АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/5766/16-п Головуючий суддя І інстанції: Євтіфієв В.М.
Провадження № 33/790/741/16 Суддя доповідач Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Колтунова А.І., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його представника - адвоката Надолі Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Харківської області, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Постановлено стягнути судовий збір в сумі 275,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2016 року о 08 год. 50 хв. ОСОБА_2 у Харківській області Дергачівського району в с.Пересічне по вул.Центральній,1, порушивши п. 2.5 ПДР України, керував автомобілем «ВАЗ 21103», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох понятих відмовився. Також відмовився від підпису та надання пояснень.

Суд першої інстанції при розгляді справи дійшов висновку, що ОСОБА_2І порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді від 22 вересня 2016 року скасувати та закрити провадження у справі, вважаючи що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину.

Апелянт вважає, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП він притягнутий безпідставно та вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням вимог закону, без його присутності, йому не надали можливості ознайомитися з протоколом; стверджує, що був тверезим; вказує, що інспектор не забезпечив його доставку для проходження медичного освідоцтва, а самостійно він не мав змоги його пройти, бо не мав часу; наполягає на тому, що знаходився в тверезому стані.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та представник Надоля Є.В. змінили доводи апеляційної скарги та просили скасувати постанову Ленінського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2016 року і закрити провадження по справі, в зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу в редакції змінених доводів; пояснення свідка ОСОБА_4; перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Пункт 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Іструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

За таких обставин, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП, яке виразилося у відмові від огляду на стан сп'яніння, чим порушено вимоги п.2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №282668, складений саме за відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, та за відмову проходження медичного освідоцтва в установі.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», медичному огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, які збільшують час реакції, знижуючи увагу та швидкість реакції.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох понятих складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп'яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

За наявності таких кваліфікуючих ознак компетентними особами складається протокол про адміністративне правопорушення п.2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП.

Дані обставини про порушення водієм ОСОБА_2 наведених вимог п.2.5 ПДР України, встановлені судом першої інстанції обґрунтовано.

В апеляційному суді опитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_5 з приводу обставин вчиненого правопорушення пояснив, що він є другом дитинства для ОСОБА_6 Зазначив, що 12 серпня 2016 року йому зателефонував ОСОБА_6 з проханням під'їхати до його місцезнаходження, оскільки він зупинений працівниками патрульної поліції за порушення. По прибуттю до міста зупинки патрульними було складено протокол про тимчасову передачу транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_5, оскільки на водія ОСОБА_2 був складений протокол за ст.130 КУпАП.

На запитання учасників судового розгляду свідок ОСОБА_5 пояснив, що в його присутності ОСОБА_2 працівники поліції не пропонували пройти медичний огляд; про те, що водійське посвідчення знаходиться у працівників поліції, він не знав.

В суді апеляційної інстанції був опитаний в якості свідка старший інспектор РДПС ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4

За обставинами адміністративного правопорушення ОСОБА_4 зазначив, що він виконуючи свої професійні обов'язки, 12 серпня 2016 року о 09-00 год. В Харківській області Дергачівського району в с.Пересічне по вул.Центральній,1 зупинив водія ОСОБА_2, який керував автомобілем ВАЗ-21103 в стані алкогольного сп'яніння. Причиною зупинки автомобіля слугували ознаки, що свідчили про технічну несправність транспортного засобу-деформація правого переднього колеса та відсутність аварійних сигналів. В результаті зупинки транспортного засобу при вимозі надати документи були встановлені ознаки знаходження водія в стані алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. В присутності двох свідків водію було запропоновано пройти алкотестер «Драгер» та медичне освідоцтво в установленому порядку, від чого він відмовився.

На запитання учасників процесу інспектор пояснив, що під час складання протоколу ОСОБА_2 були роз'яснені його права, він був ознайомлений за ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, проте від підпису протоколу в присутності свідків він відмовився. В графі протоколу «тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав» водій ОСОБА_2 також відмовився ставити підпис, на підставі чого йому було роз'яснено права отримати тимчасовий дозвіл та копію протоколу в УПД ГУНП в Харківській області в відділі адміністративної практики.

За таких обставин доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з приводу ненадання патрульним поліцейським йому можливості пройти медичний огляд в спеціальній установі, спростовуються здобутими в ході розгляду справи, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, доказами.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії (а.с.3), зазначено, що огляд водія ОСОБА_2 проведено на стан сп'яніння, в зв'язку з виявленими у водія ознаками стану сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Саме після виявлення таких ознак інспектором було запропоновано ОСОБА_2 пройти тест на стан сп'яніння.

Достовірність зазначених документів у суду апеляційної інстанції сумніву не викликає, а тому доводи апелянта в цій частині не можуть бути визнані обґрунтованими.

Доводи апелянта та його представника щодо необхідності закриття провадження у справі у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають, оскільки адміністративне стягнення ОСОБА_2 у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що було передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП на момент вчинення правопорушення, суддею призначено виважено, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та за відсутності обставин, що пом'якшують відповідальність в такому випадку, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що застосоване до ОСОБА_2 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень; постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,- саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, що за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень ст.30 КУпАП. Особа в стані алкогольного сп'яніння втрачає можливість адекватно оцінювати дорожню обстановку, вчасно реагувати на її зміни та швидко приймати правильні рішення, що може призвести до скоєння ДТП. Тобто умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -