Справа №560/963/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СР №229479, виданого 23.05.1997 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії АП2 №280357 від 17.09.2016 року, ОСОБА_1 17.09.2016 року о 00-10 год. по вулиці Воробинська, в м.Дубровиця Рівненської області, керував автомобілем марки «Fiat Doblo» з номерним знаком ВК 3851 ВС, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер».

Як вбачається з складеного протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 у ньому зазначив, що був затриманий співробітниками національної поліції в час, коли з приятелем розмовляв на вулиці Воробинська в м.Дубровиця. За кермом автомобіля він не був, зі своїм затриманням не згідний.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 17.09.2016 року він з товаришем знаходився біля річки в м.Дубровиця Рівненської області. Згодом він зателефонував ОСОБА_2 і попросив приїхати та забрати їх автомобілем від церкви, яка розташована біля річки. Коли ОСОБА_1 з товаришем прийшли на обумовлене місце, то побачили автомобіль, яким ОСОБА_2 до них приїхав, проте самого ОСОБА_3 там не було. Коли ОСОБА_1 йому зателефонував, то ОСОБА_2 повідомив, що відійшов на декілька хвилин купити цигарок. Після цього ОСОБА_1 вирішив з товаришем піти йому назустріч, бо до автомобіля ні ключів, ні документів у нього не було. Коли вони відійшли від автомобіля на відстань приблизно 30 метрів, то до них підїхали автомобілем поліцейські та запитали, де водій, на що він відповів, що пішов у місто, тоді вони звинуватили ОСОБА_1 у тому, що саме він керував автомобілем, перебуваючи у стані алкогольного спяніння. На усі пояснення ОСОБА_1, що автомобілем він не керував вони уваги не звертали, після чого, посадили його у службовий автомобіль і відвезли у Дубровицький відділ поліції, де запропонували проїхати в лікарню на що ОСОБА_1 відразу погодився. Коли поліцейські привезли його в Дубровицьку ЦРЛ, то з невідомих причин, там огляд його не проводився. Після цього поліцейські повідомили, що повезуть його на освідчення в Обласну психіатричну лікарню c.Орлівка. Проте в лікарню с.Орлівка поліцейські його не повезли, а приїхали на стаціонарний пост в м.Сарни, де попросили продути газоаналізатор. Продувши газоаналізатор, ОСОБА_1 з його показаннями не погодився та наполягав на медичному освідченні. Проте, на його вимогу, поліцейські уваги не звертали та почали складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, а після його складання сказали їхати додому. Також вказав, що при собі у нього ні ключів від автомобіля, ні документів на автомобіль не було, а поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення, не долучено акт огляду на стан сп'яніння.

Викликаний для дачі пояснень свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 17.09.2016 року до нього зателефонував ОСОБА_1 та попросив забрати його з товаришем від церкви, що біля річки в м.Дубровиця Рівненської області. Коли ОСОБА_2 приїхав до церкви, то ОСОБА_1 там не було, а тому вирішив піти до магазину купити цигарок. Через декілька хвилин йому зателефонував ОСОБА_1 та запитав, де він, на що він відповів, що за декілька хвилин буде. Проте коли ОСОБА_3 повернувся до церкви, то їх там не було. Тоді він зателефонував ОСОБА_1, щоб дізнатись де він, на що останній пояснив, що знаходиться біля стаціонарного посту м.Сарни Рівненської області, де на нього складають протокол про адміністративне правопорушення. Також додав, що ОСОБА_1 того дня в стані алкогольного спяніння не перебував і транспортними засобами не керував.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні, просив суд провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки поліцейські склали на нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Проте, ОСОБА_1 автомобілем не керував, а тому не може бути притягнений до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Для встановлення всіх обставин справи, до суду також викликався інспектор з дорожнього нагляду відділу превенції Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4, який складав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Проте, на розгляд справи він не з'явився, причини неявки суду не відомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.17).

Ст.245 КУпАП, передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

При оцінці доказів при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з'ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов'язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об'єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його представника та свідка, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши обставини вчинених адміністративних правопорушень і обґрунтовано перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 КУпАП є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_5 України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії…».

Окрім того, відповідно до ст. 62 ОСОБА_5 України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що 17.09.2016 року о 00-40 год. вони були свідками, як у ОСОБА_1 проведено огляд на стан алкогольного спяніння, результат огляду становив 1,79 % (а.с.5 6).

Вказані свідки неодноразово викликалися судом для дачі пояснень по даному факту, проте на розгляд справи вони не зявились, хоча про дату час та місце її розгляду, були повідомлені своєчасно та належним чином (а.с.15,16 19-20, 21 ).

Разом із тим, вищезазначені письмові пояснення свідків підтверджують лише саме факт проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, проте не підтверджують факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п. 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, для обґрунтованого притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП в контексті обставин цієї справи, необхідно встановити дві обов'язкові обставини: 1) факт керування особою транспортним засобом; 2) факт перебування особою в стані алкогольного чи іншого сп'яніння під час керування транспортним засобом.

Оскільки, керування особою транспортним засобом є обов'язковою складовою об'єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а керування ОСОБА_1 транспортним засобом категорично заперечується, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановити неможливо.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, суд приходить до висновку, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що 17.09.2016 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом не можуть бути визнані ні достовірними, ні допустимими доказами, оскільки фактично ґрунтуються виключно на обставинах викладених в протоколі працівником поліції та не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не можуть бути прийняті судом як достовірні.

Крім того, з адміністративних матеріалів встановлено, що 17.09.2016 р. о 00-56 год. у ОСОБА_1 було проведеного тест на вміст алкоголю у видихуваному повітрі приладом "Drager", показник якого становить 1,79 %.

Як пояснив, в судовому засіданні ОСОБА_1, що підтверджується його поясненнями у протоколі про адміністративне правопорушення, того дня, він транспортним засобом не керував, також пояснив, що з результатом показника приладу "Drager", був не згідний та наполягав на проведенні медичного огляду в закладах охорони здоровя.

Відповідно до п.2.9. Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Ч.2 ст.266 КУпАП чітко регламентує, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Ч.3 ст.266 КУпАП чітко регламентує, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції , затверджується управлінням охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно до п.3 Постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 р. огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Крім того, згідно до спільного Наказу МВС та МОЗ від 9.11.2015 року № 1452/735 співробітники поліції мають право використовувати спеціальні технічні засоби ( у тому числі засоби тест-контролю), дозволені до застосування МОЗ і Держспоживстандартом на місці зупинки транспортного засобу для огляду водіїв, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Аналогічні норми передбачені "Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Так, згідно вказаного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду на стан сп'яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп'яніння. Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Даних, які спростовують пояснення ОСОБА_1, відносно того, що після його незгоди з результатами тесту, йому було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров'я та він відмовився від такого огляду - матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено акт огляду особи на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складання якого є обов`язковим у відповідності до пункту 10 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, та пункту 4 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв'язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв'язку з недоведеністю та недостатністю належних, об'єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, а обставини викладені у протоколі працівником поліції, не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_8 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.284,287,294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, його захисником, а також потерпілим до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_9