Виплата заробітної плати за час щорічної відпустки у сумі 12016,23грн. проведена 21.07.2016р.; - наказом без номера та без дати складання надана щорічна основна відпустка з 11.08.2016р. по 23.08.2016р. тривалістю 13 кал.днів ОСОБА_6 (таб. №36013884). Виплата заробітної плати за час щорічної відпустки у сумі 11453,31грн. проведена 11.08.2016р.; - наказом №160-00185 без дати складання надані щорічна основна тривалістю 18 кал.днів та додаткова тривалістю 1 кал.день відпустки з 01.08.2016р. по 19.08.2016р. ОСОБА_7 (таб. №36007001). Виплата заробітної плати за час щорічної відпустки у сумі 26473,65грн. проведена 09.08.2016р. Вказане є порушенням вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про відпустки».

Має місце здійснення остаточного розрахунку із звільненими працівниками не в день звільнення, а пізніше: - наказом №906/л від 17.08.2016р. звільнений з 17.08.2016р. ОСОБА_8, остаточний розрахунок здійснено 19.08.2016р., виплачена сума

-25839,00грн.; - наказом №872/л від 09.08.2016р. звільнений з 09.08.2016р. ОСОБА_9 Станіславозич, остаточний розрахунок здійснено 10.08.2016р., виплачена сума - 104761,05грн.; - наказом №874/л від 10.08.2016р. звільнена з 10.08.2016р. ОСОБА_10, остаточний розрахунок здійснено 11.08.2016р., виплачена сума - 4012,66грн.; - наказом №881/л від 11.08.2016р. звільнений з 11.08.2016р. ОСОБА_11, остаточний розрахунок здійснено 12.08.2016р., виплачена сума

-9607,09грн.; - наказом №906/л від 17.08.2016р. звільнений з 17.08.2016р. ОСОБА_8, остаточний розрахунок здійснено 19.08.2016р., виплачена сума - 25839,00грн. - наказом №7 від 13.05.2016р. звільнений з 11.05.2016р. ОСОБА_12, остаточний розрахунок здійснено 13.05.2016р., виплачена сума - 68323,20грн. - наказом №14 від 29.06.2016р. звільнений з 28.06.2016р. ОСОБА_13 остаточний розрахунок здійснено 29.06.2016р., виплачена сума - 929,51грн. - наказом №6 від 25.048.2016р. звільнений з 23.04.2016р. ОСОБА_14, остаточний розрахунок здійснено 25.04.2016р., виплачена сума - 99736,09грн. - наказом №7 від 13.05.2016р. звільнений з 12.05.2016р. ОСОБА_15, остаточний розрахунок здійснено 13.05.2016р., виплачена сума - 70648,53грн. - наказом №12 від 16.06.2016р. звільнений з 15.06.2016р. ОСОБА_16, остаточний розрахунок здійснено 16.06.2016р., виплачена сума - 13646,92 грн. - наказом №21 від 18.08.2016р. звільнений з 16.08.2016р. ОСОБА_17, остаточний розрахунок здійснено 19.08.2016р., виплачена сума - 6411,12 грн. - наказом №14 від 29.06.2016р. звільнений з 28.06.2016р. ОСОБА_18, остаточний розрахунок здійснено 29.06.2016р., виплачена сума - 7011,36 грн. Вказане є порушенням вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, згідно яких: та вимог ч.І ст.47 КЗпПУ в частині нездійснення остаточного розрахунку у день звільнення.

Також керівництвом не здійснюється виплата звільненим працівникам середнього заробітку за весь час затримки з дня звільнення по день фактичного розрахунку, що становить порушення вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

Відповідно до вимог ст. 61 КЗпПУ «На безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 та 51)». Відповідно до Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Мінсоцполітики, обліковий період установлюється в колективному договорі. Умовами п. 3.8 колдоговору Підприємства обліковий період встановлений - рік. При підсумованому обліку робочого часу час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу за обліковий період, вважається надурочним і оплачується згідно зі ст. 106 КЗпПУ.

На Підприємстві розроблені графіки роботи, які використовуються при підсумованому обліку робочого часу, а саме: №003, №170, №171, №300. Тривалість робочого часу, встановленого цими графіками, перевищує норму тривалості робочого часу, що вказує на порушення вимог ч. 1 ст. 50 КЗпПУ. Так, згідно листа Міністерства соціальної політики від 20.07.2015 р. N 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на2016 рік» норми тривалості робочого часу на 2016 рік при 40-годинному робочому тижні складає 2003 години. Запланована Підприємством тривалість робочого часу на 2016р. графіком №003 передбачена 2196 годин, що на 193 години перевищує нормальну тривалість робочого часу. Графіком №170 передбачена тривалість робочого часу 2196, 2184, 2208 годин, що, відповідно на 193, 181, 205 годин перевищує нормальну тривалість робочого часу та граничні норми застосування надурочних робіт та порушує вимоги ст. 65 КЗпПУ.

Умовами п.2 13 колдоговору передбачено доплату працівникам, на період заміщення тимчасово відсутнього працівника без увільнення від основної роботи, у розмірі до 100% тарифної ставки (окладу) відсутнього працівника. Умовами «Положення про оплату праці та преміювання», які прийняті для кожного структурного підрозділу, працівникам, на період заміщення тимчасово відсутнього працівника без увільнення від основної роботи, передбачена доплата у розмірі до 100% тарифної ставки (посадового окладу) відсутнього працівника. Локальним нормативним актом Підприємства, що регулює умови доплати працівникам на період заміщення тимчасово відсутнього працівника без увільнення від основної роботи є «Інструкція про порядок суміщення професій працівників та доплати за тимчасово відсутнього працівника», та «Інструкція про порядок тимчасового заміщення та суміщення посад відсутніх керівників, спеціалістів та службовців». Фактично, оплата праці за виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника проводиться у розмірі середнього заробітку по заміщуваній посаді (або по основній посаді, якщо середня заробітна плата вище ніж у заміщуваного працівника).

В наказах по Підприємству про тимчасове виконання обовязків відсутнього працівника без увільнення від основної роботи службовцями не зазначено розмір доплати. Так, наприклад, вибірково: покласти обовязки директора аглодоменного департаменту на ОСОБА_19 (наказ від 12.07.2016р. №741/л), на час щорічної відпустки покласти обовязки нач. цеху пасажирського автотранспорту на ОСОБА_20 (наказ від 19.07.2016р. №779/л); обовязки заст. директора з трансформації управління ремонтами та обслуговуванням обладнання управління центрального департаменту по утриманню і дорогам на ОСОБА_21 (наказ від 22.07.2016р. №796/л); обовязки начальника цеху ремонту колії покласти на ОСОБА_22 (наказ від 26.07.2016р. №810/л); обовязки заст. директора з розвитку і інвестиціям управління транспортного департаменту покласти на ОСОБА_23 (наказ від 01.08.2016р. №836/л); обовязки головного інженера служби головного інженера рудоуправління гірничого департаменту покласти на ОСОБА_24 (наказ від 04.08.2016р. №852/л); обовязки начальника відділу правового забезпечення договірної роботи та зовнішньоекономічної діяльності адміністрації з правових питань покласти на ОСОБА_25 (наказ від 08.08.2016р. №865/л); обовязки начальника відділу правового забезпечення договірної роботи та зовнішньоекономічної діяльності адміністрації з правових питань покласти на ОСОБА_26 (наказ від 08.08.2016р. №865/л); покласти обовязки начальника цеху переробки металопродукції на ОСОБА_27 (наказ від 10.08.2016р. №875/л); покласти обов'язки начальника доменного цеху на ОСОБА_28 (наказ від 10.08.2016р. №876/л); покласти обовязки заступника директора.

Умовами п.2.13 колдоговору передбачено доплату працівникам, на період заміщення тимчасово відсутнього працівника без увільнення від основної роботи, у розмірі до 100% тарифної ставки (окладу) відсутнього працівника. Умовами «Положення про оплату праці та преміювання», які прийняті для кожного структурного підрозділу, працівникам, на період заміщення тимчасово відсутнього працівника без увільнення від основної роботи, передбачена доплата у розмірі до 100% тарифної ставки (посадового окладу) відсутнього працівника. Локальним нормативним актом Підприємства, що регулює умови доплати працівникам на період заміщення тимчасово відсутнього працівника без увільнення від основної роботи є «Інструкція про порядок суміщення професій працівників та доплати за тимчасово відсутнього працівника», та «Інструкція про порядок тимчасового заміщення та суміщення посад відсутніх керівників, спеціалістів та службовців». Фактично, оплата праці за виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника проводиться у розмірі середнього заробітку по заміщуваній посаді (або по основній посаді, якщо середня заробітна плата вище ніж у заміщуваного працівника).

Згідно наданих адміністрацією Підприємства розрахункових документів - заробітна плата працівникам за цей період виплачується у розмірі середньої заробітної плати тимчасово відсутнього працівника, без урахування вимог п. 2.13 колдоговору, «Положення про оплату праці та преміювання», п. 5.3 «Інструкції про порядок суміщення професій працівників та доплати за тимчасово відсутнього працівника».

Аналогічний порядок виконання обовязків тимчасово відсутніх працівників застосовується у структурних підрозділах: покласти обовязки заступника начальника цеху (ремонт електрообладнання) ЦРМО №4 PB покласти на майстра з ремонту обладнання (металургійного) (ремонт електрообладнання), ЦРМО №4 ОСОБА_29 (розпорядження від 22.07.2016р. №2679), обовязки майстра з ремонту обладнання (металургійного) (ТОіР обладнання)ЦРМО №4 ОСОБА_30 (розпорядження від 01.08.2016р. №2786). Оплата праці на період виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника передбачена «по виконуваній роботі». Зазначене порушує вимоги ст. 105 КЗпП.

Працівникам, які працюють згідно графіків змінності №171, 003, 301 години, відпрацьовані понад нормальну тривалість робочого часу не оплачують в подвійному розмірі годинної ставки та не враховують як години, відпрацьовані понаднормово, що порушує вимоги 4.2 ст. 65 КЗпПУ. Наприклад, на дільниці ремонту металургійного обладнання Ремонтного виробництва у серпні 2016р., за графіком №171 ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35 відпрацювали 180 годин при нормі тривалості робочого часу у серпні - 175 годин, тобто 5 годин кожному з вищезазначених працівників повинно бути оплачено як надурочні в подвійному розмірі годинної ставки.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності Кахлон Парамджіт Сінгх у судовому засіданні присутній не був, від представника Кахлон Парамджіт Сінгх - адвоката ОСОБА_36 до суду надійшли пояснення, в яких висловлена незгода з протоколом про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а іншими документами.

З матеріалами справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення № 177/4.7-03 складено 15 вересня 2016 року на підстаі акту перевірки додержання суб"єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов"язкове державне соціальне страхування № 344/4.7-03.

Аналіз наданих представником Кахлон Парамджіт Сінгх документів свідчить про дотримання останнім вимог законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, яке була предметом перевірки, виходячи з наступного.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що «мають місце випадки, коли заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки….».

Разом із тим, згідно зі статтею 21 Закону «Про відпустки» заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. Статтею 10 цього Закону визначено, що конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, погоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Відповідно до параграфа 2 статті 7 Конвенції №132 «Про оплачувані відпустки (переглянута в 1970 році)», ратифікованої Законом України від 29 травня 2001 року №2481-III, суми, що належать до виплати за час відпустки (або її частини), виплачуються зацікавленій особі до відпустки, якщо інше не передбачено в угоді, що стосується цієї особи і роботодавця. Отже, враховуючи положення зазначеної статті Конвенції та те, що конкретний період надання щорічної відпустки узгоджується між працівником і роботодавцем, у разі необхідності отримання частини щорічної відпустки у стислі строки в заяві працівник може висловити своє бажання про отримання заробітної плати за неї в терміни, визначені між ним та роботодавцем. Заробітна плата ОСОБА_5 за частину щорічної відпустки (23 календарних дні з 19.07.2016 по 10.08.2016) була виплачена за його проханням 21.07.2016, про що свідчить запис в наказі про надання відпустки де працівник просить виплату за час відпустки провести разом з авансовою виплатою заробітної плати. Заробітна плата ОСОБА_37 за частину щорічної відпустки (19 календарних днів з 01.08.2016 по 19.08.2016) була виплачена за його проханням 09.08.2016, про що свідчить запис в наказі про надання відпустки. Заробітна плата ОСОБА_6 за частину щорічної відпустки (13 календарних днів з 11.08.2016 по 23.08.2016) була виплачена на підставі його заяви від 10.08.2016 року і за його проханням в день початку щорічної відпустки, а саме 11.08.2016. Таким чином, підстави для твердження про порушення ч. 4 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 21 Закону України "Про відпустки" № 504 відсутні.

Відповідно до параграфа другого статті 7 Конвенції № 132 «Про оплачувані відпустки (переглянута в 1970 році)», ратифікованої Законом України від 29 травня 2001 року № 2481-ІІІ, суми, що належать до виплати за час відпустки (частину), виплачуються зацікавленій особі до відпустки, якщо інше не передбачене в угоді, що стосується цієї особи і роботодавця.

Згідно з положеннями частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Міністерство соціальної політики України своїм листом від 05 січня 2012 року № 7/13/133-12 «Про виплату відпусткових» надало розяснення щодо порядку та термінів виплати заробітної плати за період надання щорічної відпустки, відповідно до яких, враховуючи положення зазначеної статті Конвенції та те, що конкретний період надання щорічної відпустки або її частини узгоджується між працівником і роботодавцем, у разі необхідності отримання щорічної відпустки (або її частини) у стислі терміни (у звязку із сімейними обставинами, станом здоровя тощо) в заяві працівник може висловити своє бажання про отримання заробітної плати за не в терміни, визначені між працівником та роботодавцем.

У відповідному протоколі зазначено, що «має місце здійснення остаточного розрахунку із звільненням працівниками не в день звільнення, а пізніше …».

При формулюванні вищезазначених висновків не було враховано, що ОСОБА_18 був звільнений з підприємства з 28.06.2016 року наказом по підприємству від 29.06.2016 року №14. Про своє бажання звільнитися ОСОБА_18 повідомив підприємство особистою заявою від 15.06.2016 року. Двотижневий термін, передбачений ст. 38 КЗпП України збігає 29.06.2016 року. До вказаної дати працівник має можливість відкликати свою заяву про звільнення. Оскільки ОСОБА_18 не змінив свого бажання звільнитися з підприємства за власним бажанням, то 29.06.2016 року був виданий наказ про його звільнення та виплачені всі суми, що належали йому від підприємства. Згідно запровадженому на підприємстві обліку робочого часу та затверджених та узгоджених з профспілковою організацією графіків роботи нічна зміна враховується в дату її початку. Оскільки 28.06.2016 робітник працював в нічну зміну яка починалась о 19 годині , то в табелі обліку робочого часу останній робочий день ОСОБА_18 зарахований 28.06.2016 року. І саме ця дата була узгоджена, як дата звільнення. Фактично нічна зміна мала закінчення о 7-00 годині 29.06.2016 року, тож саме 29.06.2016 року є останнім днем, коли працівник перебував у трудових відносинах з підприємством. Сказане підтверджується п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29.07.93р. №58, де прямо зазначається, що «днем звільнення вважається останній день роботи». Саме датою 29.06.2016 року був виданий наказ про звільнення ОСОБА_18 та виплачені всі суми, що належали йому від підприємства. ОСОБА_16 був звільнений з підприємства з 15.06.2016 року наказом по підприємству від 16.06.2016 року №12. Згідно запровадженому на підприємстві обліку робочого часу та затверджених та узгоджених з профспілковою організацією графіків роботи нічна зміна враховується в дату її початку. Оскільки в день звільнення робітник працював в нічну зміну яка починалась о 19 годині 15.06.2016 року, то в табелі обліку робочого часу останній робочий день ОСОБА_16 зарахований 15.06.2016 року. Фактично нічна зміна мала закінчення о 7-00 годині 16.06.2016 року. Про своє бажання звільнитися ОСОБА_16 повідомив підприємство особистою заявою від 16.06.2016 року. Сторони трудового договору визнали можливим звільнення ОСОБА_16 без дотримання двотижневого терміну та узгодили дату звільнення з 15.06.2016 року. Тож саме 16.06.2016 року був виданий наказ про звільнення ОСОБА_16 та виплачені всі суми, що належали йому від підприємства. ОСОБА_17 був звільнений з підприємства з 16.08.2016 року наказом по підприємству від 18.08.2016 року №21. Про своє бажання звільнитися ОСОБА_17 повідомив підприємство особистою заявою від 18.08.2016 року. Сторони трудового договору визнали можливим звільнення ОСОБА_17 без дотримання двотижневого терміну та узгодили звільнення з 16.08.2016 року (дата останньої відпрацьованої зміни). Тож саме 18.08.2016 року був виданий наказ про його звільнення, а оскільки в день предявлення вимоги про розрахунок робітник не працював, то зазначені суми були виплачені наступного дня -19.08.2016 року. ОСОБА_13 був звільнений з підприємства з 28.06.2016 року наказом по підприємству від 29.06.2016 року №14. Про своє бажання звільнитися ОСОБА_13 повідомив підприємство особистою заявою від 15.06.2016 року. Двотижневий термін, передбачений ст. 38 КЗпП України збігає 29.06.2016 року. До вказаної дати працівник має можливість відкликати свою заяву про звільнення. Оскільки ОСОБА_13 не змінив свого бажання звільнитися з підприємства за власним бажанням, то 29.06.2016 року був виданий наказ про його звільнення та виплачені всі суми, що належали йому від підприємства. Оскільки, згідно графіку роботи останній робочий день ОСОБА_13 припав на 28.06.2016 в зміну з 7-00 до 19-00, тому саме ця дата і вказана в наказі як дата звільнення.

З огляду не вбачається порушень ч. 1 ст. 116 та ч. 1 ст. 47 КЗпП України стосовно розрахунку з працівниками при звільненні.

Висновок щодо не здійснення виплат звільненим працівникам середнього заробітку за весь час затримки з дня звільнення по день фактичного розрахунку, що становить порушення вимог ч.1 ст.117 КЗпП України є передчасним та не підтвердженим жодними доказами, а отже є безпідставним та протиправним.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до ст.61 КЗпП на безперервно діючих підприємствах, в установах і організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або тижнева тривалість робочого часу запроваджується підсумований облік робочого часу.

Оскільки підприємство ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» є безперервно діючим, рішенням Погоджувальної комісії від 30.01.2013 № 42 для підрозділів з безперервним технологічним процесом запроваджено підсумований облік робочого часу про що внесені відповідні доповнення до Колективного договору (п. 2.6.3 та п. 3.8). Встановлений обліковий період згідно п. 3.8 Колективного договору - рік. Загальні рекомендації щодо ведення підсумованого обліку робочого часу викладено у «Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу», затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 квітня 2006 р. N 138 (далі «Методичні рекомендації щодо застосування підсумованого обліку робочого часу»).

Пунктом 12 «Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу», регламентовано, що підсумований облік робочого часу кожного працівника здійснюється за табелем виходів на роботу та затвердженим графіком роботи (змінності) за обліковий період. Облік робочого часу по кожному працівнику має провадитись наростаючим підсумком з початку встановленого облікового періоду.

Згідно пункту 13 Методичних рекомендацій у разі, коли за характером виробництва неможливе додержання законодавчої норми робочого часу в установленому обліковому періоді і неминуча необхідність надурочного робочого часу, графіки роботи (змінності) повинні розроблятися з таким розрахунком, щоб норма надурочного часу не перевищувала 120 годин на рік для кожного працівника.

Саме тому, для графіків змінності, де тривалість робочого часу перевищує норму, дотримання нормальної тривалості робочого часу передбачено, шляхом надання, (у разі можливості), додаткових днів відпочинку окремо кожному робітнику. У разі, якщо загальна кількість відпрацьованих годин за обліковий період перевищує нормальну тривалість робочого часу, всі години роботи, що перевищуюсь цю норму, оплачуються в подвійному розмірі.

З метою виконання вимог статті 61 КЗпП України, «Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу» та інших вимог чинного Законодавства про працю на підприємстві запроваджено автоматичний облік відпрацьованого робочого часу по кожному працівнику у системі SAP HR помісячно та наростаючим підсумком. Облік ведеться у відповідності до норм діючого Законодавства та згідно з затвердженою та введеною в дію з 01.07.2015 року Інструкцією «Про порядок нарахування доплати персоналу за працю у вечірній, нічний час та переробку нормальної тривалості робочого часу» (далі - Інструкція).

У відповідності до «Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу» час, відпрацьований понад нормальну тривалість робочого часу, визначається як різниця між фактично відпрацьованим часом роботи згідно табелю обліку робочого часу та нормою тривалості робочого часу за обліковий період (п. 5.3.7.2 Інструкції.), з чого вбачається відсутність факту порушення вимог законодавства України зі сторони ПАТ «АМКР, а отже і протиправність висновків головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні ОСОБА_4 про наявність підстав для притягнення генерального директора ПАТ «АМКР» до адміністративної відповідальності.

Також, необхідно звернути увагу, що твердження головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні ОСОБА_4 про наявні факти порушення зі сторони ПАТ «АМКР» положень п.2.13 Колективного договору «Положення про оплату праці та преміювання», п.5.3. «Інструкції про порядок суміщення професій працівників та доплати за тимчасово відсутнього працівника» є необґрунтованими та такими, що спростовуються фактичними обставинами.Вказані порушення є окремим випадком виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника і пов'язані з необхідністю заміщення працівника, який займає вищу посаду, тобто мова йде про заміщення керівників вищого рівня.

Посилання в акті перевірці на порушення ст.105 КЗоТ України є безпідставним, тому що в даному випадку слід керуватися нормами ст.104 КЗпП України «При виконанні робіт різної кваліфікації праця почасових робітників, а також службовців оплачується за роботою вищої кваліфікації.». Крім того, слід керуватися п.2.14 Колективного договору та п.4.5 інструкції «Про порядок тимчасового заміщення та суміщення посад відсутніх керівників, фахівців і службовців», а не на п.2.13 Колективного договору та п.5.3 вказаної інструкції, як зазначено в ОСОБА_33 перевірки. У зазначених пунктах йдеться про оплату праці при тимчасовому суміщенні посад фахівцями, які не мають управлінських функцій, службовцями і робітниками всіх професій, а зазначений в акті перевірки персонал відноситься до категорії «керівник».

Відповідно до п.2.14 чинного Колективного договору оплата праці працівників за період заміщення тимчасово відсутніх керівників, фахівців і службовців проводиться по заміщуваній посаді відповідно до діючого положення про оплату праці і преміювання.

Нормами положення «Про оплату праці та преміювання» визначено, що при виконанні обов'язків за більш відповідальною посадою тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи оплата праці здійснюється за цією посадою.

Пункт 4.5 інструкції «Про порядок тимчасового заміщення та суміщення посад відсутніх керівників, фахівців і службовців» визначає порядок оплати при виконанні працівником разом зі своєю роботою, обумовленою трудовим договором, обов'язків відсутнього працівника за більш відповідальною посадою.

Оплата праці працівника за період тимчасового заміщення, як із звільненням, так і без звільнення від своєї основної роботи проводиться тільки по заміщуваній посаді і не передбачає доплати за тимчасове виконання обов'язків.

Твердження про те, що фактично оплата праці за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника проводиться в розмірі середнього заробітку по заміщуваній посаді, не відповідає дійсності. Так, в наданих під час перевірки розрахункових листах, оплата праці за період заміщення проведена по окладу заміщуваної посади.

Тобто висновок про наявність порушень ч.2 ст. 84 КЗпП України за ст. 26 Закону України «Про відпустки» є безпідставним.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст.8 Конституції України).

Положення ст.3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що державний контроль (нагляд) здійснюється за принципами, зокрема обєктивності та неупередженості здійснення державного нагляду. Пунктом 2 Положення про Державну інспекцію України з питань праці передбачено, що Держпраці України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, підприємство ПАТ "АМКР" в порядку КАС України, оскаржено приписи, видані на підставі акту перевірки, що свідчить про неузгодженість висновків, викладених в перевірці.

Таким чином, складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно Кахлон Парамджіт Сінгх є передчасним і безпідставним.

З огляду на вищезазначене, вбачається відсутність складової протиправної поведінки у діях ПАТ «АМКР», а відповідно і підстав для притягнення до відповідальності начальника відділу з кадрового адміністрування департаменту з персоналу ПАТ «АМКР», з огляду на відсутність порушень приписів Кодексу законів про працю України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини в ході судового засідання не здобуто, вини в судовому засіданні не встановлено.

За змістом п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 41, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. 283-284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення Кахлон Парамджіт Сінгх, ІНФОРМАЦІЯ_1, до відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора, що передбачено ст. 294 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: О. В. Чайкіна