АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

При цьому, постановою суду першої інстанції встановлено, що о 21.00 годині 27.08.2016 року на вул.Центральна м.Вільногірська Дніпропетровської області водій ОСОБА_1, в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, керував транспортним засобом - автомобілем Ауді 100 н/з 41700 в стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, він керував автомобілем у тверезому стані, погодився з результатом його медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки алкогольні напої вживав після ДТП, яка сталася за його участю 27.08.2016 року.

Провадження № 33/774/744/16 Головуючий у першій інстанції: Борцова А.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заявив про можливість розглянути його апеляційну скаргу у відсутності його захисника; підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити. Пояснив суду, що 28.08.2016 року на момент керування транспортним засобом не перебував у стані алкогольного сп'яніння, алкоголь вживав після ДТП, яка сталася за його участі у цей день. Протягом 2х годин після фіксації факту ДТП працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, оскільки у них не було сумнівів у тому, що ОСОБА_1 тверезий.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасника судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно незаконності та необґрунтованості постанови місцевого суду є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діянні водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 274727 від 28.08.2016 року, з яким погодився правопорушник ОСОБА_1, про що свідчить його письмова згода та підпис, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції № 64 від 28.08.2016 року, поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та рапортом інспектора поліції.

З дотриманням вимог ст. 252 КУпАП докази, що містяться в матеріалах справи, судом першої інстанції були перевірені на їх допустимість, належність та достатність, в контексті ст. 251 КУпАП.

Матеріалами справи не встановлено обставин, які б давали об'єктивні підстави ставити під сумнів пояснення вищезазначених свідків, оскільки такі пояснення є послідовними та повністю узгоджуються між собою та з даними, котрі слідують з інших доказів, що містяться в матеріалах справи.

Суд першої інстанції правильно дав критичну оцінку поясненням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, оскільки зазначені особи товаришують з правопорушником ОСОБА_1 та їх свідчення дані з метою уникнення останнім покарання за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши доводи апелянта стосовно відсутності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про їх безпідставність з огляду на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив згоду з фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 було проведено більше, ніж через дві години після ДТП, та алкогольні напої він вживав саме після того, як залишив автомобіль автомобіль на місці ДТП, не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, даючи оцінку вищевказаним доказам, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року, відносно ОСОБА_1, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач