ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 3/412/2103/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Мельниченко С.П., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого начальником комунального закладу «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 05.08.2016 р., складеного головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів ОСОБА_2 вбачається, що начальник КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ОСОБА_1 05.08.2016 допустив порушення вимог трудового законодавства про працю, а саме, ст. ст. 492, 116 КЗпП України, ст. 9 Закону України «Про відпустки», п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30.08.2002 № 1298 та п. 5.11 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, що затверджені спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 № 308/519, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП за наступних обставин.

Вивільнення гр. ОСОБА_3 у строк, вказаний в повідомлені не відбулося. Про іншу дату вивільнення гр. ОСОБА_3 не попереджався. У такому випадку працівник мав вважав, що власник скасував своє рішення про звільнення, а тому перестав підшукувати собі роботу, що не відповідає вимогам ст. 49-2 КЗпП України.

Остаточний розрахунок з гр. ОСОБА_3 в день звільнення не здійснений, що не відповідає вимогам ст. 116 КЗпП України.

Наказом від 18.03.2016 року № 30-К «Про надання додаткової відпустки» гр. ОСОБА_3 на підставі особистої заяви було надано додаткову оплачувану відпустку за особливий характер праці з 11.04.2016 року по 17.04.2016 року на 7 календарних днів за 2015 рік, що не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про відпустки», а саме: «До стажу роботи, що дає право на щорічні додаткові відпустки (статті 7 та 8 цього Закону), зараховуються час фактичної роботи із шкідливими, важкими умовами або з особливим характером праці, якщо працівник зайнятий у цих умовах не менше половини тривалості робочого дня, встановленої для працівників даного виробництва, цеху, професії або посади».

Наказами від 18.03.2016 року № 59 та № 60 гр. ОСОБА_3 було надано матеріальну допомогу на оздоровлення за 2014 та 2015 роки відповідно, що не відповідає вимогам п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30.08.2002 № 1298 та п. 5.11 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, що затверджені спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 № 308/519, якими керівникам бюджетних закладів (установ) надано право у межах фонду заробітної плати, затвердженого у кошторисах доходів і видатків, надавати працівникам матеріальну допомогу, зокрема на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання, тобто, допомога для оздоровлення виплачується один раз на рік у межах фонду оплати праці незалежно від того, за який робочий рік працівнику надано щорічну відпустку.

У госпіталі наявні акти про наявність технічної помилки у Наказі № 102 від 01.07.2016 року складений 08.07.2016 року о 09 год. 05 хв. начальником КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ОСОБА_1, старшим інспектором відділу кадрів КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ОСОБА_4, юрисконсультом КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Алєксєєвим - ОСОБА_5 про те, що (цитата): «01.07.2016 КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» було видано наказ № 102 «Про звільнення ОСОБА_3Є.», у п. 2 при складанні було допущено технічну помилку, а саме невірно вказано статтю на підставі якої звільнено ОСОБА_3 Підставою звільнення ОСОБА_3 вказано ст. 49-2 Кодексу законів про працю України замість статті 40 пункту 1 КЗпП країни та акт про наявність технічної помилки у трудовій книжці ОСОБА_3 складений 08.07.2016 року о 09 год. 10 хв. начальником КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ОСОБА_6, старшим інспектором відділу кадрів КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ОСОБА_4, юрисконсультом КЗ Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Алєксєєвим ОСОБА_7 про те, що (цитата): «01.07.2016 року КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» було зроблено технічну помилку під час запису до трудової книжки ОСОБА_3 про звільнення останнього, а саме замість п. 1 ст. 40 КЗпП України підставою звільнення ОСОБА_3 було зазначено ст. 49-2 КЗпП України». Вищевикладене свідчить про те, що при виданні наказу та при внесенні запису до трудової книжки гр. ОСОБА_3 було порушено п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, яким визначено: «Записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону».

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та ознайомившись з запереченням ОСОБА_1 до протоколу № 182/4.1-7 вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Частиною першою ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог законодавства про працю.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 від 25.02.2016 року була проведена перевірка та складено протокол № 182/4.1-7 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 КУпАП.

Ознайомившись, з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що порядок позапланової перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Так як посадовою особою не було надано субєкту перевірки для ознайомлення згоди Держпраці України на проведення такої перевірки, наявність даної згоди є сумнівною, що ставить під сумнів законність даної позапланової перевірки. Для проведення вищевказаної перевірки необхідною умовою є внесення запису про проведення такої перевірки до відповідного журналу суб'єкта господарювання. Даний запис зроблено не було про що свідчать завірені копії даного журналу. Також встановлено, що посадовою особою було надано копію направлення про проведення перевірки, яке не містило у собі питань, що стали підставою для здійснення цього заходу. Направлення, що було надано посадовою особою містило лише посилання на заяву ОСОБА_3, отже субєкт господарювання не міг встановити, які саме питання підпадали під дію позапланового заходу посадової особи. Законні межі позапланової перевірки, що була здійснена посадовою особою також встановити неможливо.

Для повного та обєктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення суд неодноразово направляв запит Головному управлінню держпраці у Дніпропетровській області Управління з питань праці про витребування к. завіреної належним чином заяви від ОСОБА_3 про проведення позапланової перевірки КЗ «Дніпропетровського обласного госпіталю ветеранів війни» від 25.02.2016 року та копію згоди на проведення вищевказаної перевірки госпіталя, однак на даний час відповіді на адресу суду не надійшло.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з матеріалів справи єдиними доказами наявності порушення вимог законодавства про працю є протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 339/4.1-7, які зібрані не у спосіб передбачений законодавством, а тому не можуть бути прийняті до уваги суда.

Інших будь-яких доказів винності ОСОБА_1 не надано, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 41 ч. 1, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП України відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С. П. Мельниченко