Справа № 742/2580/16-п Головуючий у 1 інстанції Ільченко О. І.
Провадження № 33/795/234/2016
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року місто Чернігів

апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Козака В.І.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 вересня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого приватним підприємцем,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у сумі 275 грн. 60 коп.

Як встановив суд, 25 серпня 2016 року о 01 год. 00 хв. в м. Прилуки по вул. 1-го Травня водій ОСОБА_2 керував автомобілем IVEKO 120Е18, д.н.з. СВ 9532ВВ, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, зволоження очей), проходити медичний огляд на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності понятих, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення місцевого суду та закрити провадження по справі. Вважає, що розгляд справи відбувся в спрощеному порядку, в звязку з чим було порушено право його підзахисного на захист, та порушені права, передбачені ст. 268 КУпАП, а стягнення призначене без врахування положень, викладених в ст. 33 КУпАП. Крім того, не було надано належної оцінки ст. 260 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження, заслухавши захисника ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд приходить до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнав своєї провини та не погодився з рішенням суду.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_2, вона підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, який є документом що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого ОСОБА_2 25.08.2016 року о 01 год. 00 хв. в м. Прилуки по вул. 1-го Травня керував автомобілем IVEKO 120Е18, д.н.з. СВ 9532ВВ, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, зволоження очей), проходити медичний огляд на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності понятих, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. ( а.с. 2).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення та його підписання (а.с. 2).

Відповідно по пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені в якості свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду на стан алкогольного спяніння та вказав, що вживав спиртні напої, після чого керував вказаним автомобілем (а.с. 3-4).

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Місцевий суд з дотриманням вимог статей 245, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи та прийняв законне і обґрунтоване рішення про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника про те, що призначене стягнення не відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, не знайшло свого підтвердження.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2, накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП у редакції Закону України № 586-VI від 24 вересня 2008 року, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Твердження ОСОБА_1 про те, що місцевим судом було порушено право на захист його підзахисного, знайшло свого підтвердження, та не є підставою для скасування в даному випадку рішення. Оскільки, при розгляді справи в апеляційному суді скаржник отримав можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та скористалася ними. А тому допущене суддею районного суду порушення норм процесуального права не вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Права, які на думку захисту були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема надання показів, долучення до матеріалів справи доказів, та інше, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності може реалізувати під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, не знайшло свого підтвердження того, що суд проігнорував норми ст. 260 КУпАП, в звязку з чим дійшов невірного висновку про винність його у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

З показань свідка ОСОБА_5, наданих ним під час розгляду справи в суді першої інстанції вбачається, що водія ОСОБА_2 було відсторонено від керування транспортним засобом та доставлено автомобіль на штраф майданчик.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчинених правопорушеннях, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6