Номер провадження: 33/785/919/16
Головуючий у першій інстанції Іщенко О. В.
Доповідач Потанін О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Потанін О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2016 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП і накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік та штрафу у розмірі 10200 грн., стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 04 серпня 2016 року о 01 годині 30 хвилин керувала автомобілем НОМЕР_1 по вулиці Центральний Аеропорт, у місті Одесі з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), у присутності двох свідків тесту на драгер і від медичного огляду відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч 1 КпАП України.

При розгляді протоколу про адміністративне правопорушення у Малиновському районному суді м. Одеса, постановою від 28.09.2016 р., ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП і накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік та штрафу у розмірі 10200 грн., стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

У своїй скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, поновити строк на апеляційне оскарження. Вважає, що постанову суду незаконна та необґрунтована. Вирішуючи справу суд не вірно та не повно трактував положення законодавства та допустив ряд процесуальних порушень, а також під час розгляду справи не було розглянуто всю ситуацію, що склалась. Суд жодним чином не врахував вимоги інших нормативно-правових актів. Питання виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння та порядок направлення таких водіїв для проходження відповідного огляду чітко регламентується законодавством України. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду проведеного поліцейським, тай огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я. Таким чином сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Прилад «трубка Драгер» не входить в перелік спеціальних технічних засобів, дозволенних до застосування, до того ж в матеріалах справи відсутнє підтвердження належності та відповідності технічних і медичних характеристик приладу вимогам закону. Таким чином, вона мала повне право відмовитися від застосування щодо неї невідомого приладу, щодо якого не було в наявності навіть дозвільних документів. Вона не може нести відповідальність за не роз'яснення і не направлення її до закладу для проходження медичного огляду. Після зазначення працівниками поліції про те, що вона відмовляється від використання спеціального технічного засобу, саме працівник патрульної служби повинен забезпечити проведення огляду в закладі охорони здоров'я.

В постанові суду міститься твердження про наявність «понятих» ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які засвідчили відмову її у продуті трубки Драгер у письмових поясненнях. Проте судом не було перевірено відповідність «понятих» вимогам, які вказано в законодавстві. Вона жодних сторонніх осіб, щоб могли виступити в ролі понятих на місці пригоди не бачила, що взагалі ставить під сумнів сам факт їхнього існування. В даному випадку її було несвідомлено введено в оману співробітниками поліції. Вона не визнає факту керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння чи під впливом інших засобів. Дійсно, визнання своєї провини відбулося виключно через думку про те, що вказане, визнання не призведе до позбавлення права керування транспортним засобом. Вона має на утриманні двох малолітніх дітей, а позбавлення прав керувати транспортним засобом у цьому випадку значно ускладнить догляд за дітьми та безперечно викличе відчутні зміни в їх житті. Про порушення своїх прав вона дізналась лише 7 жовтня 2016 року, коли отримала повний текст постанови суду. Від зазначеної дати розпочався сплив 10-ти денного терміну, що вона використала для аналізу законодавчої бази, пошуку та звернення за юридичною допомогою. Таким чином з поважних причин пропущений строк.

Вивчивши доводи поданої скарги, вислухавши адвоката Чебірдіна О., який просив про задоволення апеляційної скарги, допитав робітника поліції ОСОБА_4 по факту затримання правопорушника, оформлення документів. Застосування алкотестера і участі понятих, дослідивши матеріали адміністративного провадження, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з постанови суду ОСОБА_2 провину визнала повністю, розкаялась, завірили суд , що більше сідати за кермо у нетверезому стані не буде, хоча фактично оспорює обґрунтованість притягнення її до адміністративної відповідальності.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, показами свідків події, які підтвердили факт вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, як видно з матеріалів справи, раніше не притягувалась. Тому її дії кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході розгляду апеляції достовірно встановлено, що суд першої інстанції не вірно, та не повно трактував положення законодавства та допустив ряд процесуальних порушень, а також під час розгляду справи не було розглянуто всю ситуацію, що склалась. Суд жодним чином не врахував вимоги інших нормативно-правових актів.

Питання виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння та порядок направлення таких водіїв для проходження відповідного огляду чітко регламентується законодавством України. Прилад «трубка Драгер 0555» не входить в перелік спеціальних технічних засобів, дозволенних до застосування, до того ж в матеріалах справи відсутнє підтвердження належності та відповідності технічних та медичних характеристик приладу вимогам закону. Таким чином, ОСОБА_2 мала повне право відмовитися від застосування щодо неї невідомого приладу, щодо якого не було в наявності навіть дозвільних документів.

Крім того, працівником поліції було суттєво порушено її право на захист з урахуванням того, що їй не було роз'яснено право пройти медичне обстеження в лікарняному заході.

Згідно протоколу про скоєння адміністративного правопорушення встановлено що при затриманні ОСОБА_2 і перевірки на стан алкогольного сп'яніння були присутні двоє понятих, один з яких-ОСОБА_7 по поясненню працівника поліції сповістив про керування водія в стані сп'яніння, що свідчить про його заінтересованість і неможливість приймати участь понятим.

При перевірці даних осіб і їх пояснень вони в судове засідання не з'явились, їх адреси які вони вказали в поясненнях не існують, що свідчить про те, що протокол був придуманий, і оформлений в порушення діючого законодавства.

Перевіряючи покази працівника поліції ОСОБА_5 про те, що роз'яснювались права правопорушниці і роз'яснювалось право пройти медичний огляд в лікарняному закладі, що поняті по справі були присутні, що можна підтвердити видео зйомкою, не можуть бути прийняті до уваги з урахуванням того, що при оформленні протоколу в нього не були внесені дані, що при затриманні і дачі пояснень такий вид фіксування правопорушення застосовується, в зв'язку з чим його не можливо прийняти до уваги. крім того при встановлені адрес проживання понятих стороною захисту був використаний сайт Дубль Гис де в реальному часі видно про відсутність жилих приміщень по вказаних в поясненнях понятих адресах. Крім того, дані особи по місцю регістрації в м. Одеса не значаться.

При таких обставинах є великі сумніви в обґрунтованості складання протоколу про адміністративне правопорушення і об'єктивності його розгляду в зв'язку з чим, постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 130 ч.1 КУпАП підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Провіряючи дані обставини приходжу до висновку, що суд першої інстанції не зовсім вірно дав оцінку наведеному в протоколі в зв'язку з чим прийшов до висновку про винність ОСОБА_2

Причини пропуску строку на подачу апеляції є обґрунтованими і підлягають поновленню.

На підставі викладеного і керуючись ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження.

Скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.16 р., про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП ОСОБА_2 - скасувати і справу закрити.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О.Потанін