Справа № 226/1470/16-п
Провадження № 3/226/401/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 листопада 2016 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Клепка Людмила Іванівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Покровського відділу поліції в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який народився 20 червня 1978 року в місті Димитров (Мирноград) Донецької області, не працює, є інвалідом ІІІ групи, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

18 жовтня 2016 року до суду після дооформлення надійшов протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, згідно якого 7 серпня 2016 року о 18.10 год. біля буд.36 на м-ні «Світлий» в м. Мирноград Донецької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ TF69YP», номерний знак АН5097В з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) і в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху на вимогу працівника ДАІ від проходження огляду для визначення стану алкогольного спяніння з використанням спеціального пристрою «Драгер 6810» чи проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1, якого на забезпечення права участі у розгляді справи неодноразово повідомлялось про час і місце судового розгляду, про що свідчить як телефонограма, так і розписка про вручення судової повістки, до судового засідання в установлений час не зявився, офіційного документу на підтвердження поважності свого неприбуття до судового засідання суду не надав, що суд розцінює як навмисне затягування розгляду справи з метою уникнення адміністративної відповідальності на підставі ст.38 КУпАП. Оскільки відповідно до частини другої ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обовязковою, суд вважає за можливе розгляд справи здійснити у відсутність правопорушника.

Як слідує з протоколу, водій ОСОБА_1 7 серпня 2016року о 18 год.10 хв. біля буд.36 на мікрайоні «Світлий» в м. Мирноград Донецької області керував автомобілем ЗАЗ TF69YP у стані алкогольного спяніння, візуальними ознаками якого зазначено різкий запах алкоголю з ротової порожнини та почервоніння очей, і від продуття запропонованого йому працівником ДАІ спеціального технічного пристрою чи проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1, викладених на окремому аркуші, перед складанням відносно нього адміністративного протоколу вони з сусідкою помінялися місцями парковки автомобілів і коли він вже залишив свій автомобіль, до нього підїхали співробітники ДАІ, які витребували в нього посвідчення водія і стали вимагати від нього проходження огляду на стан спяніння, від чого він відмовився, мотивуючи свою відмову тим, що транспортним засобом він не керував та що транспортний засіб в русі не перебував.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, окрім його письмових пояснень, знайшов своє підтвердження в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3, долучених до протоколу, в присутності яких він був складений.

Обовязок водія пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння на вимогу працівника ДАІ визначений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також особи, які передали керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само особи, що керують транспортним засобом, які від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовились.

Таким чином, відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння на вимогу працівника ДАІ є підставою притягнення його до адміністративної відповідальності. Зазначення ОСОБА_1 в письмових поясненнях на те, що транспортним засобом він не керував і що транспортний засіб не знаходився в русі, суд не приймає до уваги, так як ці твердження спростовуються його ж письмовими поясненнями, згідно яких перед складанням протоколу він особисто перепаркував свій автомобіль на інше місце, а також письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3, який бачив, як ОСОБА_1, рухаючись на автомобілі, перебував за кермом. Матеріали відеозапису, долученого до протоколу, суд в якості доказу вчинення адміністративного правопорушення з огляду на вимоги ст. 31,40 Закону України «Про національну поліцію» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних» не приймає як здобутий з порушенням встановленого законом порядку, так як з відеозапису вбачається, що він здійснений працівником ДАІ на свій мобільний телефон без дотримання вимог, визначених ч.2 ст.31 Закону України «Про національну поліцію».

Обставин, які б спростовували суть адміністративного протоколу, судом не встановлено, а сам правопорушник надати суду пояснення безпосередньо в судовому засіданні, куди він неодноразово викликався, не побажав.

Оскільки досліджені судом докази узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, суд, враховуючи, що строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений ст.38 КУпАП, на час розгляду справи не сплинув, вважає, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вирішуючи питання адміністративного стягнення, суд з урахуванням загальних підстав його накладення, характеру вчиненого правопорушення, ступеню його небезпечності та особи правопорушника, відомості відносно якого про вчинення адміністративних правопорушень відсутні, вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення згідно санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у редакції, чинній на час вчинення правопорушення, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Окрім того, відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП суд вважає за необхідне на підставі ст.2 ч.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,02 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 275,60 грн. Обставин, які б свідчили про неможливість стягнення із ОСОБА_1 судового збору, судом не встановлено. Інвалідність 3 групи, яку має ОСОБА_1, від сплати судового збору не звільняє.

Керуючись ст.ст. 33, 251,284, 287-289 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього за ч.1 ст. 130 КУпАП стягнення в виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф необхідно сплатити на розрахунковий рахунок 0001, отримувач: Донецьке УК (Донецька область), код, код платежу: 21081300, , МФО 834016.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн., які необхідно сплатити на розрахунковий рахунок 0034, отримувач: Димитрівське УК/м.Димитров/22030101, код класифікації доходів: 22030101, , МФО: 834016, Банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області

Штраф та судовий збір мають бути сплачені порушником не пізніше пятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення стягнення в установу банку України, а в разі оскарження чи опротестування постанови не пізніше як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд і набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не подана.

Суддя Л.І.Клепка