АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1138/2016 Постанова винесена суддею Лінник О.П.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., за участю ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в

Житомирської області та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі

20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок.

Як встановив суд, ОСОБА_3 13 травня 2016 року о 14 год. 38 хв., керуючи автомобілем марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Танкова, 16 в

м. Києві, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці руху та відсутності перешкод, не скористався допомогою сторонніх осіб, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, вказуючи, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений без з'ясування всіх обставин справи, а рішення судом постановлено однобічно, не об'єктивно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, а провадження закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як зазначає апелянт, зіткнення транспортних засобів сталося на місці проведення дорожніх робіт, де за участю його автомобіля марки «Камаз» здійснювалося фрезерування асфальтобетонного покриття, при цьому ділянка дороги, на якій виконувалися дорожні роботи містила всі необхідні попереджувальні знаки про проведення дорожніх робіт, а саме знак 1.37 «Дорожні роботи» ПДР України. Крім того, для забезпечення безпеки руху на зазначеній ділянці дороги він звернувся за допомогою до ОСОБА_4, який подавав сигнали і скеровував його рух, та подавав сигнали водію транспортного засобу марки «Hyundai», які останній проігнорував.

За таких обставин вважає, що ДТП сталася в результаті недотримання водієм автомобілем марки «Hyundai» п. 14.2 ПДР України, тобто водієм ОСОБА_5 було порушено правила маневру «Обгін».

Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції не дав належної оцінки його поясненням щодо фактичних обставин ДТП, поясненням ОСОБА_4, не проаналізував пояснення другого учасника ДТП - водія ОСОБА_5, які є неправдивими, тим самим формально підійшов до розгляду справи, що призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Одночасно з цим, ОСОБА_3 порушив в апеляційній скарзі питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке обґрунтував тим, що копію постанови від 23 червня 2016 року він отримав лише 20 липня 2016 року після звернення до місцевого суду з відповідним листом.

ОСОБА_3 на неодноразові виклики в судове засідання апеляційного суду не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Неодноразово направляючи суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду, документи, які б підтверджували поважність причин неявки, ОСОБА_3 не надав, а тому вважаю можливим розглянути справу за апеляційною скаргою без його участі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді від 23 червня 2016 року ОСОБА_3 пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню, в той же час його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону суддею місцевого суду були дотримані.

Зі змісту постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва вбачається, що при розгляді справи були заслухані пояснення водія ОСОБА_3, котрий показав, що 13.05.2016 близько 14 год. 40 хв. керував автомобілем марки «Камаз» по вул. Сікорського в м. Києві, виконував дорожні роботи, почав рух заднім ходом на сигнал регулювальника і в цей час автомобіль марки «Hyundai» також почав рух, внаслідок чого відбулося зіткнення, досліджені письмові докази у справі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, схема ДТП, письмові пояснення учасників ДТП та свідка ОСОБА_4, тим самим всебічно, повно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності і відповідні висновки, які ґрунтуються на оцінці доказів, котрі спростовують як пояснення ОСОБА_3, так і пояснення свідка ОСОБА_4, викладені у процесуальному рішенні.

Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 10.9 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується даними, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою на те особою та підписаному ОСОБА_3, поясненнях іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_5 щодо обставин цієї дорожньо-транспортної пригоди, схемі ДТП, котра без зауважень підписана ОСОБА_3 та в якій наявні всі необхідні відомості для з'ясування обставин ДТП, у тому числі і про напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення, характер та локалізацію механічних пошкоджень, водночас відсутні дані про наявність на ділянці дороги, де відбулося зіткнення транспортних засобів, дорожніх знаків, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_3

Під час апеляційного розгляду справи для перевірки доводів апеляційної скарги був допитаний водій ОСОБА_5, який показав, що 13.05.2016 приблизно о 14 годині, по вул. Сікорського (Танкова) в м. Києві, рухався зі сторони вул. Ж. Жабаєва в напрямку вул. Магістральної, на перехресті вул. Сікорського - вул. Магістральної зупинився для надання безперешкодного проїзду транспортних засобів, які мали перевагу проїзду, після чого автомобіль марки «Камаз» почав рух заднім ходом і вдарив його автомобіль. Стверджував, що жодних попереджувальних знаків на місці проведення дорожніх робіт не було, як і не регулювався рух транспортних засобів за допомогою будь-якої особи.

Такі пояснення водія ОСОБА_5 повністю узгоджуються з його ж поясненнями, наданими працівникам поліції безпосередньо на місці події та відповідають залученому ним відеозапису ДТП, зафіксованому відеореєстратором, встановленим в автомобілі «Hyundai», з якого слідує, що на ділянці дороги, де відбулося зіткнення транспортних засобів, безпосередньо перед цією подією були відсутні жодні попереджувальні знаки про проведення дорожніх робіт і не було осіб, котрі б для забезпечення безпеки руху регулювали дорожній рух, а тому сукупність доказів у справі про адміністративне правопорушення, які об'єктивно узгоджуються між собою, спростовують пояснення ОСОБА_3 про те, що під час руху ним заднім ходом на ділянці виконання дорожніх робіт по вул. Танковій в м. Києві, водій легкового автомобілю, здійснюючи маневр обгону, не дивлячись на попередження регулювальника, під'їхав впритул до керованого ним автомобіля, внаслідок чого і відбулося зіткнення транспортних засобів, а також твердження про те, що в робочій зоні були виставлені попереджувальні знаки та безпосередньо його рух скеровував ОСОБА_4, тобто доводи ОСОБА_3 про інший механізм ДТП не заслуговують на увагу.

З аналогічних підстав не приймаються до уваги долучені в суді фотокартки з місця ДТП, а також пояснення свідка ОСОБА_4, на які звертає увагу в апеляційній скарзі ОСОБА_3, бо вони суперечать відеозапису з місця події.

З урахуванням викладеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги про те, що судом місцевого суду не було з'ясовано дійсних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, а також твердження ОСОБА_3 про інший механізм виникнення ДТП, яка сталася не з його вини, а з вини іншого учасника ДТП, не заслуховують на увагу, оскільки спростовуються в сукупності дослідженими судом доказами в справі, аналіз яких свідчить про обґрунтованість рішення судді місцевого суду про порушення ОСОБА_3 п. 10.9 Правил дорожнього руху України, тобто наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, прихожу до висновку, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, всупереч його доводам, у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини події, дав оцінку всім зібраним по справі доказам, отже рішення про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим, а зміст постанови судді місцевого суду відповідає вимогам

ст. 283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_3 суддя врахував обставини справи та наслідки правопорушення, дані про особу ОСОБА_3 та його відношення до вчиненого, й обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення в межах, встановлених санкцією ст. 124 КУпАП, тобто дотримав вимог ст. 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко