Справа № 526/1166/16-п
Провадження № 3/526/349/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Гадяч

Суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Прокоп`єва Ю.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 02.06.2016 року приблизно о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Гадяч, по пров. Сумському, ОСОБА_1, вчинив злісну непокору працівникам поліції, а саме перешкоджав здійснювати проведення обшуку в своєму господарстві.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначених вище дій не визнав та пояснив, що він не яким образом не чинив злісну непокору працівникам поліції та не перешкоджав здійсненню проведення обшуку в своєму господарстві, він тільки просив, щоб ознайомили з ухвалою суду та надали можливість викликати адвоката.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона була запрошена працівниками поліції у якості понятого до домоволодіння ОСОБА_1 при проведенні слідчих дій. У своїх поясненнях зазначила, що вона не бачила, того, щоб ОСОБА_1 чинив непокору працівникам поліції та перешкоджав здійснювати проведення обшуку у своєму господарстві, також вказала, що ОСОБА_1 весь час стояв та спостерігав за діями працівників поліції.

Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_3

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що їй як процесуальній особі, слідчому СВ Гадяцького ВП ГУНП України в Полтавській області, відповідно до ухвали Гадяцького районного суду Полтавської області від 26.05.2016 року, було надано дозвіл на проведення обшуку у межах домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. 02.06.2016 року вона разом з працівниками поліції та понятими прибули до вищезазначеного домоволодіння. У цей час до них вийшла мати ОСОБА_1 та повідомила, що його не має дома, але вони побачили через вікно силует та почали стукати у двері, але їм ніхто не відкривав. Згодом, хвилин через десять ОСОБА_1 відкрив двері та відмовився отримувати ухвалу суду, йому було її оголошено, але він не хотів слухати, був дуже обурений, казав, що йому не зрозуміла ухвала, постійно ходив по будинку, кричав. Коли вони почали проводити обшук, мати ОСОБА_1 кричала, інші родичі ОСОБА_1 почали ходили та заглядати у вікна. Крім цього зазначила, що поняті були присутні з самого початку проведення слідчих дій, та пояснила, що зауважень вона ОСОБА_1 не робила, він відмовився отримувати ухвалу суду. Вважала, що непокора ОСОБА_1 працівникам поліції була у тому, що він постійно ходив по кімнаті, зразу не відчинив двері. При цьому зазначила, що був якийсь конфлікт, але оскільки вона зачитувала ухвалу суду, між ким він відбувався їй не відомо.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він був присутній при проведенні обшуку у ОСОБА_1, коли вони прибули до будинку останнього, він не відкривав двері, а потім виражався брутальною лайкою, також зазначив, що ОСОБА_1 намагався вчинити бійку, хватав працівників поліції за формений одяг, але кого саме він хватав зазначити не може.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він був присутній при проведенні обшуку у ОСОБА_1, коли вони прибули до будинку останнього, він не відкривав двері, згодом відкрив двері та почав виражався брутальною лайкою, чим чинив злісну непокору працівникам поліції, також зазначив, що ОСОБА_1 законні вимоги висувались слідчим Пилипенко Ю.А. та Сурадєєвим І.О., крім цього зазначив, що він не бачив, щоб ОСОБА_1 когось з працівників поліції хватав за формений одяг чи наносив удари. У форменому одязі були ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що 02.06.2016 року, він був присутній при проведенні обшуку у ОСОБА_1, коли вони прибули до будинку останнього, він не відкривав двері, після того, як вони повідомили, що будуть ламати двері він їх відкрив, відмовився отримувати ухвалу суду. Першими в двері ввійшли слідча ОСОБА_4 та ОСОБА_9, ОСОБА_1 перешкоджав їм увійти у двері.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він був присутній при проведенні обшуку у ОСОБА_1, він чув, як ОСОБА_10 просив ОСОБА_1 відкрити двері, також зазначив, що при проведенні обшуку він стояв біля воріт, про що ОСОБА_9 розмовляв з ОСОБА_1 він не чув, хто та які вимоги висував до ОСОБА_1 він не памятає. Крім цього зазначив, що він не був у складі слідчо-оперативної групи при проведенні обшуку та на той момент він працював дільничним, але територія на якій розташоване дане домоволодіння, не відноситься до його обслуговування. Також пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення він складав на підставі наданих йому рапортів працівників поліції, вважає, що злісна непокора ОСОБА_1 полягає у тому, що він не відразу відчинив двері, крім цього вказав, що ОСОБА_9 перебував у цивільному одязі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він перебував у складі слідчо-оперативної групи при проведенні обшуку у ОСОБА_1, був без форменого одягу, останній чинив злісну непокору працівникам поліції, виражався нецензурною лайкою, фізично заважав проведенню обшуку. ОСОБА_7 безпосередньо знаходився у будинку, вимоги до ОСОБА_1 висувалися ним особисто, хто ще крім нього висував вимоги він не памятає. ОСОБА_1 фізично перешкоджав проведенню обшуку, перебував у збудженому стані та не пускав їх до будинку.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року»Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів « зазначено , що при розгляді справ про правопорушення, передбачені статтями 185 і 185-7 КпАП, судді зобов'язані перевіряти правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягується до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалась вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року. У разі відсутності зазначених даних матеріал підлягає поверненню органу внутрішніх справ для належного оформлення.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року»Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів «передбачено, що згідно зі ст. 185 КпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Дане положення знайшло своє відображення у п. 5 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 5 частини першої статті 11 Закону України "Про міліцію" від 11 жовтня 2011 року N 10-рп/2011 Відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України ( 254к/96-ВР ) виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями. Кодекс (80731-10, 80732-10) передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця (стаття 185) (80731-10). Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8( v0008700-92 ) "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів").

Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 370093, складеного ст. ІП Гадяцького ВП ОСОБА_7 відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП( а.с. 1) не вбачається в чому саме виразилась злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків з боку ОСОБА_1, також у протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки правопорушення, але вони були внесені вже після того, як протокол був підписаний особою, яка вчинила правопорушення, що протирічить п. п 2.2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Затвердженої Наказом Міністерства освіти і науки 04.05.2005 року № 273, згідно яких, усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком українською мовою. Не допускається закреслення чи

виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також

унесення додаткових записів після того, як протокол підписаний

особою, яка вчинила правопорушення, щодо якої він складений. У

разі виявлення помилки допускаються виправлення за умови запису

"Виправленому вірити" та підпису державного інспектора, що склав

протокол. Крім цього, немає даних, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, суд його не приймає як доказ по справі.

Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, дане правопорушення обовязково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані. В протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції.

Обов'язковим елементом об'єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків чи інших, вищеперерахованих осіб, у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

У диспозиції ст. 185 КпАП передбачено, що вимоги працівника поліції повинні бути предявлені під час охорони ним громадського порядку. Про перебування його при виконанні службових обовязків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також предявлене відповідне посвідчення.

В той же час, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому не зазначено, яке законне розпорядження або вимога, і ким саме були пред'явлені ОСОБА_1 та кому з працівників поліції він злісно не покорився.

За змістом ст. ст. 9-12, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов'язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об'єктивної та суб'єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним здійснене в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Дана вимога закону посадовою особою Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області не була виконана належним чином при складенні та оформленні у відношенні ОСОБА_1 справи про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП.

Більше того, суть вчиненого правопорушення викладена не належно, у зв'язку з чим кваліфікація дій за ст. 185 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, адже позбавляє суд змоги встановити на виконання положень ст. 283 КУпАП, самі обставини скоєння правопорушення, що призводить до ігнорування прав особи, яку притягають до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту (враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення імовірного діяння) гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Так, наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення не містить належного викладення об'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки в протоколі не розкрито належним чином, в чому полягала непокора ОСОБА_1 законним вимогам працівників міліції, що дозволило кваліфікувати таку непокору саме як злісну під час проведення обшуку (хоча і зазначено в чому саме законна вимога працівників міліції - проведення обшуку, але не зазначено яким чином вона була оголошена всім присутнім), а пояснення допитаних у судовому засіданні у якості свідків працівників поліції дуже суперечливі та не узгоджуються між собою, матеріалами справи та дослідженим у судовому засіданні відеозаписом.

Пояснення понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (викладені у письмовій формі) суперечливі, вони пояснювали, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору працівникам поліції, а саме проігнорував неодноразові вимоги добровільно відчинити двері, а коли відчинив, то став фізично заважати проведенню слідчої дії: став у проході, голосно кричав, в тому числі брутальною лайкою, хватав за руки та формений одяг. А у судовому засіданні взагалі зазначили, що ОСОБА_1 спочатку не відкривав двері, але потім їх відкрив та не перешкоджав проведенню обшуку.

Дані пояснення підтвердила також слідчий Пилипенко Ю.А., яка зазначила, що вона не чула хто висував законні вимоги до ОСОБА_1 та не бачила, як ОСОБА_1 чинив опір працівникам поліції, зазначила, що чула якусь штовханину, але хто був її учасником їй не відомо.

Крім того, судом встановлено, що працівники поліції, під час проведення обшуку знаходились в цивільному одязі, без нагрудних знаків, що позбавляло можливості визначити їх належність до представників правоохоронних органів. У формений одяг були одягнуті лише ОСОБА_7 та ОСОБА_8, один з яких взагалі не заходив до будинку ОСОБА_1 та знаходився біля воріт, дані працівники поліції ніяких вимог ОСОБА_1 не висували, він їх за формений одяг не хапав і конфлікту між ними не було.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Будь-які інші відомості про порушення ОСОБА_1 ст. 185 КУпАП в матеріалах справи відсутні, при складанні матеріалів справи вимоги ст. 256 КУпАП не виконані.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП, визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність складу адміністративного правопорушення.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які безпосередньо надають суду встановити наявність вини ОСОБА_1 у вчинені дій, передбачених ст.185 КУпАП, тому суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 185, 247, 283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя - Ю. Б. Прокоп'єва