Провадження № 33/780/719/16 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 138 05.12.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2016 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, приватного підприємця, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень; стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 (шістдесят) копійок,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 29 вересня 2016 року близько 11 години 00 хвилин, поблизу будинку № 221 по вул. Сквирське шосе у м. Біла Церква, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перед початком перестроювання ліворуч не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, не переконався, що цей маневр буде безпечним та не створить перешкоди в русі іншим учасникам дорожнього руху, не дав дорогу автобусу «БАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2, що рухався позаду в попутному напрямку по тій смузі, на яку перестроювався ОСОБА_2, в результаті чого відбулося зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим їх власникам завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вимоги обґрунтовує тим, що докази, які містяться в матеріалах провадження свідчать про відсутність його вини, тому апелянт вважає, що постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року винесена з порушенням норм матеріального права, що потягло за собою однобічне та не повне зясування судом усіх фактичних обставин справи, що, на думку апелянта, призвело до прийняття рішення, яке не відповідає вимогам діючого законодавства. Звертає увагу на те, що у своїх поясненнях він не заперечує факту того, що він здійснював маневр перестроювання ліворуч, для чого, у відповідності до п. п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, він повинен був пересвідчитися у безпечності виконання даного маневру з метою недопущення створення перешкод іншим учасникам руху, проте, на думку апелянта, його пояснення суд першої інстанції не взяв до уваги. Зокрема, звертає увагу на те, що він почав виконувати маневр повороту праворуч, тобто виїхав на смугу руху, яка прилягала праворуч до смуги руху в напрямку центра м. Біла Церква, щоб не створювати перешкод іншим учасникам руху, виявив інформаційно-вказівний дорожній знак «Місце зупинки автобуса», який розташовувався праворуч на узбіччі, а після цього він зрозумів, що знаходиться в «кармані», призначеному для зупинки маршрутних транспортних засобів. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що виконуючи маневр перестроювання, змінюючи напрямок руху свого автомобіля, він пересвідчився у безпеці його виконання, в той час як водій автобуса «БАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 будь-яких заходів для зменшення швидкості не приймав, тобто, перешкод для нього він не створював. На думку апелянта, вказані ним доводи підтверджуються відеозаписом реєстратора, який був на його автомобілі, схемою ДТП та тим, що автомобілі зіткнулися під кутом 0 градусів, а пояснення водія автобуса «БАЗ» спростовуються вказаними свідченнями.

В судове засідання апелянт не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в телефонному режимі не заперечував проти розгляду справи в його відсутність.

Заслухавши думку ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав постанову суду законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Підпунктом б пункту 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 вищевказаних правил визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У п. 10.3 передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Відповідно до схеми ДТП від 29 вересня 2016 року, в автомобілі НОМЕР_3 розбите вітрове скло, передня права протитуманна фара, тріснута пластикова декоративна решітка радіатора, кріплення правого зеркала заднього виду; у автомобіля НОМЕР_4 деформовані задні праві та ліві двері, розбитий задній лівий блок-стоп та деформоване кріплення задніх дверей /а.п. 2/.

Вказані пошкодження відповідають протоколу про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2016 року серії АП №298324 /а.п. 1/ та схемі дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, розташуванню автомобілів на ній.

Слід відмітити, що при зазначеному на схемі ДТП розташуванні автомобілів, вказівка апелянта на те, що зіткнення відбулося під кутом 0 градусів, не доводить невинуватість ОСОБА_2, оскільки обидва автомобілі рухалися в одній смузі в попутному напрямку.

Відповідно до пояснень водія ОСОБА_1 в день ДТП, в суді першої та апеляційної інстанції, він рухався по вул. Сквирське шоссе зі швидкістю 45 км/год., керуючи автобусом «БАЗ». Водій автомобіля «Renault» різко увімкнув лівий покажчик повороту та, не надавши йому перевагу в русі, виконав маневр перестроювання у ліву смугу руху та відразу загальмував. Через коротку відстань між транспортними засобами, а саме 20 метрів, він навіть не встиг відреагувати на цей маневр, внаслідок чого і відбулось зіткнення /а.п. 3/.

Вказані пояснення підтверджуються матеріалами справи, зокрема, схемою ДТП, а також поясненнями ОСОБА_2, а тому суд приходить до висновку, що водієм ОСОБА_2 під час перестроювання в лівий ряд не було надано дорогу, як того вимагає п. 10.3 Правил дорожнього руху, транспортному засобу «БАЗ» д.н.з. НОМЕР_5.

Окрім того, дослідивши запис з відереєстратора, встановленого в автомобілі НОМЕР_4, на який апелянт посилається як на підтвердження його невинуватості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не переконався, що виконання ним маневру перестроювання в іншу смугу руху є безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою й відповідно не відреагувати на її зміну.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд, на підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон