Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 490/9306/16-п
Провадження 3/480/388/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2016 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Терентьєв Г.В., при секретарі Петриченко В.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Секретаріату Уповноважененого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянику України, працюючої головою Центрального районного суду м.Миколаєва, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 за ч.4 ст. 212-3 КпАП України, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.08.2016 року до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернувся потерпілий ОСОБА_2 із зверненням стосовно порушення Центральним районним судом міста Миколаєва вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

За результатами перевірки звернення потерпілого було встановлено наступне-.

На підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» потерпілий за допомогою он-лайн сервісу звернувся до суду із запитом від 28.04.2016 р., в якому просив надати копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру голови суду.

Листом від 05.05.2016 р. № 496/2016 за підписом голови суду ОСОБА_1 потерпілому було відмовлено у наданні запитуваної інформації у зв'язку з тим, що декларація містить конфіденційну інформацію.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Аналіз передбаченого Законом визначення публічної інформації свідчить, що до такої інформації належить не тільки інформація, яка створена самостійно суб'єктами владних повноважень, а й інша інформація, створена спільно з іншими особами. Навіть якщо інформація не була отримана чи створена в процесі виконання обов'язків суб'єкта владних повноважень, але знаходиться у його володінні, така інформація також є публічною і доступ до неї регулюється положеннями Закону.

Таким чином, під публічною інформацією розуміється вся інформація, якою володіє суб'єкт владних повноважень та яка є відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях.

Наявність запитуваної інформації головою суду ОСОБА_1 не заперечувалась, відповідно така інформація є публічною.

При цьому, Законом визначено види інформації з обмеженим доступом та підстави, за якими розпорядник інформації може обмежити доступ до інформації.

Зокрема, інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація (частина перша статті 6 Закону).

Статтею 7 Закону зазначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди -лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

При цьому, відповідно до частини п'ятої вказаної статті Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону (частина шоста статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб'єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції». Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» інформацією з обмеженим доступом та такою, що не підлягає оприлюдненню, є відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, а також щодо місця проживання та реєстрації декларанта, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Вищевказані норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» кореспондуються з нормами Закону України «Про захист персональних даних».

Так, частина перша статті 10 Закону України «Про захист персональних даних» встановлює, що використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб'єктам відносин, пов'язаних із персональними даними, що здійснюється за згодою суб'єкта персональних даних чи відповідно до закону.

Персональні дані, зазначені у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, оформленій за формою і в порядку, встановленими Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», не належать до інформації з обмеженим доступом, крім відомостей, визначених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (частина третя статті 5 Закону України «Про захист персональних даних»).

З аналізу вищезазначених норм законодавства, вбачається, що обмеження доступу до інформації з декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру суддів прямо заборонено Законом, крім відомостей зазначених в абзаці другому частини другої статті 12 вказаного Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Таким чином, до інформації з обмеженим доступом у декларації можна відносити лише такі відомості: ідентифікаційний код, серія та номер паспорта громадянина України, реєстрація місця проживання, дата народження, місцезнаходження об'єктів, які наводяться у декларації. Інша інформації, зазначена у вказаних документах, відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» не може бути обмежена в доступі. Обробка таких відомостей здійснюється відповідно до закону та відповідно не потребує згоди суб'єкта персональних даних.

Так, наявність в документі інформації з обмеженим доступом не є підставою для відмови у його наданні або його оприлюдненні.

Зокрема, частиною сьомою статті 6 Закону передбачено, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

У такому випадку копія документа повинна надаватись у звичайному порядку, при цьому інформація, доступ до якої обмежено, вилучається будь-яким способом на вибір розпорядника інформації.

Однак, у відповідь на запит листом від 05.05.2016 р. № 496/2016 головою суду ОСОБА_1 потерпілому було відмовлено у наданні запитуваної інформації та не надано копії декларації голови суду з вилученням з неї інформації з обмеженим доступом.

Таким чином, потерпілому було відмовлено у наданні інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

З огляду на вищевказане відмова голови суду ОСОБА_1 у наданні потерпілому запитуваної інформації листом від 05.05.2016 р. № 496/2016 є необгрунтованою та такою, що не відповідає вимогам Закону.

Відтак, в діях голови Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 212 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з порушенням Закон) України «Про доступ до публічної інформації», а саме обмеження доступу до інформації або віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом

Будучи належно повідомленою ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, але надала суду заперечення та просила провадження по справі закрити.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується зібраними по справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.3-8), запит на отримання публічної інформації (а.с.9) та іншими матеріалами адміністративного правопорушення.

Таким чином дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.4 ст. 212-4 КпАП України, тобто обмеження доступу до інформації або віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом.

Враховуючи , що на час розгляду справи , строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 сплинув, то провадження по справі підлягає закриттю.

При обрані виду і розміру адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника та ступінь його вини. Обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 221, 247 п.7, 283, 284 п.3 КпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 212-4 КпАП України та провадження по справі відносно неї закрити у зв`язку із сплином строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів.

Суддя Г.В.Терентьєв

Суддя ОСОБА_3

23.11.2016