Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/4383/16-п Суддя в 1-й інст. Громова І.Б.
№ провадження 33/778/401/16 Суддя в 2-й інстанції Нікітюк В.Д.
Категорія ч. 1 ст. 172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Нікітюк В.Д., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Пянтківської К.А. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 22 листопада 2016 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 172-7 КУпАП, стосовно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,

закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу зазначеного адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 172-7 КУпАП, за таких обставин.

24 грудня 2015 року, ОСОБА_2, будучі головою Степнянської сільської ради Запорізького району Запорізької області, яка розташована за адресою: Запорізька область Запорізький район, с. Степне, вул. Першотравнева, 50, порушив вимоги ст. 28 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», а саме був присутній на п'ятій сесії восьмого скликання та приймав участь в обговоренні питання № 5 про преміювання і надання матеріальної допомоги посадовим особам місцевого самоврядування, та не повідомив про це присутніх депутатів, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, тобто не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів. Днем виявлення вказаного правопорушення зазначається 28.10.2016 року.

В апеляційній скарзі прокурор Пянтківська К.А. вважає висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи, а постанову незаконною. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП з накладенням відповідного адміністративного стягнення.

Не розглядаючи доводів апеляційної скарги та не перевіряючи правильність висновків, викладених в постанові судді районного суду, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення окрім іншого має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 1 ст. 287 та ч. 5 ст. 7 КУпАП кореспондуються з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Втім, згідно змісту оскаржуваної постанови, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, і, відповідно, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до ОСОБА_2. не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч. 5 ст. 7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП та ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Також суд звертає увагу на те, що посилання прокурора на ст. 250 КУпАП як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, не можуть бути прийняті судом як такі, що відповідають закону, оскільки прокурор має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. В даному випадку провадження здійснюється на підставі протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, а не скарги.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 року за № 49-у/2015 у справі № 2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч. 5 ст. 7, ст. 250, ч. 1 ст. 287 та ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. Усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Окрім цього, ч. 2 ст. 294 КУпАП, яка є спеціальною нормою відносно ч. 1 ст. 250 КУпАП, дано перелік осіб, наділених правом на апеляційне оскарження, а саме передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Зазначений перелік суб'єктів апеляційного оскарження є вичерпний. Прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження Законом України від 14.10.2014 року № 1697-VІІ шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Таким чином, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження та її прийняття до розгляду не відповідало б ані діючим нормам національного законодавства, ані правовій позиції викладеній в вищезазначеному рішенні Європейського суду з прав людини, апеляційну скаргу слід повернути прокурору.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 2 Пянтківської К.А. подану нею апеляційну скаргу на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 22 листопада 2016 року, як особі, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.Д. Нікітюк