Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Оксентюк В. Н.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1,

з участю секретаря - Леміщак Ю.О.,

скаржника - ОСОБА_2,

адвоката - Ніколаєнка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1 працює слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21 серпня 2016 року о 20 год. 50 хв. по вул. Теремнівській в м. Луцьку Волинської області, керував автомобілем марки "ВАЗ 21099" д.р.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та відмовився від проходження медичного огляду на стан вживання алкоголю у встановленому порядку, в медичному закладі в присутності лікаря-нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій вказує на те, що наведені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а наявні у справі докази не є достатніми для визнання його винним в інкримінованому правопорушенні.

Зазначає, що у мотивувальній частині постанови вказано, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, хоча таких доказів у справі немає.

Записи з нагрудних відео реєстраторів поліцейських, на які постилається суд, жодним чином не підтверджують факт його сп'яніння.

Змістом протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього та висновком щодо результатів медичного огляду від 21.08.2016 року засвідчується лише факт його відмови від проходження огляду, а не перебування в стані алкогольного сп'яніння.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього оформлений неналежним чином та з порушенням вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення медичного огляду від 17.12.2008 року №1103.

Також вказує, що оскільки санкція ст. 130 КУпАП передбачає позбавлення права керування, тому поліцейський був зобов'язаний скласти протокол у двох примірниках, де зазначити про вилучення посвідчення водія та надати один примірник йому, чого зроблено не було.

Просить постанову Луцького міськрайонного суду від 06 жовтня 2016 року щодо нього скасувати, а протокол про адміністративне правопорушення серії АП2№456731 направити на доопрацювання особі, яка склала протокол.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього був складений 21 серпня 2016 року, а тимчасовий дозвіл ТД № 303162 на права керування транспортним засобом виданий 19 червня 2016 року, що не відповідає дійсності і свідчить про вчинення патрульним ОСОБА_4 службового підроблення. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст постанови суду та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисника Ніколаєнка О.А., які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №456731 від 21.08.2016 року, складеного відносно ОСОБА_2, у вину ОСОБА_2 інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме керування 21.08.2016 року транспортним засобом, автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та відмову його в установленому законом порядку від проходження огляду у встановленому порядку.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин зазначених в постанові підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №456731 від 21.08.2016 року (а.с.1), в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння і від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився.

ОСОБА_2 був ознайомлений із зазначеним протоколом та отримав його копію, що стверджується його власноручним підписом у відповідній графі протоколу. Цих обставин ОСОБА_2 не заперечив і в суді апеляційної інстанції. Актом медичного огляду № 3248 від 21 серпня 2016 року складеного лікарем-наркологом Волинського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_5 зі змісту якого випливає, що ОСОБА_2 відмовився від проходження тестів для визначення стану алкогольного сп'яніння та висновком від 21.08.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння в якому лікар нарколог ОСОБА_5 зафіксувала, що ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду ( а с.2, 16 ).

Допитана в суді першої інстанції у якості свідка лікар-нарколог ВОНД ОСОБА_5 також пояснила, що ОСОБА_2 відмовився виконувати її вказівки щодо проходження тестів на стан алкогольного сп'яніння та наполягав на відібрання біологічних зразків (сечі). Такі вимоги ОСОБА_2 суперечили нормативним документам, які передбачають підстави і порядок проведення огляду на стан сп'яніння, згідно яких біологічні зразки можуть братися лише після проходження тестів про що вона неодноразово повідомляла ОСОБА_2 Згідно нормативних документів лабораторна діагностика біологічного середовища можлива лише після проходження усієї процедури медичного огляду та незгоди особи з його результатами. Оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження тестів на визначення стану сп'яніння, то вона склала акт № 3248 та висновок від 21.08.2016 року, в якому вказала про відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду.

З приєднаного до матеріалів справи відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, встановлено, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції, за підозрою керування водієм даного транспортного засобу у стані алкогольного сп'яніння. Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти перевірку на стан сп'яніння спочатку на алкотестері «Драгер», а потім в спеціалізованому медичному закладі. Зі змісту запису вбачається, що ОСОБА_2 погодився на проходження медичного огляду у Волинському обласному наркологічному диспансері, проте вже в медичному закладі від перевірки на стан алкогольного сп'яніння спочатку на алкотестері «Драгер» відмовився, а потім відмовився і від проходження медичного огляду за визначеною процедурою, що підтверджується як записом відео реєстратора так і приєднаними до матеріалів справи актом та висновком Волинського обласного наркологічного диспансера.

Відповідно до пунктів 3 і 4 розділу третього Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністра внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 - огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я, а у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи.

Освідування ОСОБА_2 у ВОНД провадила лікар-нарколог ОСОБА_5, яка має право на проведення такого огляду.

Оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, то ОСОБА_5 обґрунтовано склала висновок та акт про відмову ОСОБА_2 від проходження такого огляду.

Постановою місцевого суду ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не інкримінувалось порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, а інкримінувалось порушення п. 2.5 цих Правил, тобто відмову його від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Та обставина, що ОСОБА_2 відмовився у Волинському обласному наркологічному диспансері від проходження огляду для визначення стану його сп'яніння не заперечувалось ним як у суді першої інстанції ( а.пр. 8) так і у поданій ним апеляційній скарзі. Крім цього, його винуватість у цьому стверджується показаннями свідка ОСОБА_4 та приєднаними до матеріалів справи висновком та актом.

За таких обставин посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на те, що він у той вечір в стані алкогольного сп'яніння не перебував жодним чином не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та прийняте судом першої інстанції рішення.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, вплину наркотичних чи токсичних речовин. Відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду тягне за собою відповідальність за ст.130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а тому суд першої інстанції правильно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП врахував характер правопорушення, дані про особу винного, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив ОСОБА_2 стягнення передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з вищенаведеного вважаю, що постанова Луцького міськрайонного суду щодо ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, з наведених в апеляції обставин, немає.

Керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду від 06 жовтня 2016 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.Н. Оксентюк