Справа № 359/3066/16-п Головуючий у І інстанції Мельник О. О.
Провадження № 33/780/343/16 Доповідач у 2 інстанції Ігнатюк
Категорія 429 21.11.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2016 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: представника правопорушника ОСОБА_3 - ОСОБА_1, його захисника - адвоката Самойленка В.В., представника Київської митниці Державної фіскальної служби України Захарова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника Самойленка В.В. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2016 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2016 року на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Пятихатки, Дніпропетровської обл., мешканця АДРЕСА_1, не працюючого,

за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. з конфіскацією вилученої валюти у розмірі 140 000 Євро.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він, 12 березня 2016 року, о 19 годині 50 хвилин, прибув до України з Казахстану м. Алма-Ати, рейсом № 401, та обрав проходження митного контролю в каналі, позначеному символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягали письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадали під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», у нього були виявлені не заявлені 150 000 Євро, які знаходилися у внутрішніх кишенях куртки, яку він тримав в руках без ознак приховування. Із вказаної суми йому було пропущено 10 000 Євро та за протоколом про порушення митних правил вилучено 140 000 Євро.

В апеляційній скарзі захисника правопорушника порушене питання про зміну постанови. В обґрунтування апеляційної скарги захисник послалася на те, що при вирішенні питання про накладення стягнення, суддею із неналежною повнотою були враховані обставини вчинення правопорушення, дані про особу правопорушника, обставини, які пом'якшують його відповідальність. Указав на те, що на утриманні ОСОБА_3 перебувають його хворі батьки, непрацююча дружина та малолітня дитина, а сам ОСОБА_3, потребує негайного лікування та реабілітації внаслідок рецидиву ускладнення отриманих фізичних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, зокрема: тяжких травм хребта, грудної клітини та головного мозку. Окрім цього, апелянт зазначив, що ОСОБА_3 вимушений працювати за кордоном в республіці Казахстан над інвестиційними проектами, у зв'язку із чим, періодично перебуває за кордоном. Звернув увагу на те, що грошові кошти, які переміщував ОСОБА_3 через митний кордон України, належать йому особисто і він їх отримав у позику, що підтверджується відповідним договором. Метою переміщення іноземної валюти, була оплата медичного лікування важких травм. Окрім цього, грошові кошти необхідні для погашення боргів, які в нього з'явились після нещасного випадку, оскільки він тривалий час не мав змоги працювати. Разом із цим, апелянт звернув увагу на те, що накладене на ОСОБА_3 стягнення у виді конфіскації предмету правопорушення, покладає на останнього «індивідуальний надмірний тягар», оскільки відповідно до матеріалів справи, розмір конфіскованої валюта для ОСОБА_3 є значним, а цільовим призначенням переміщуваних коштів, була оплата його лікування. Просив постанову судді змінити, вилучену валюту у розмірі 140 000 Євро повернути ОСОБА_3

Вислухавши пояснення:

представника правопорушника, який апеляційну скаргу захисника підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити. У ході розгляду апеляційної скарги захисника Самойленка В.В., представник правопорушника ОСОБА_3 - ОСОБА_1, надав додаткові пояснення щодо підстав для скасування постанови судді місцевого суду. Із урахуванням положень ст. 197 МК України, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України» від 21.05.2012 року № 436 та постанови Правління Національного Банку України «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» від 27.05.2008 року № 448, указав на те, що іноземна валюта не є товаром, обмеженим до переміщення через митний кордон України. Послався на те, що перелік товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, визначений у постанові КМУ від 21.05.2012 року № 436, серед яких відсутня іноземна готівкова валюта. На думку представника, постанова Правління НБУ від 27.05.2008 року № 448, не визначає іноземну готівкову валюту товаром, обмеженим до переміщення через митний кордон України. Цією постановою визначається порядок переміщення та порядок декларування готівкових коштів, а також встановлений максимальний розмір валюти допущений до переміщення через митний кордон України за умови її письмового декларування. У зв'язку із цим, вважав, що на ОСОБА_3 можливо накласти лише стягнення у виді штрафу. Просив врахувати ці обставини як підстави для зміни постанови судді в частині стягнення у виді конфіскації вилученої валюти.

представника Київської митниці ДФС, який доводи апеляційної скарги вважав необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а постанову судді без зміни;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Висновки судді щодо доведеності події порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, та доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні цього порушення за обставин, наведених у постанові, стверджуються зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил від 12.03.2016 року № 0157/125000016/16, протоколом опитування в справі про порушення митних правил від 12.03.2016 року, доповідною запискою головного державного інспектора першого відділу аналітично-пошукової роботи УБ з МП Київської митниці ДФС від 12.03.2016 року, поясненнями ОСОБА_3, та іншими доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність накладеного стягнення у виді конфіскації валюти, то вони є обґрунтованими.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний inter alia - «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини виходить із оцінки забезпечення «справедливого балансу» / дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_3 страждає на ряд захворювань, серед яких захворювання хребта, грудної клітини, черепа та головного мозку, що є наслідком тілесних ушкоджень отриманих внаслідок нещасного випадку. Відповідно до наявних у матеріалах справи медичних документів, ОСОБА_3 потребує складного лікування, в тому числі у закордонних клініках. Вартість такого лікування є значною, що стверджується довідками медичних закладів.

Матеріали справи також містять дані про те, що ОСОБА_3 має батьків похилого віку, на його утриманні знаходиться малолітня дитина. Сукупність указаних фактів указує на те, що у випадку накладення на ОСОБА_3 стягнення у виді конфіскації валюти, на останнього буде покладений індивідуальний надмірний тягар.

Та обставина, що грошові кошти ОСОБА_3 були отримані у позику, не виключає можливості застосування положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки спричинило виникнення для ОСОБА_3 боргових зобов'язань і у випадку конфіскації валюти на нього буде покладений значний тягар. Суд вважає, що із моменту передачі йому коштів позикодавцем, ОСОБА_3 набув на ці кошти право власності, що указує на прийнятність застосування щодо нього положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Факт укладення договору позики стверджується розпискою, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні.

Доказів, які би спростовували факт укладення цього договору позики, митницею не представлено.

Із урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне змінити постанову Бориспільського міськрайонного суду від 13 травня 2016 року щодо ОСОБА_3 в частині конфіскації іноземної валюти. Затриману по протоколу про порушення митних правил іноземну валюту, суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_3

У зв'язку із зміною постанови в частині стягнення із підстав необхідності дотримання положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом апеляційної інстанції не розглядаються доводи представника правопорушника в частині того, що іноземна готівкова валюта не є товаром, обмеженим до переміщення через митний кордон України, що виключало би накладення стягнення у виді конфіскації валюти.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 462, 487 МК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника правопорушника Самойленка Владислава Володимировича задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2016 року щодо ОСОБА_3 змінити.

Виключити із резолютивної частини даної постанови рішення судді про накладення на ОСОБА_3 стягнення у виді конфіскації валюти у розмірі 140 000 Євро.

Вилучену по протоколу про порушення митних правил № 0157/125000016/16 від 12 березня 2016 року іноземну валюту в розмірі 140 000 Євро повернути ОСОБА_3.

В іншій частині постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2016 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Ігнатюк О.В.