АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови, ОСОБА_3 03.07.2016 року о 08 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на нерегульованому перехресті вулиць Цветаєвої та Бальзака в м. Києві, в порушення вимог п.п. 8.10, 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, не виконав вимогу дорожньої розмітки (1.12) під час ввімкнення забороняючого сигналу світлофора, виїхав на вказане перехрестя, де здійснив зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права під час винесення постанови, просить її скасувати та постановити нову, якою закрити провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не були враховані вимоги ст. 247 КУпАП щодо наявності події та складу адміністративного правопорушення і суддею, в порушення вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, не були з'ясовані обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вважає, що висновки суду про його винність у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується лише на показаннях свідків та схеми ДТП, при цьому свідками в даному випадку є працівники правоохоронного органу, тобто можливо зацікавлені особи. Також посилається на свої первинні пояснення, де він зазначав, що виїхав на перехрестя на мигаючий жовтий сигнал світлофору, а враховуючи, що ДТП відбулось десь по центру перехрестя, апелянт, посилаючись на вимоги п. 8.11 ПДР України, вважає, що в даному випадку він не порушував Правил дорожнього руху України.

Крім того звертає увагу, що з метою належного встановлення винної особи у вчиненні даної пригоди, він просив призначити в справі проведення автотехнічної експертизи, але суддя у своєму рішенні взагалі не зазначив про таке клопотання.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом, про що є дані в матеріалах справи, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути справу без його участі.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3, вислухавши пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено суддею і зазначено в оскаржуваній постанові, 03.07.2016 року о 08 год. 00 хв., ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на нерегульованому перехресті вулиць Цветаєвої та Бальзака в м. Києві, в порушення вимог п.п. 8.10, 8.7.3 «е» ПДР України, не виконав вимогу дорожньої розмітки (1.12) під час ввімкнення забороняючого сигналу світлофора, внаслідок чого виїхав на перехрестя, де здійснив зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи інший учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 підтвердив свої пояснення, надані працівникам поліції на місці пригоди та пояснив, що він 03.07.2016 року, приблизно о 08 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2, рухався вулицею М. Цвєтаєвої в напрямку вулиці Лисківської. Під час проїзду перехрестя вул. М. Цвєтаєвої - вул. Бальзака на дозволений (зелений) сигнал світлофора, автомобіль НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався вулицею Бальзака та виїхав на вказане перехрестя на червоний сигнал світлофора, здійснив зіткнення з лівою частиною його автомобіля.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у порушенні ним п.п. 8.10, 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 053148 від 13.09.2016 року (а.с. 2); копією схеми дорожньо-транспортної пригоди від 03.07.2016 року (а.с. 14); копією рапорту інспектора УПП в м. Києві Мишко А.О. (а.с. 9), в якому останній зазначив, що патрулюючи 03.07.2016 року в складі екіпажу «Форт 0304», був безпосереднім свідком даної дорожньо-транспортної пригоди, копіями пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що були відібрані працівниками поліції безпосередньо на місці пригоди (а.с. 16, 17); а також висновком старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ПоліщукаЛ.С. від 20.07.2016 року (а.с. 7-8), в якому серед іншого зазначено, що проведеною перевіркою обставин пригоди було встановлено, що дана ДТП сталася в результаті необережності та допущеного порушення п.п. 8.10, 8.7.3«е» Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3, оскільки він виїхав на регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофора, який забороняє рух транспортних засобів, де зіткнувся з автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2, який рухався на зелений сигнал світлофора.

Виходячи з положень п.п. 1.3, 1.4 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов'язані виконувати їх вимоги, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 8.10 Правил дорожнього руху України, у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 (місце зупинки), а за їх відсутності - перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Таким чином, водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3, рухаючись по вул. Бальзака в м. Києві, та наближаючись до регульованого перехрестя вул. Бальзака - вул. Цвєтаєвої, мав би виконати вимоги п. 8.10 ПДР України та вимоги дорожньої розмітки 1.12 додатку 2 ПДР України і надати можливість проїхати вказане перехрестя транспортним засобам, які в цей час рухались по вул. Цвєтаєвої, зокрема автомобілю «Рено» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який проїжджав вказане перехрестя на дозволений (зелений) сигнал світлофора.

З огляду на зазначене, апеляційні доводи ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, не дослідив належним чином обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не навів доказів його винуватості у вчиненні даного адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься достатньо доказів, які вказують на винуватість саме ОСОБА_3 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, які у суду не викликають сумнівів, а інших переконливих доказів на обґрунтування своїх апеляційних вимог, які б за своїм змістом спростовували висновки суду про те, що саме ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в апеляційній скарзі останній не навів.

Що стосується доводів апелянта про невідображення суддею в оскаржуваній постанові заявленого ним клопотання про призначення авто-технічної експертизи, то такі доводи не приймаються до уваги, оскільки зазначені обставини не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_3 у порушенні ним правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дана дорожньо-траспортна пригода.

Враховуючи вищевикладене, вважаю постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1523/2016 Категорія КУпАП: ст.124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.