АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/754/16 Головуючий у І-й інстанції - Врона А.О.
Справа № 185/7419/16-п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого: водієм у ФОП "ОСОБА_7", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ІНН: НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 02 вересня 2016 року о 17:05 год. водій ОСОБА_2 керуючи автобусом марки "MERCEDES-BENZ" 0345 н/з НОМЕР_2 по вул. Дніпровській, м. Павлоград біля буд. № 3 по вул. Тельмана заздалегідь не зайняв крайнього лівого положення для повороту ліворуч, почав змінювати напрямок руху внаслідок чого здійснив зіткнення з автобусом марки "DAIMLER CHRYSLER" н/з НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався у крайній лівій полосі в попутному напрямку руху. Внаслідок ДТП автобуси отримали механічні пошкодження, потерпілі відсутні.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить викликати свідка та провести судову авто-технічну експертизу, постанову судді першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову за висновками судово - авто технічної експертизи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова судді першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не сприяв об'єктивному та неупередженому розгляду справи, не з'ясував фактичні обставини справи, не досліджував докази у справі та не надав їм належної оцінки. Суд формально, однобічно та на припущеннях дійшов висновку викладених в постанові, оскільки жодне із зазначених судом положень не було перевірено, встановлено та доведено, про що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності таких обставин, які повинні впливати в дійсності на накладання стягнення та застосування того чи іншого виду стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Для правильного вирішення даної справи, потрібно призначити судово- авто технічну експертизу, оскільки при визначені винного водія у вчиненні ДТП, необхідні наукові, технічні та інші спеціальні знання.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4, підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, постанову судді першої інстанції скасувати, призначити судову - авто технічну експертизу та викликати свідка. Вказували на те, що в діях ОСОБА_2, відсутній склад адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6, заперечували проти задоволення апеляційної скарги і у тому числі, заявлених в скарзі вимог про виклик свідка та проведення судової авто-технічної експертизи, просили постанову судді першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши учасників дорожньо-транспортної події та їх захисників, вивчивши матеріали справи та у тому числі, заявлені вимоги про виклик свідка та проведення судової авто-технічної експертизи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вимоги ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про проведення судово - автотехнічної експертизи та виклику свідка є не обґрунтованими, і такі що не підлягають задоволенню.

За вимогами ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні, вину визнавав, заяв, клопотань, про проведення судової авто-технічної експертизи чи виклику свідків не надавав і стороною в апеляційній інстанції не доведено і не обґрунтовано поважних і об'єктивних причин не надання такого клопотання і доказів у суді першої інстанції або необґрунтованого відхилення їх цим судом, оскільки призначення авто - технічної експертизи та виклик свідків, є правом сторін, а не обов'язком суду. Стороною в апеляційній інстанції також не надано обґрунтованих доводів щодо необхідності і доцільності задоволення таких вимог та апеляційним судом таких підстав не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такими, що суперечать Правилам дорожнього руху України і спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 279954 від 02 вересня 2016 року; схемою місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, а також пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП; фототаблицею до схеми місця ДТП; поясненнями ОСОБА_2 згідно яких, останній рухався на автобусі Мерседес із напрямку руху рембази, по вул. Дніпровській, увімкнувши лівий показник повороту скоював маневр на вул. Тельмана, перед цим переконавшись, що ніяких перешкод із ліва та справа не мав. Коли він майже завершив маневр, у ліву сторону його автомобіля, вдарилось маршрутне такси; поясненнями ОСОБА_5 згідно яких, при спуску з віадука на вул. Дніпровській, на вул. Тельмана біля буд. № 3 рухався зі швидкістю 40 км/год. Не змінюючи напрямку руху, рухався у лівій смузі руху. Попереду рухався автобус Мерседес у правій смузі в попутному напрямку коли він почав зрівнюватись з автобусом, водій якого увімкнувши показник лівого повороту та різко почав поворот в ліво, на що ОСОБА_5 почав різко гальмувати, і уникати зіткнення, якого уникнути не вдалось.

Відповідно до пункту 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п. 10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Порушенням зазначених норм Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2, підтверджується, зокрема і схемою місця ДТП, де відображено перелік видимих пошкоджень автомобілів, локалізація яких свідчить про наявність причинного зв'язку з наслідками, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Окрім того, як вбачається зі схеми місця ДТП, автобус Мерседес здійснюючи маневр повороту ліворуч, значно відхилився від напрямку свого руху, та зрізав кут перетинання перехрестя. Схема підписана учасниками ДТП без зауважень.

Пояснення водія ОСОБА_2, стосовно того, що він під'їжджаючи до перехрестя врахував дорожню обстановку, та впевнився, що його маневр повороту ліворуч буде безпечним на не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху та посилання на те, що він увімкнув показник повороту, не спростовують висновок суду щодо доведеності факту порушення ОСОБА_2 п. 10.1 Правил Дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв'язку з наслідками цього ДТП, оскільки подання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаних пунктів 10.1, 10.3 знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Інші докази відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу, що узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником.

Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_2, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко