Справа № 496/3931/16-п
Провадження № 3/496/1376/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2016 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого офіцером-психологом 1 підрозділу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В протоколі, якій надійшов до суду, про адміністративне правопорушення № ВН000022 від 01 листопада 2016 року зазначено: молодший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою не запобіг випадку отримання травми солдатом ОСОБА_2 в наслідок порушення старшим солдатом ОСОБА_3 правил мір техніки безпеки, необережності та збігу обставин, під час виконанням останніми обов`язків у складі добового наряду.
В суд ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дії ОСОБА_1 у вказаному протоколі було кваліфіковано за ст. 172-15 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд приходить до наступних висновків.

З пояснень військовослужбовця, який притягається до адміністративної відповідальності вбачається, що він 11 жовтня 2016 року заступав черговим по дивізіону Приблизно о 9.20 годині знаходився в причепі ОДАЗ-828 та заповнював книгу видачі зброї та боєприпасів. Під час заповнення книги почув звук, схожий на постріл та побачив, що солдат ОСОБА_2 тримався за коліно сидячі на ліжку. Поряд з ним сидів сержант ОСОБА_4 , а на проти них стояли сержант ОСОБА_5 та старший солдат ОСОБА_3 , далі він дізнався, що старший солдат ОСОБА_3 випадково зробив постріл з револьвера під патрон Флобера. Він наказав вищезазначеному особовому складу доповісти про випадок по команді (майору ОСОБА_6 та майору ОСОБА_7 ) та звернутися до начальника медичної служби капітана медичної служби ОСОБА_8 .
Згідно з визначенням терміну «зброя» наведеного у науковому коментарі до ст. 410 КК України: «Не можуть визнаватися зброєю: сигнальні, стартові будівельні, газові пістолети (револьвери); пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; ракетний і, вибухові пакети та інші імітаційно-піротехнічні та освітлювальні засоби, які не містять вибухових речовин і сумішей; навчальна зброя; предмети, які визнаються законодавством України спеціальними засобами,». Тобто револьвер під патрон Флобера не є зброєю.
На час отримання травми солдатом ОСОБА_2 , він заповнював документацію чергового дивізіону (Книгу видачі зброї та боєприпасів) та запобігти травмуванню не як не міг.
Відповідно до статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України «Командир (начальник) зобов`язаний - проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям і злочинам серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини: аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові), здійснювати заходи щодо безпеки особового складу підрозділу та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої служби, виконання інших військових обов`язків» Дія зазначеної статті розповсюджується на командирів (начальників) усіх рівнів без винятку, цілеспрямована робота проводилась керівним складом виїзної групи 1 підрозділу, були вжиті всі заходи щодо запобігання надзвичайним подіям і злочинам серед особового складу підрозділу, випадки порушень військової дисципліни, випадки засудження особового складу в Збройних Силах України він неодноразово доводив до особового складу як офіцер-психолог. До виконання своїх службових обов`язків завжди ставився і ставлюсь відповідально, будь якого умислу на невиконання своїх службових обов`язків не мав, інформацію про травмування військовослужбовця не приховував, раніше в своїй службовій діяльності з подібними випадками не зустрічався, досвіду дій у зазначених випадках не має.
У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З аналізу цих міжнародних правових норм вбачається, що на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 172-15 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 284 п. 3 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 172-15 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Галич О.П.

25 листопада 2016 року

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2016 року.