Справа № 443/1391/16-п Головуючий у 1 інстанції: Сидорак Б.Г.
Провадження № 33/783/757/16 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року Апеляційний суд Львівської області у складі:

судді Стельмаха І.О.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2016 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 15 серпня 2016 року о 01 год. 00 хв. в с. Орішківці Жидачівського р-ну Львівської обл. керував автомобілем «ВАЗ», р.н. «ВС 5159 АТ» перебуваючи у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

На постанову судді Клапко О.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що він не був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, а оскаржувану постанову він отримав лише 12 жовтня 2106 року, у звязку з чим пропустив строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. 20 вересня 2016 року через канцелярію суду він подав клопотання про забезпечення права на захист та ознайомлення з матеріалами справи, а тому просив відкласти розгляд справи, однак в порушення вимог ст. 268 КУпАП судове засідання відбулося без його участі. Складений протокол про адміністративне правопорушення від 15 серпня 2016 року не відповідає встановленому бланку в додатку 1 до Інструкції № 1395, а тому є недопустимим доказом, оскільки складений у не визначеному законом порядку. В порушення вимог ч.2 ст. 266 КУпАП поліцейськими не використовувались спеціальні технічні засоби для визначення стану спяніння, а було доставлено його в Жидачівську ЦРЛ. В порушення вимог п.6 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 та п.4 розділу ІХ Інструкції № 1395 огляд на стан спяніння проводився за відсутності двох свідків. В порушення вимог п.10 Інструкції № 1452/735 та п.4 Інструкції № 1395 поліцейським не складався акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. В порушення вимог п.8 Інструкції № 1452/735 в протоколі не зазначено про направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння, направлення на огляд поліцейським не складалося, а тому огляд проведений лікарем безпідставно. Поліцейськими не було дотримано порядку огляду на стан спяніння на місці зупинки. В порушення вимог п.6 розділу ІІІ Інструкції № 1395 лікарем не було складено акту, який передбачений додаток 3 до цієї інструкції. В порушення вимог п.п. 16, 20, 22 розділу ІІІ Інструкції висновок за формою додатку 4 лікар не складав, копія такого не вручалася. Докази того, чи проходив лікар тематичне удосконалення за відповідною програмою і чи має він право для проведення відповідних оглядів відсутні. Відповідно до вимог ч.5 ст. 266 КУпАП та п.22 Інструкції № 1452/735 огляд проведений з порушенням вимог закону (інструкції), вважається недійсним.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав своє клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови та апеляційну скаргу, покликаючись на викладені в ній мотиви, й пояснив, що він був зупинений працівниками поліції,

коли розвертався на своєму автомобілі біля народного дому в с. Орішківці, Жидачівського району. Працівники поліції сказали предявити документи та повідомили, що він пяний, а тому йому необхідно їхати в лікарню для проведення медичного огляду. Один з працівників поліції сів за кермо його автомобіля та відігнав автомобіль до нього до дому, а потім працівники поліції відвезли його на службовому автомобілі у Жидачівську ЦРЛ, де черговий лікар заставляв його стояти на одній нозі та пальцем руки доторкнутися до кінчика носа, при цьому кров для проведення аналіз у нього не відбиралась.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються пояснення ОСОБА_1 щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови. Суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія АА № 442519, складеним щодо ОСОБА_1 26 серпня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_1 о 01 год. 15 вересня 2016 року, в с. Орішківці Жидачівського району керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком медичного огляду від 15.08.2016 (а.с.4); поясненням ОСОБА_1 від 15 серпня 2016 року, з якого вбачається, що він о 01 год. 15 серпня 2016 року керував автомобілем НОМЕР_1, і перед цим вжив два літра пива (а.с.5); поясненням свідка ОСОБА_3, відповідно до якого в 01 год. 15 вересня 2016 року, він в якості пасажира їхав разом з ОСОБА_1 в автомобілі останнього, ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані (а.с.6); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції від 15 вересня 2016 року, складеного черговим лікарем Жидачівської ЦРЛ, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння (а.с.7).

Покликання апелянта на неповноту з'ясування судом обставин справи та недотримання працівниками поліції нормативних актів, які регулюють порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння, є безпідставними й суд їх до уваги не бере.

Чинним законодавством регламентований порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння.

Дані, які б ставили під сумнів висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, у справі відсутні.

Покликання апелянта на відсутність підстав для проведення медичного огляду та на те, що дослідження щодо нього не проводились, як на підставу скасування судового рішення, апеляційний суд до уваги не бере.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно перебував у стані алкогольного сп'яніння, а відповідно до п.12 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженої постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, в обов'язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції, лише у разі коли в результаті дорожньо-транспортної пригоди водія доставлено у лікувальний заклад.

Покликання ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено на бланку старого взірця, не може бути підставою скасування судового рішення, оскільки не впливає на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Жодних даних щодо особи ОСОБА_1, фактичних обставин, які зазначені в протоколі і які б не відповідали дійсності, немає.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП та з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Стельмах