Справа № 461/6757/16-п Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/783/801/16 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

за участі правопорушника - ОСОБА_1

представника Львівської митниці ДФС України - Квика В.М.

розглянув апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС України Бедрія М.Б. на постанову судді Галицького суду м. Львова від 27 жовтня 2016 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки Молдови, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 471 МК України

ВСТАНОВИВ:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

Вилучені, відповідно до протоколу про порушення митних правил №4351/20909/16 від 06.10.2016 року кошти в сумі 18790,0 доларів США (вісімнадцять тисяч сімсот дев'яносто), що згідно курсу НБУ станом на 06.10.2016 р. становить 486629,70 грн. - повернуто ОСОБА_1

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови вбачається, що на ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №4351/20909/16 від 06.10.2016 року. Згідно цього протоколу 06 жовтня 2016 року близько 07 години 21 хвилин ОСОБА_1 на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ S320», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямувала з Республіки Польща в Україну в якості водія, з приватної поїздки, через п/п «Шегині-Медика» м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим своїми діями заявила про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

Під час огляду автомобіля було виявлено валютні цінності в сумі 30000,00 доларів США (тридцять тисяч доларів США купюрами по 100 доларів - 300 штук).

Оскільки ОСОБА_1 формою проходження митного контролю обрала смугу з проведенням спрощеного митного контролю, то зазначена громадянка своїми діями заявила про відсутність у неї готівки, що перевищує встановлені норми ввезення на митну територію України та підлягає обов'язковому письмовому декларуванню, а також потребує надання дозвільних документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків банків (фінансових установ), на суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, у відповідності до Постанови Правління Національного банку України від 27.05.08 року №148 „Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України" зі змінами та доповненнями.

Таким чином, ОСОБА_1 переміщувала через митний кордон України через смугу спрощеного митного контролю «Зелений коридор» товари, які є обмеженими до переміщення у відповідності до Постанови Правління Національного банку України від 27.05.08 року №148 „Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України" зі змінами та доповненнями.

Представник митниці Бедрій М.Б. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2016 року відносно ОСОБА_1 та винести нову постанову, якою визнати громадянку України ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на неї стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі.

Свої вимоги мотивує тим, що прийняте рішення в частіші повернення вилученого товару: 18790,00 доларів С111А. на суму 486629,70 гривень згідно курсу НБУ станом на 06.10.2016 року, вважає помилковим.

В апеляційній скарзі вказує, що розглянувши справу по суті, суд об'єктивно прийшов до висновку щодо наявності у діях гр. ОСОБА_1 ознак правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та застосував до неї стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ст. 471 МК України. Однак, на думку митниці, Галицьким районним судом необгрунтовано не застосовано до гр. ОСОБА_1, додаткового виду стягнення - конфіскації безпосередніх предметів правопорушення, а саме: 18790,00 доларів США, на суму 486629,70 гривень згідно курсу НБУ станом на 06.10.2016 року.

Так, нормами ст. 471 МК України передбачено відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор» товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, тягне за собою накладення штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Митниця вважає, що Галицьким районним судом м. Львова, при винесенні постанови у справі № 461/6757/16-п порушено норми матеріального права, оскільки не застосовано до правопорушника додаткового виду стягнення - конфіскації 18790,00 доларів США, розмір яких перевищував встановлені обмеження щодо обігу готівкових коштів під час переміщення через митний кордон України.

Львівська митниця ДФС вважає, що адміністративне стягнення, накладене Галицьким районним судом м. Львова в даному випадку не відповідає тяжкості вчиненого гр. ОСОБА_1, правопорушення, та є необгрунтованим. Оскільки, вчинення даного правопорушення здійснено з необережності особи, яка його вчинила. У даному випадку, застосування конфіскації предметів правопорушення відповідає принципу законності та верховенства права при прийнятті рішення судом першої інстанції у межах санкції ст. 471 МК України.

Також судом не дотримано вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Крім того, винесена постанова, не спрямована на попередження подібних правопорушень, а навпаки - сприяє їх вчиненню в майбутньому та породжує почуття безвідповідальності за вчинене.

В своїх доводах також покликається на нормативно-правову базу України та судову практику.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника митниці та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю, що слід частково погодитися із доводами апеляції.

Суддя суду першої інстанції вірно встановивши обставини справи, невірно застосував норму матеріального права.

Зокрема, суддею правильно встановлено, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст.471 МК України, за обставин, викладених у протоколі про ПМП №4351/20909/16 від 06.10.2016 року.

В судовому засіданні правопорушниця ОСОБА_1 свою вину визнала. Її вина стверджується доказами у справі та ніким не оспорюється.

За порушення статті 471 МК України передбачено покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Санкція цієї статті закону не передбачає інших видів покарання, а адміністративним правом не передбачено право на звільнення правопорушника від додаткового покарання при накладенні основного покарання.

Суддя у порушення вимог цього закону призначив покарання ОСОБА_1 лише у виді штрафу, звільнивши її від конфіскації товарів, які були безпосередніми предметами правопорушення і переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Проте, вважаю мотиви судді, з яких він виходив приймаючи рішення, вказують на малозначність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та заслуговують увагу.

Так, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання чи буде, в разі застосування конфіскації, досягнута розумна співрозмірність між засобами, використаними судом для забезпечення загального інтересу, і захистом права особи на повагу власності або, іншими словами, чи не буде покладено на нього індивідуальний надмірний тягар, вірно прийняв до уваги наступне.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення визнала у повному обсязі. Правопорушення полягало в недекларуванні митному органу коштів у готівковій формі, які вона возила в Україну. Крім того, правопорушення було вчинено, в значній мірі, внаслідок неуважності правопорушника. Слід також зауважити, що вивезення чи ввезення готівкової іноземної валюти з України чи в Україну не є незаконним, згідно з діючим законодавством держави. Крім того, сума, яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через український митний кордон, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10000 євро), яка може бути вивезена без письмового декларування.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що зазначені кошти отримані незаконним шляхом або призначені для використання в незаконній діяльності.

Окрім цього, у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила законність належних їй грошових коштів, оскільки вона здійснює офіційну підприємницьку діяльність, а саме отримує дохід від здачі нежитлових приміщень в оренду, також у 2016 р. здійснила продаж автомобіля, що підтверджується відповідними договорами.

Таким чином, єдине протиправне діяння, яке вчинила ОСОБА_1 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

Крім цього, вважаю, що у підтвердження правдивості пояснень правопорушниці про відсутність у неї умислу на порушення митних правил, а недекларування грошових коштів вона вчинила внаслідок своєї необізнаності, є те, що вона перетинала кордон автомобілем разом із ОСОБА_5, який при собі мав лише 50 євро та 470 злотих.

Вивчаючи особу правопорушниці, встановлено, що вона раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є підприємцем та заборгованості по сплаті податків немає.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, при призначенні покарання слід врахувати, як особу правопорушниці, так і те, що ОСОБА_1 визнала вину у вчиненні правопорушення, щиро розкаялась, її діями не завдано істотної шкоди інтересам держави, оскільки грошові кошти вона ввозила в Україну, а не вивозила.

За таких обставин, вважаю, що призначене судом першої інстанції покарання за адміністративне правопорушення, вчинене мажевською Е.В. не може вважатись таким, що відповідає вимогам ст. 471 МК України та меті адміністративного стягнення, зазначеної в статті 23 КУпАП.

Дане правопорушення, в сукупності з обставинами та мотивами його вчинення, вважаю малозначним.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вище наведене, вважаю, що постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід скасувати та звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Згідно ч.3 ст. 528 МК України, у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 33, 294, 296 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС України Бедрія М.Б. - задоволити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2016 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Грошові кошти в сумі 18790,0 доларів США повернути ОСОБА_1.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області В.П.Галин