пр. № 3/759/5530/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П. за участю захисника адвоката Гори Р.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 185131 від 31.07.2016 ОСОБА_2 31.07.2016 приблизно о 00 год. 20 хв. керував автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 на вул. Садовій, 37 в с. Чумакове Буринського району Сумської області з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Для розгляду справи ОСОБА_2 з'явився, свою вину у порушені Правил дорожнього руху України не визнав.

На виконання положення пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників суддя дослідила всі надані докази та вважає, що провадження по адміністративному матеріалу підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Між тим, згідно пояснень які надав ОСОБА_2 при розгляді справи, 31.07.2016 він із своїми знайомими їхали в гості до друзів з м. Києва в Сумську область двома автомобілями, з дуже невеликою швидкістю. В Буринському районі Сумської області його зупинили працівники поліції. Він запитав причину зупинки, йому одразу ж сказали, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Він сказав, що пройде тест на стан сп'яніння на місці зупинки, однак працівники поліції не хотіли проводити огляд на стан сп'яніння, мотивуючи це відсутністю у них спеціального приладу. Через дві години інший автомобіль патрульної поліції привіз прилад для проходження огляду. Йому запропонували пройти огляд, однак трубка при ньому не розпечатувалась, а вже була вставлена у прилад, саме тому він наполіг на проведенні огляду в медичному закладі. Працівники поліції в медичний заклад його не повезли, натомість запросили двох осіб, які стали свідками та склали на нього протокол за відмову у проходженні огляду на стан сп'яніння. Після цього він сів у свій автомобіль і поїхав. Посвідчення водія в нього не вилучали.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що 30.07.2016 їхала із друзями до своїх батьків в Сумську область двома автомобілями. В Буринському районі Сумської області їх зупинили працівники поліції. Підійшовши до автомобіля, за кермом якого був ОСОБА_2, побачила, що він вже був в оточенні працівників поліції. Їй з ним не дозволяли спілкуватися, працівники поліції говорили, що при перевірці має бути лише ОСОБА_2. Працівники поліції сказали, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, на що останній просив пройти тест на стан сп'яніння, однак в них не було прибору. Їх тримали приблизно 2 годин, після чого привезли прилад. Вона почула, що ОСОБА_2 просив, щоб трубку відкрили в його присутності. Вона бачила вже вставлену трубку в прилад. Як її вставляли не бачила. У звязку із тим, що ОСОБА_2 надали прилад з вже вставленою трубкою, він просив пройти огляд у лікарні, але йому в цьому відмовили та склали протокол про відмову в проходженні огляду на стан сп'яніння. Працівники поліції крім прибору, привезли з собою ще двох осіб, які не показали на прохання ОСОБА_2, своїх документів, та записали їх як свідків. Після оформлення документів їх відпустили, вони сіли в свої автомобілі, ОСОБА_2 знову сів за кермо, і поїхали.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали при розгляді справи аналогічні за змістом пояснення.

Суддя відхиляє письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки останні спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, на неодноразові виклики суду свідки не з'явились, в телефонній розмові категорично відмовились з'являтись на розгляд справи, а також навіть в телефонному режимі не змогли надати жодних пояснень. Неявка даних свідків унеможливлює суддю та особу, на яку складено протокол ОСОБА_2, встановити достовірність викладеної в письмових поясненнях інформації, можливості задати даним свідкам будь-які запитання.

Матеріали справи не містять даних і про тимчасове затримання транспортного засобу шляхом блокування або доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, як це передбачає ст. 265-2 КУпАП.

Крім того, всупереч вимогам ч. 1 ст. 266 КУпАП зважаючи на те, що працівники поліції вважали, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, останній не був відсторонений від керування цим транспортним засобом.

Незважаючи на вимоги ст. 265-1 КУпАП, у ОСОБА_2 не було вилучено посвідчення водія, хоч санкція статті ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою на нього складено протокол, передбачає обов'язкове адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Крім того суддею надсилався запит на отримання диску із відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції з підтвердженням викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактів, забезпечення явки свідків, а також працівників поліції та надання доказів про відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, однак на день розгляду справи відповіді на запит не надійшло.

Враховуючи пояснення ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також положення ст.. 62 Конституції України, суддя приходить до висновку, що даних про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння - не здобуто.

Виходячи із цього, відсутність порушень п. 2.5. Правил дорожнього руху України із боку ОСОБА_2, за що відкрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, свідчить про відсутність складу зазначеного вище адміністративного правопорушення із наслідками у вигляді адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю серед інших, за наявності такої обставини як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.П. Новик