Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/195/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Орендовський В.А.
Категорія - ч. 2 ст. 154 КУпАП Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016 року, суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Онуфрієв В.М., із секретарем Ковальовою Н.Д., за участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію ОСОБА_3 на постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, працюючого заступником начальника служби безпеки ПрАТ «ЛНЗ», проживаючого у АДРЕСА_1, зареєстрованого у АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 68 грн. з конфіскацією собаки породи «Алабай», яка належить ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції , 21.07.2016 року близько 08 год., в м. Новомиргороді по вул. Гагаріна собака породи «Алабай», яка належить ОСОБА_3, знаходячись без намордника і повідка, вкусила за ногу ОСОБА_4 чим спричинила йому укушену рану ноги.

В апеляції ОСОБА_3, не погоджуючись з прийнятим рішенням, просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести постанову, якою провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог зазначив, що в матеріалах адміністративної справи відсутні пояснення очевидців пригоди, звинувачення обґрунтоване лише свідченнями постраждалої особи. У постанові суду не мотивовано, якими доказами підтверджується факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, порушення ним будь-яких вимог чи нормативно-правових актів, лише зазначено що його дії підлягають кваліфікації як вигулювання собаки без повідка та намордника, що спричинили заподіяння шкоди здоров'ю людини без жодних посилань на норми чинного законодавства, проте причинного зв'язку між його діями та заподіянням шкоди здоров'ю ОСОБА_4 судом достовірно так і не встановлено. Вказав, що суд з незрозумілих підстав взяв до уваги у якості доказу копію довідки РТМО «Новомиргородське» від 21.07.2016 року з зазначенням діагнозу встановленого у ОСОБА_4 «укушена рана лівої сідниці», однак інших належних доказів про тілесні ушкодження, в тому числі експертних висновків, ОСОБА_4 суду не надано, акту судово-медичного дослідження, яке б достовірно встановлювало характер ушкоджень (нанесення їх саме собакою і саме собакою таких розмірів як його), до матеріалів справи не залучено. Зазначив, що твердження ОСОБА_4 про те, що його вкусила саме собака ОСОБА_3 спростовуються поясненнями самого ОСОБА_4 який у ході розгляду справи вказав, що він особисто утримує вдома двох собак породи «Ротвейлер», проте судом при винесенні постанови даному факту не надано належної оцінки. Також вказав, що ОСОБА_4, після звернення в лікарню пройшов курс лікування, проте жодних документів на підтвердження вказаного факту суду не надав, як і не надав обґрунтованих доказів про спричинення моральної шкоди його малолітній дитині. З приводу його письмових пояснень від 21.07.2016 року, на які посилається суд у якості доказу вини, зазначив, що дійсно ним був підписаний текст пояснень, написаних працівником поліції, проте він пояснення не читав, оскільки на той момент перебував у стані сильного хвилювання та покладався на те, що обставини події від 21.07.2016 достовірно відображені поліцейським у його поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який просив задовольнити його апеляцію, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, при розгляді справи, суд першої інстанції з'ясував всі обставини, передбачені ст.280 КУпАП, дослідив і належним чином оцінив докази по справі в їх сукупності та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП за обставин, викладених у постанові суду.

Вина ОСОБА_3, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, повністю підтверджується наявними в матеріалах справи зібраними доказами, дослідженими судом першої інстанції і, зокрема, логічними та послідовними поясненнями потерпілого ОСОБА_4, наданими під час складання адміністративних матеріалів працівниками поліції та в судовому засіданні суду першої інстанції, рапортом старшого інспектора-чергового від 21.07.2016 року, копією довідки з РТМО «Новомиргородське» від 21.07.2016 року з зазначенням діагнозу встановленого у ОСОБА_4 «Укушена рана лівої сідниці». Вказані докази на переконання ап6еляційного суду є належними і допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим судом першої інстанції.

При цьому також, апеляційний суд бере до уваги письмові пояснення самого ОСОБА_3 від 21.07.2016 року з яких вбачається, що 21.07.2016 року близько 7 год. 45 хв. ранку він виїжджав зі свого гаражу, розташованого на території його домоволодіння та в цей момент його собака породи «Алабай», якому 1,5 року, вийшов на вулицю Гагаріна де в цей час їхав невідомий йому чоловік на велосипеді, який зупинився. Собака ОСОБА_3 підійшла до невідомого чоловіка та почала його обнюхувати, а чоловік почав кричати та розмахувати руками. Коли він почув, що його собака почала гавкати, вийшов з двору і відтягнув її від невідомого чоловіка до себе у двір. Особисто не бачив, щоб собака вкусила чоловіка. Коли зачинив собаку до вольєру то вийшов на вулицю щоб поговорити з невідомим чоловіком, щоб вирішити ситуацію яка склалася мирним шляхом, але невідомий чоловік відмовився у категоричній формі.

Беручи до уваги викладене, доводи викладені в апеляції ОСОБА_3, щодо відсутності доказів його вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та того, що саме його собака вкусила ОСОБА_4, що пояснення які він надав співробітнику поліції він не читав, а підписав так як хвилювався повністю спростовуються сукупністю вищевказаних зібраних по справі доказів, поясненнями як потерпілого ОСОБА_4 так і поясненнями самого ОСОБА_3

Також, на переконання апеляційного суду районний суд правильно критично оцінив показання ОСОБА_3 з приводу того, що його собака «Алабай» нікого не кусала, які були надані ним у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки вказані показання суперечать дослідженим у судовому засіданні доказам, не довіряти яким у суду не має підстав. При цьому суд першої інстанції встановив, що до вищевказаних подій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були знайомі та відповідно у останнього не було ніяких підстав робити наклеп на ОСОБА_5

Також, доводи ОСОБА_3 стосовно того, що в ОСОБА_4 є дві собаки породи «Ротвелер» які могли нанести йому укуси 21.07.2016 року суперечать дійсними встановленим у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції фактичним обставинам справи. В підтвердження протилежного ОСОБА_3 належних та обґрунтованих доказів не надав.

А тому, враховуючи викладене апеляційний суд розцінює доводи ОСОБА_3 як намагання уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і дав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, врахувавши особу правопорушника і обставини вчиненого правопорушення наклав, в межах санкції даної статті адміністративне стягнення у виді штрафу із конфіскацією собаки породи «Алабай», яке є правильним та достатнім і повністю відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 68 грн. з конфіскацією собаки породи «Алабай», яка належить ОСОБА_3 - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області В.М. Онуфрієв