Справа № 447/1428/16-п Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Провадження № 33/783/718/16 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

19 жовтня 2016 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. розглянувши апеляційну скаргу прокурора Золочівської місцевої прокуратури Процака Л.Я. на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 23.08.2016 року,-

встановив:

постановою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 23.08.2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови суду, 27.06.2016 року близько 21:40 год за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вчинив сімейний конфлікт з колишньою дружиною ОСОБА_3, чим завдав шкоду психічному здоров'ю потерпілої.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції керівник Золочівської місцевої прокуратури Процак Л.Я. оскаржив дану постанову, просить постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 23.08.2016 року у справах №447/1428/16-п та №447/1711/16-п про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП - скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього стягнення з врахуванням ч.1 ст. 36 КУпАП.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що вищевказана постанова є незаконною, оскільки її винесено з істотними порушеннями вимог КУпАП у зв'язку з тим, що цього ж дня, тобто 23 серпня 2016 року Миколаївським районним судом Львівської області розглядалась справа №447/1711/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та призначено йому адміністративне покарання у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт. Таким чином, вказані справи про адміністративне правопорушення розглядались 23 серпня 2016 року одним і тим же складом суду - суддею Березюком Г.М. та у обох випадках до правопорушника застосовано стягнення за санкцією ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що апелянту слід відмовити в прийнятті апеляційної скарги, повернувши таку, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, як убачається з цих вимог закону постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим; його представником.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство та 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України "Про прокуратуру", яка регламентує повноваження прокурора під час нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, також не передбачено право прокурора на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 26 цього ж Закону, яка регламентує порядок здійснення такого нагляду, прокурор також не може реалізувати свої функції нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян в органах та установах нагляду шляхом подачі апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 250 КУпАП прокурор має право перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення та оскаржувати постанову в справі про адміністративні правопорушення, тобто прокурор має право оскаржувати постанову в справі про адміністративні правопорушення прийняту відповідними органами (посадовими особами), однак таке його право не поширюється на постанови судді у справах про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на думку апеляційного суду, як нормами КУпАП, так і нормами Закону України "Про прокуратуру" не передбачено оскарження постанови судді про адміністративне правопорушення, а тому у прийнятті апеляційної скарги прокурора до апеляційного розгляду необхідно відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя, -

постановив:

відмовити в прийнятті до розгляду апеляційну скаргу прокурора Золочівської місцевої прокуратури на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 23 серпня 2016 року.

Копію даної постанови та апеляційну скаргу надіслати апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Маліновська-Микич О.В.

Львівської області