П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2016 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Старовойтова С.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, 01 вересня 2016 року о 04 годині 05 хвилин, керувала транспортним засобом «Fiat 500 C» державний номер НОМЕР_1, по проспекту Броварський, біля станції метро «Лівобережна», в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння.

Стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку визначався за допомогою алкотеста «Драгер».

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що 01.09.2016 року вона потягом приїхала з м. Харкова, де була на тренуваннях. В потязі вона алкогольних напоїв не вживала, а лише випила квасу. Після потягу вона сіла за кермо автомобіля НОМЕР_2 та поїхала додому. По дорозі її зупинили працівники патрульної поліції, і запропонували їй пройти тест на стан сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер». Результати тесту показали вміст алкоголю, після чого вона почала пояснювати працівникам поліції, що такого не може бути. Працівники поліції на її заперечення запропонували їй пройти тест на стан сп'яніння в медичному закладі, на що вона відмовилася. Потім працівники поліції зупинили автомобіль, зі свідками, які щось підписали в протоколі. Після цього їй повідомили про те, що вона можу їхати додому, але щоб за кермом був тверезий водій.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 01.09.2016 року вона перебувала на добовому чергуванні. Приблизно о 04 годині до них надійшов виклик, що на проспекті Броварський, на АЗС «Сокар» в м. Києві молоді люди вживали алкогольні напої, а потім один з них сів за кермо автомобіля НОМЕР_2 та поїхали. Згодом автомобіль НОМЕР_2 був зупинений. За кермом даного автомобіля була ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан сп'яніння за допомогою алкотеста «Драгер» або проїхати до Київської міської наркологічної клінічній лікарні «Соціотерапія». ОСОБА_1 погодилася пройти тест на стан сп'яніння за допомогою алкотеста «Драгер», за результатами якого виявилось, що вона перебуває в стані алкогольного спянння, а саме 1,74 промілля. З даними результатами ОСОБА_1 не погодилася, та сказала, що вона щось святкувала та досить давно випила два келихи вина, після чого сіла за кермо свого автомобіля та проїхала через весь Київ. Потім ОСОБА_1 відмовилася від підпису в протоколі в присутності двох свідків, так як була обурена тим, що його було складено.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 01.09.2016 року він перебував на добовому чергуванні. Приблизно о 04 годині до них надійшов виклик, що на проспекті Броварський, на АЗС «Сокар», в м. Києві молоді люди вживали алкогольні напої, а потім дівчина, що була з ними, сіла за кермо автомобіля НОМЕР_2 та поїхали. Згодом автомобіль НОМЕР_2 був зупинений. За кермом даного автомобіля була ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан сп'яніння за допомогою алкотеста «Драгер» або проїхати до Київської міської наркологічної клінічній лікарні «Соціотерапія». ОСОБА_1 погодилася пройти тест на стан сп'яніння за допомогою алкотеста «Драгер», за результатами якого виявилось, що вона перебуває в стані алкогольного спянння, а саме 1,74 промілля. З даними результатами ОСОБА_1 не погодилася, та сказала, що вона щось святкувала та досить давно випила два келихи вина, після чого сіла за кермо свого автомобіля та проїхала через весь Київ. Потім ОСОБА_1 відмовилася від підпису в протоколі в присутності двох свідків, так як була обурена тим, що його було складено. Також свідок зазначив, що ОСОБА_1 двічі проходила тест на стан сп'яніння за допомогою алкотеста «Драгер», оскільки в перший раз не відбувся «щелчок», який необхідний для роботи приладу та отримання результатів.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, розписку, пояснення, рапорт, приходить наступних висновків.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що встановлено відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно абз. 1 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров'я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 року).

Згідно абз. 4 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення, серії АП2 № 035685 від 01 вересня 2016 року складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до вимог положень ч.1 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить обов'язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1,порушуючи вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, вчинила правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу.

Так, оцінивши пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд вважає зазначені докази послідовними, логічними, які узгоджуються між собою, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо пояснень самої ОСОБА_1, то суд ставиться до них критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами у справі.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Також судом не встановлено підстав для повернення адміністративного матеріалу на до оформлення.

При постановленні відносно ОСОБА_1 рішення, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах, викладених в протоколі, доведена повністю.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

За таких обставин, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, згідно ст. 40? КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (зі змінами і доповненнями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40?, 130 ч. 1, 252, 283-285, 289, 291, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що на день винесення постанови становить 275 гривень 60 копійки.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: