Справа № 502/320/16-п
ПОСТАНОВА

25 лютого 2016 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області, ОСОБА_1, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Головного управління держпраці в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працюючої на посаді директора ПП «Посейдон плюс», інвалідність відсутня, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, якій розяснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, за ст. 41 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України, -

В С Т А Н О В И В:

В матеріалах, які надійшли з Головного управління держпраці в Одеській області, в ході перевірки ПП «Посейдон плюс», головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно правових актів Управління з питань праці в Одеській області, вказано, що 22.01.2016 року в м. Кілія Одеської області, директором ПП «Посейдон плюс» ОСОБА_2, порушено законодавство про працю, оплату праці, за період з 01.05.2014 року по 31.12.2015 року, що засвідчено актом перевірки від 22.01.2016 року № 15-18-010/0023.

Перевіркою додержання законодавства про працю на підприємстві встановлено:

-перевіркою кадрової документації підприємства згідно представлених особових карток форми П-2 зясовано: головному бухгалтеру ОСОБА_3, директору ОСОБА_2 на протязі 2-х років підряд не надавались щорічні оплачувальні відпустки, що порушує вимоги ч.5 статті 80 КЗпП України;

-в порушення вимог ст. 96 КЗпП України, ч. З ст. 6 Закону України «Про оплату праці» тарифна сітка на підприємстві сфорімована без урахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Так, відповідно до штатного розпису, введеного в дію з 01.09.2015р., посадові оклади директора, головного бухгалтера, менеджера та іншцх встановлені на рівні мінімального розміру заробітної плати і становить -1380,0 грн., що порушує вимоги статті 96 КЗпП України;

- на підставі представлених відомостей нарахування заробітної плати за період з 01.05.2014 р. по 31.12.2015 р. встановлено: індексація заробітної плати працівникам підприємства за вказаний період не нараховується взагалі, що є порушенням статті 33 ЗУ «Про оплату праці»;

- в порушення вимог ч. 1-2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України „Про оплату праці щодо виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, заробітна плата на Підприємстві виплачується з порушенням строків.

- згідно представлених відомостей нарахування заробітної плати та оплати праці встановлено, заробітна плата працівникам підприємства виплачується рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує шістнадцять календарних днів, тобто один раз на місяць (копії відомостей додаються), що суперечить вимогам 4.1 статті 115 КЗпП України та статті 24 ЗУ «Про оплату праці»;

- перевіркою виявлено факти порушення вимог ст. 116 КЗпП щодо виплати всіх СУМ, ШО належать працівникові віл підприємства при звільненні, в день звільнення. Так, наказом від 22.06.15р № К 01-06/15 звільнений водій ОСОБА_4 за ст. 38 КЗпП (за власним бажанням) з 22.06.15р. належні при звільненні грошові кошти виплачені 30.06.2015р., що підтверджено (відомістю на виплату грошей №0000006 від 30.06.15р.). Наказом від 18.08.15 р. № К 01-08-15 звільнено різноробочого ОСОБА_5 за ст. 38 КЗпП (за власним бажанням) з18.08.2015р. належні при звільненні грошові кошти виплачені 31.08.15р. що підтверджено (відомістю на виплату грошей №0000008 від31.08.2015 року).

- в порушення вимог ст. 83 КЗпП України при звільненні працівників грошова компенсація за всі не використані ними дні щорічної відпустки не нарахована та відповідно не виплачена в день звільнення. Так, згідно з наказом від 02.05.2015р. № К00- 05-15 ОСОБА_6 звільнено із займаної посади менеджера 02.05.2015р. за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України); ОСОБА_5 звільнено 21.08.2015р. за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), згідно з наказом від 18.08.2015р. № К01-08-15, яким при звільненні та на момент проведення перевірки (станом на 22.01.2016р.) не нарахована та не виплачена грошова компенсація за всі не використані ними дні щорічної відпустки.

Правопорушник, ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила, письмових клопотань не надала.

Факт вчинення правопорушення ОСОБА_2 та її провина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом № 15-18-010/0023 від 22.01.2016 року, про адміністративне правопорушення - про скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч. 1 КУпАП, (а. с. 4);

- актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 15-18-010/0038 (а. с. 6);

- наказом № 3 від 26.04.2010 року (а. с. 14);

Суд, вивчивши матеріали, вважає що провина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП , доведена, та кваліфікує дії правопорушниці, ОСОБА_2, за ст. 41 ч. 1 КУпАП, як порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата її не в повному обсязі, не забезпечення достовірного бухгалтерського обліку та витрат на оплату праці в установленому порядку.

Обставин, що помякшують відповідальність, ОСОБА_2, за скоєння адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 34 КпАП України, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують відповідальність ОСОБА_2, відповідно до вимог ст.35 КУпАП, судом не встановлені.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Беручи до уваги характер правопорушення, його тривалість та сутність протиправних дій,особу правопорушника, суд вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 23, 34,35,41 ч.1 , 268, 283, 284 КУпАП,суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 41 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Кілійській районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом 3 місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1