Справа № 473/3223/16-п 02.12.2016 02.12.2016 02.12.2016
Номер провадження: 33/784/288/16
Провадження № 33/784/288/16 Категорія: визначення підсудності
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді Гребенюк В.І.

За участі секретаря судового засідання

розглянув подання голови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Вуїва О.В. про направлення справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_2 до іншого суду.

Згідно подання голови суду, 27 жовтня 2016 року автоматизованою системою розподілу справ між суддями на суддю Миронову О.В. було розподілено справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ( справа №473/3223/16-п провадження 3/473/522/2016) .

21 листопада 2016 року суддя Миронова О.В. винесла постанову про самовідвід судді.

Відповідно до протоколу з автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 листопада 2016 року зазначена справа була перерозподілена судді Дробинському О.Е., який 25 листопада 2016 року також виніс постанову про самовідвід судді.

Відповідно до протоколу з автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2016 року зазначена справа була перерозподілена судді Зубар Н.Б.

Однак встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП - ОСОБА_2, перебуває у шлюбі з суддею Вознесенського міськрайонного суду ОСОБА_3

Голова суду, мотивуючи подання, посилається на положення ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом; суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом; та практику (певні рішення) Європейський суд з прав людини з цього питання.

Також наводить доводи, викладені з такого ж питання у постанові апеляційного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2016 року.

Тому з метою об'єктивного та неупередженого розгляду справи по суті просить передати дану справу на розгляд іншого суду Миколаївської області.

Викладені у поданні голови суду обставини підтверджені матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.

Нормами КУпАП не передбачено право відводу чи самовідводу у справах про адміністративні правопорушення, проте Україна, підписавши та ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, повністю визнала на своїй території дію Конвенції, згідно п. 1 ст. 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежними і безстороннім судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід врахувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. (справа «Фей проти Австрії» і рішення «Ветштайн проти Швейцарії», справа «Газета Україна-центр» проти України») Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. (Рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

За рекомендаціями Комітету міністрів Ради Європи «Незалежність, дієвість та роль суддів» від 13 жовтня 1994 № (94)12 визначено, що судді зобов'язані утримуватись від винесення вироку у справі чи відмовитись від розгляду справи, коли на те існують достатні причини і лише в цьому випадку. Такі причини мають бути встановлені законом і можуть стосуватись, зокрема, особистої зацікавленості у справі. Так, у справі «П'єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини постановив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

З огляду на наведене, вважаю, що Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області, розглядаючи справу відносно члена сім'ї судді, який працює у цьому ж суді, з об'єктивного критерію не зможе забезпечити достатні гарантії або виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності працюючих в цьому суді суддів, а тому вказану справу необхідно передати для розгляду до іншого районного суду.

Згідно ст. 276 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення. Відповідно до ч. 5 ст. 276 КУпАП. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що за наведених у поданні обставин в Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області неможливо утворити склад суду для судового розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України відносно ОСОБА_2, дану справу про адміністративне правопорушення необхідно передати на розгляд іншого суду в межах юрисдикції апеляційного суду Миколаївської області.

Керуючись ст. 276 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 направити для розгляду до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: Гребенюк В.І.