Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП Суддя 1-ої інстанції - Харитонова Г.Л.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., за участю правопорушника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено, що 01 серпня 2016 року о 17 годин 10 хвилин водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21063 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Маяковського біля будинку № 12 в м. Маріуполі з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на предмет сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що не згоден з постановою, оскільки доказів того, що він керував 01.08.2016 року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння суду не надано. Вважає, що суд порушив вимоги КУпАП. Стверджує, що постанова незаконна, просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши правопорушника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, вважаю, що слід скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили відмову правопорушника від застосування алкотестеру та проходження медичного огляду, та свідка ОСОБА_5, яка підтвердила, що ОСОБА_2 01 серпня 2016 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено районним судом при розгляді справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної постанови, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а за відмову від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Натомість, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не заперечує той факт, що він знаходився 01 серпня 2016 року в стані алкогольного сп`яніння, цей факт апелянт не заперечував і при розгляді справи судом першої інстанції.

Що стосується апеляційних вимог апелянта щодо відсутності в матеріалах справи показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, то ці докази не є обов`язковими, це право особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, і відсутність вказаних доказів не тягне за собою безумовне скасування постанови суду першої інстанції.

Постанова районного суду винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_2 та скасування постанови районного суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова