справа №415/5068/16-п
провадження № 3/415/953/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2016 р. м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не інваліда, працюючого оператором АЗС «Маршал-1», проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Лисичанськ, вул. Краснофлотська, 28

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И ЛА:

12 вересня 2016 року о 01 годині 00 хвилин у м. Лисичанську по вул. Першотравнева гр. ОСОБА_1, який протягом року, а саме 13 вересня 2015 року, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.2 КУпАП, за яке 27 жовтня 2015 року був підданий адміністративному стягненню, повторно керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 а ПДР України.

Стан алкогольного спяніння підтверджується висновком № 728 від 12.09.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно п.п. 1 п.10 якого: «Громадянин ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння» (а.с.2).

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, визнав та пояснив, що 13 вересня 2015 року, дійсно, вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, за яке постановою Лисичанського міського суду від 27 жовтня 2015 року був підданий адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту на строк 10 діб. Тим не менш, 12 вересня 2016 року після вживання алкогольних напоїв сів за кермо автомобілю ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 і їхав по вулиці Першотравнева міста Лисичанська, приблизно о 01 годині 00 хвилин був зупинений співробітниками поліції. Запідозривши, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння співробітники поліції запропонували йому пройти, відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, але ОСОБА_1 відмовився, після чого йому було запропоновано провести медичний огляд на стан спяніння, на що він погодився. Так, в Луганському обласному наркологічному диспансері відносно нього було проведено медичний огляд на стан спяніння, за результатами якого лікарем складено висновок, що він дійсно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, чого, будь-яким чином не спростовував, оскільки перед керуванням транспортним засобом дійсно випив спиртне, копію протоколу про адміністративне правопорушення отримав. Свою провину усвідомив, щиро розкаявся.

У судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2015 року постановою Лисичанського міського суду Луганської області ОСОБА_1, було визнано винним та піддано адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту на строк 10 діб без оплатного вилучення транспортного засобі, за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП (а.с.9,10).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП знайшла своє повне підтвердження у суді: крім визнання своєї провини правопорушником під час судового розгляду, доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 144643 від 12.09.2016 року, а також позитивним результатом огляду ОСОБА_1 на стан спяніння (а.с.1).

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ст. 130 ч. 2 КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки він повторно керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, будучи особою, яка протягом року вчинила правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

При вирішенні питання, який вид стягнення передбачений саме ч. 2 ст. 130 КУпАП слід застосувати до правопорушника суд виходить з наступного.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Санкція ч.2 ст.130 КУпАП передбачає для водіїв накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до абзацу 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. № 14 суди не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно п.1.10 Про правила дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З довідки, яка надана т.в.о начальника сектору АП УПП в м.Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне вбачається, що за даними НАІС, гр. ОСОБА_1, посвідчення водія не отримував (а.с.5). Таким чином, в розумінні ч.2 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 не є водієм, а є іншою особою, яка керує транспортним засобом.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 працює оператором АЗС «Маршал-1», інвалідом не являється, повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності, визнав провину, розкаюється у скоєному.

В якості обставин, що помякшують відповідальність правопорушника згідно зі ст. 34 КУпАП суд визнає щире розкаяння винного.

Обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжують відповідальність правопорушника, суд не вбачає.

Суд не визнає в якості обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, повторність та вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дані обставини являються кваліфікуючими ознаками складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини правопорушника, характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що правопорушнику слід призначити стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без оплатного вилучення транспортного засобу, передбаченого санкцією ст. 130 ч.2 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстав для призначення додаткового стягнення у вигляді вилучення транспортного засобу, що передбачено санкцією ч. 2 ст.130 КУпАП України, суд не вбачає, оскільки відповідно довідки доданої до матеріалів справи про адміністративне правопорушення даний транспортний засіб не перебуває у власності останнього.

На підставі вимог ст.ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 33, 130 ч.2, 221, 284, 285, 289, 294, 326 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Піддати ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1, судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок (отримувач коштів УДКСУ у місті Лисичанську Луганської області, код ОКПО отримувача 37800278, банк отримувача ГУ ДКСУ у Луганській області, МФО 804013, р/р 0051, код класифікації доходів бюджету 22030101).

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя М.М. Старікова