П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Курило А.В., розглянувши адміністративний матеріал Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця: м. Києва, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №040066 від 22 жовтня 2016 року «ОСОБА_1 22 жовтня 2016 року о 00 годині 05 хвилин, по вулиці Кибальчича, 14, в місті Києві, керував транспортним засобом «ВАЗ 21043» державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та просив направити справу до Управління патрульної поліції м. Києва для належного оформлення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 256, 280 КпАП України, одним з завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. При розгляді справи необхідно з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Статтею 256 КпАП України викладені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 3 статті 266 КпАП України передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Як вбачається з письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, він не погодився з результатами огляду, проведеним поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, на місці зупинки транспортного засобу, однак до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд в закладах охорони здоров'я.

Крім того, відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, з письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони не були присутні під час проходження ОСОБА_1 тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер». Вказане ставить під сумнів, правомірність дій посадових осіб, які діяли від імені органу, щодо меж наданих їм повноважень під час виконання службових обов'язків.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформления, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Враховуючи викладене, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 підлягає поверненню до Управління патрульної служби МВС України в м. Києві для усунення виявлених порушень, викладених у постанові.

Керуючись ст. ст.130, 221, 245, 251, 256, 268, 276, 277, 280 КпАП України, -

п о с т а н о в и в:

Матеріали адміністративної справи № 755/15884/16-п (провадження № 3/755/7182/16) відносно ОСОБА_1 повернути до Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, для додаткової перевірки та належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: