Справа № 488/2719/16-п 07.11.2016 07.11.2016 07.11.2016
Номер провадження: 33/784/235/16
Провадження: № 33/784/235/16 Суддя суду першої інстанції: Кутурланова О.В.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП Суддя апеляційного суду: Маркова Т.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді - Маркової Т.О.

за участю секретаря - Кельїної А.Г.

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Миколаєва, громадянин України, працюючий за усною домовленістю, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований в АДРЕСА_1, фактично проживає в АДРЕСА_2, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів в сумі 3 400 грн. в дохід держави.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. в дохід держави,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 28.06.2016 року приблизно о 12: 30 годині рухався по вул. Самойловича в районі будинку № 30-«б», керуючи транспортним засобом «SUZUKI LETS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: бліда шкіра обличчя, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду в передбаченому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Апелянт не погоджується з висновком суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що керував мопедом, не порушуючи Правил дорожнього руху, був зупинений патрульними поліцейськими, які не пояснили причину зупинки, а відразу висловили підозру, що він (ОСОБА_2) перебуває в стані наркотичного сп'яніння та запропонували проїхати в медичний заклад для огляду.

Зазначає, що відмовився від проходження медогляду, тому що поспішав на роботу, але через 2 години (в цей же день) самостійно за власним бажанням відвідав Миколаївський обласний наркогогічний диспансер, за результатом дослідження наркотичні речовини не виявлені.

Вказує, що суд першої інстанції належним чином не викликав свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та необгрунтовано відмовив у їх допиті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з'ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду,

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення 28.06.2016 року близько 12:30 години в м. Миколаєві в районі будинку № 30-«б» по вул. Самойловича водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «SUZUKI LETS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (бліда шкіра обличчя, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей), від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

В протоколі зазначено, що вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 296 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Факт відмови ОСОБА_2 на пропозицію патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан наркотичного сп'яніння підтверджений письмовими поясненнями двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Так, в поясненнях ОСОБА_3 вказано, що 28.06.2016 року він став свідком того, як водій мопеда «SUZUKI» ОСОБА_2, якого зупинили патрульні поліцейські, мав явні ознаки наркотичного сп'яніння (виражене тремтіння пальців рук, погана реакція зіниць на світло, почервоніння обличчя) та відмовився проходити медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі. Крім того, свідок вказав, що ОСОБА_2 було ознайомлено зі змістом п. 2.5 Правил дорожньоо руху та ст.268 КУпАП (а.с. 2).

В поясненнях свідка ОСОБА_4 підтверджені ті ж самі обставини, що і в поясненнях свідка ОСОБА_3 (а.с. 3).

Крім того, в поясненнях ОСОБА_2 по суті порушення, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, також зазначено, що він відмовляється від медичного огляду (а.с. 1).

З пояснень ОСОБА_2 в суді першої інстанції, а також зі змісту його апеляційної скарги вбачається, що він підтверджує обставини стосовно зупинки його транспортного засобу патрульними поліцейськими 28.06.2016 року та його відмови в присутності двох свідків від проходження в медичному закладі огляду на стан наркотичного сп'яніння (а.с. 50, 56-62).

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Це означає, що вчинення особою хоча би одного з вищевказаних діянь є грубим порушенням безпеки дорожнього руху та тягне за собою передбачену законом адміністративну відповідальність.

По даній справі дії водія ОСОБА_2, які полягають в ухиленні (відмові) від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху та містять в собі склад адміністравтиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що до результатів токсикологічного дослідження, наданих ОСОБА_2, необхідно ставитися критично та не приймати до уваги, оскільки дослідження проведено без додержання процедури, передбаченої Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так, зі змісту п. 9 розділу 2 Інструкції вбачається, що результати огляду водіїв транспортних засобів в закладах охорони здоров'я можуть вважатися достовірними лише в тому випадку, якщо такий огляд проведено в присутності поліцейського та не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Крім того, в п. 17 розділу 3 Інструкції зазначено, що зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

В ході апеляційного перегляду твердження ОСОБА_2 щодо неповного та необ'єктивного розгляду, порушення судом першої інстанції матеріальних та процесуальних норм, свого підтвердження не знайшли.

Посилання апелянта на неналежний виклик свідків в судове засідання спростовується матеріалами справи, які містять складені секретарем суду телефонограми про повідомлення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про призначення судового засідання на 27.09.2016 року та пояснення вказаних свідків про неможливість зв'явитися у зв'язку з перебуванням за межами м. Миколаєва (а.с. 47-48).

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено з урахуванням загальних правил, визначених в ст. 33 КУпАП. При цьому суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, пом'якшуючі відповідальність обставини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та обрав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на вищевикладене, оскаржуване рішення є законним, обгрунтованим та вмотивованим, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2016 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської област Т.О. Маркова