АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/729/16 Головуючий у першій інстанції: Бардін О.С.
Категорія: ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3 розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 18 вересня 2016 року о 17 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Geely FE 1», реєстраційний номер НОМЕР_1, біля будинку 79 по вулиці Пензенській у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота, порушення мови, координації рухів). На вимогу працівників патрульної служби поліції в присутності двох свідків від проходження медичного огляду в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3 21 жовтня 2016 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі. Крім того разом з апеляційної скаргою ОСОБА_3 заявив клопотання про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В обґрунтування апеляційної скарги останній вказує, що вказане судове рішення винесено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2016 року йому було повідомлено про дату та час слухання справи (19 жовтня 2016 року 09 година), однак суддя йому повідомив, що суд відбувся без його участі 12 жовтня 2016 року з подальшим врученням копії постанови. Отже вважає, що суд порушив його права на захист.

Крім того вважає, що висновки суду викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам справи, що підтверджено на його думку змістом протоколу. Так апелянт стверджує, що 18 вересня 2016 року він передав керування встановленій особі (ОСОБА_6), який мав намір придбати в нього вказаний автомобіль, а сам знаходився на місці пасажира. Рухаючись приблизно о 17 годині 30 хвилин по вулиці Пензенська, 122, здійснивши маневр з метою уникнення попадання в яму, ОСОБА_6 скоїв наїзд на нерухоме перешкоду у вигляді бетонного забору і після цього, покинувши автомобіль зник. Працівники поліції, не розібравшись склали протокол на нього як на водія автомобілю який ним керував і по ст.124 і по ст.130 КУпАП, на його пояснення, що за кермом під час подій знаходилася інша особа, не реагували.

Вважає, що підтвердити його доводи можуть свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак дані свідки в протоколі відсутні, а свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які навпаки, зазначені в протоколі, не були на місці взагалі.

Щодо відмови проходження у медичному закладі його стану на алкогольне сп'яніння правопорушник вказує, що він мав усі права відмовитися від проходження даного огляду, оскільки не був учасником дорожньої пригоди, не керував транспортним засобом в стані сп'яніння. не заперечував, що вживав алкогольні напої, перебував в стані сп'яніння, але не керував авто. Вважає, що вказане може слугувати, як підстави для скасування судового рішення.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Дані вимоги закону були виконані судом першої інстанції в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Так судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_3 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Даний висновок суду підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи, які судом першої інстанції були дослідженні, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 368473 від 18 вересня 2016 року, який був складений працівником поліції у відповідності до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, яким було встановлено, 18 вересня 2016 року о 17 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Geely FE 1», реєстраційний номер НОМЕР_1, біля будинку 79 по вулиці Пензенській у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота, порушення мови, координації рухів). На вимогу працівників патрульної служби поліції в присутності двох свідків від проходження медичного огляду в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР України. Даний протокол ОСОБА_3 підписав без будь-яких зауважень;(а.с.1)

-поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які пояснили, що були запрошені працівниками поліції, та в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння. Свідок ОСОБА_11 також пояснив, що ОСОБА_3 говорив, що алкоголю не вживав, а запах алкоголю з порожнини рота тому, що хворий шлунок, потім виправився та вказав, що «неприємний запах»;(а.с.2-3)

-поясненням свідка ОСОБА_13, який підтвердив, що йому було передано автомобіль марки «Geely FE 1», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, та зобов'язався доставити автомобіль до місця стоянки. Даним автомобілем зобов'язався керувати власноруч;(а.с.4)

-рапортом інспектора роти 2 батальйону 4 УПП в м. Кривому Розі ДПП рядового поліції Шматко І.О., яка зазначила, що перебуваючи на патрулюванні у складі автомобіля № 0202 разом з інспектором Андросовим Д.М. було отримано виклик на планшет про вчинення ДТП без потерпілих за адресою: вул. Пензенська 79. Прибувши на місце ДТП було виявлено т.з. «Geely FE 1», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, який здійснив наїзд на бетонний забор біля буд. 122 по вул. Пензенська. ОСОБА_3 перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, різка зміна забарвлення обличчя, червоні очі, порушення координації рухів). Зі слів ОСОБА_3 місце скоєння ДТП він не покидав, та до приїзду поліції нічого не вживав. Від проходження встановлення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 відмовився у присутності двох свідків.(а.с.6)

Отже досліджуючи докази по матеріалам справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у діях водія ОСОБА_3 наявне порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він не керував автомобілем марки «Geely FE 1», реєстраційний номер НОМЕР_1 є необґрунтованими, оскільки доказів цього судові під час перегляду справи надано не було. Крім того останній підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень, тобто погодився з тим, що керував автомобілем. Будь-яких пояснень, що за кермом автомобілю перебувала інша особа, ОСОБА_3 безпосередньо після пригоди, не надавав. Вказана версія з'явилася у правопорушника після винесення судового рішення.

Необґрунтовані є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції вийшов за межі свої повноважень та визнав його винним за порушення п. 2.9 ПДР України. Так з постанови суду першої інстанції вбачається, що судом було визнано винним ОСОБА_3 саме за п.2.5 ПДР України, саме за відмову від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння, як і було також зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не були на місці пригоди, також не заслуговують на увагу, оскільки дані свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, які завірили протокол своїми підписами, після чого надавали пояснення. Також вказаний протокол завірив власним підписом ОСОБА_3 без будь-яких зауважень.

Нікчемні є також доводи апелянта про те, що він підписав протокол вимушено, щоб у нього не відібрали автомобіль, оскільки як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Geely FE 1», реєстраційний номер НОМЕР_1, було передано ОСОБА_13 під розписку.

На думку суду апеляційної інстанції не підлягає задоволенню клопотання про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 клопотання до суду першої інстанції не заявляв, навіть до канцелярії суду. Крім того ОСОБА_3 був повідомлений належним чином про розгляд справи. До того ж з'явившись до суду, не дочекавшись розгляду справи пішов.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун