АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мороз І.М., за участі представника КММ ДФС ЗаїкиЄ.О., розглянувши апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина РФ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ст. 471 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року провадження в справі відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 471 Митного кодексу України, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови, суд розглянув протокол про порушення митних правил №0500/10000/16 від 04.08.2016, за яким ОСОБА_3, який прямував з Мінська рейсом авіакомпанії «Белавіа» №В2940, 04.08.2016 о 18 год. 20 хв. в зоні митного контролю митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС, а саме в залі «Приліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни) під час проведення митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зелений коридор» був зупинений після перетину «білої лінії», яка відповідно до п. 1.10 Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затверджених наказом Державної митної служби України від 18.02.2006 № 137( зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.03.06 за № 217/12091), позначає закінчення «зеленого коридору» та після перетину якої настає відповідальність за порушення митних правил, про що зазначено на інформаційному стенді, розміщеному в зоні митного контролю, з метою усного опитування та перевірки багажу.

Під час проведення усного опитування ОСОБА_5 заявив про наявність у нього 18 000 доларів США, що було підтверджено при перерахунку, тобто еквівалент 16 071,43 євро - тобто з перевищенням дозволеної до переміщення за межі України кількості грошових коштів.

Пропущено через митний кордон суму, еквівалентну 10 000 євро, а саме: 11 200 доларів США, інша частина 6 800 доларів США, за протоколом вилучена.

Митний орган вважає, що ОСОБА_5 порушив встановлений Митним кодексом України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», перемістив товари, на які законодавством України встановлено обмеження, що має ознаки порушення митних правил, передбачені ст. 471 Митного кодексу України.

Закриваючи провадження суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_5 мав на меті отримати інформацію від представника митниці про декларування готівкових коштів з метою виконати всі митні формальності щодо наявних у нього готівкових коштів і не збирався порушувати порядок проходження митного контролю та приховувати від декларування кошти, що перевозились, до працівників митного органу звернувся самостійно. Факт перевезення ОСОБА_5 такої суми був виявлений та задокументований після його повідомлення про такі обставини з метою декларування.

Не погоджуючись з таким рішенням, Київською міською митницею ДФС подано апеляційну скаргу про неправильність рішення суду, скасування постанови суду першої інстанції, прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з конфіскацією предметів правопорушення.

На обґрунтування вимог митний орган у апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_5 мав умисел на порушення встановленого порядку проходження митного контролю, перемістивши товари, на які встановлено обмеження і до інспекторів митниці не звертався.

Переглянувши справу у межах визначених ч.7 ст. 294 КУпАП, вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши представника митного органу, який підтримав вимоги скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, надав об'єктивну оцінку дослідженим доказам, належно обґрунтував прийняте рішення та дійшов до правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 471 МК України.

Так, суд першої інстанції при прийнятті рішення вірно виходив з закріплених Конституцією України конституційних принципів: верховенства права, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, невинуватості особи у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, відсутності обов'язку доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, неможливості обвинуваченню ґрунтуватися на припущеннях, тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь.

При цьому необхідно враховувати, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України»).

А тому, саме на митний орган покладається обов'язок доведення обґрунтованості звинувачень з наданням належних та допустимих доказів.

Однак, як при розгляді справи у суді першої інстанції, так і при апеляційному перегляді митним органом не надано належних і допустимих доказів, які спростовують твердження ОСОБА_5 про відсутність умислу на порушення митних правил визначених ст. 471 МК України та його самостійного звернення до працівника митниці щодо відповідних роз'яснень, про що він надавав письмові пояснення і безпосередньо при складанні адміністративного протоколу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з визначеного ст. 62 Конституції України положення, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції вірно визнав, що вина ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України не доведена, у зв'язку з чим обґрунтовано закрив провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КпАП України за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України.

А тому, підстави для скасування постанови судді місцевого суду та прийняття апеляційним судом нової постанови, про що йдеться в апеляційній скарзі, - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 529 МК України, ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 (ОСОБА_3) про порушення митних правил, передбачених ст. 471 Митного кодексу України закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення, залишити без зміни, а апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва І.М.Мороз

. ЄУНС 760/14820/16-п

Справа № 33/796/1541/2016

Головуючий суддя І-й інстанції: Усатова І.А.

Доповідач: Мороз І.М.