АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як вбачається з вказаної постанови, суддею встановлено, що 01 вересня 2016 року о 02 год. 55 хв., в м. Києві по вул. Дубініна, 7/14, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою алкотестера «ДРАГЕР» №6820, тест №26, за результатами якого у ОСОБА_2 виявлено рівень алкоголю в крові 1,66 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року, якою його визнано винним у порушенні п. 2.9а ПДР України та накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2 посилається на порушення суддею вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, який розглянув справу без дослідження фактичних обставин та виніс постанову без врахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану та обставин, що пом'якшують відповідальність.

Крім того вказує, що він є учасником АТО і проходив службу в танковому батальйоні, та у зв'язку з отриманими психологічними та фізіологічними травмами, приймає велику кількість заспокійливих засобів, в тому числі виготовлених на спиртовій основі, про що було повідомлено працівників поліції під час проведення огляду на стан сп'яніння, однак останні, маючи всі підстави для проведення такого огляду в закладі охорони здоров'я, проігнорували вказані ним обставини та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також посилається на порушення працівниками поліції вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», які перед проведенням огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, не надали на його вимогу сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, без зазначення та фіксування у протоколі причин такої відмови, внаслідок чого результати проведеного тесту не можна вважати належними та допустимими доказами перебування особи у стані сп'яніння.

Також посилається на ту обставину, що працює водієм і на його утриманні перебувають батьки, а позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить їх лікування та належний догляд.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2016 року відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №486110, і даний протокол з додатками 07.09.2016 року надійшов до Голосіївського районного суду м. Києва, за результатами розгляду якого ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №486110 від 01.09.2016 року (а.с. 2), складеного відносно ОСОБА_2, в якому останній погодився з вчиненим правопорушенням щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння; даними проведеного тесту №26 за допомогою приладу «Драгер» № ARHK- 0531, який показав наявність алкоголю в крові ОСОБА_2 в розмірі 1,66 ‰ (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів за підписом інспектора УПП в м. Києві Порхун Г.В. (а.с. 4), в якому ОСОБА_2 також погодився з результатами проведеного тесту, що засвідчив власним підписом; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3), які підтвердили результати проведеного огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, а тому вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані за ст.130 ч.1 КУпАП.

Апеляційні доводи ОСОБА_2 про те, що під час проведення працівниками поліції його огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, останні не надали на його вимогу сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, внаслідок чого, результати такого огляду не є належними та допустимими доказами перебування особи в стані алкогольного сп'яніння, суд не приймає до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту ОСОБА_2 не навів, а маючи можливість зазначити про вказані обставини при складанні 01.09.2016 року відносно нього протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП та під час розгляду справи в суді, останній не зазначав про ці обставини, а навпаки погодився з обставинами вчиненого ним правопорушення на місці події, про що власноруч зазначив у протоколі, в суді першої інстанції повністю визнав свою вину в порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України та 21.09.2016 року, тобто в день винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, сплатив штраф та судовий збір (а.с. 10, 11).

Що стосується доводів апелянта щодо вживання ним лікарських засобів на спиртовій основі, внаслідок чого в його крові під час проведення тесту на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» виявлено наявність алкоголю в розмірі 1,66 ‰, то таке твердження є безпідставним, оскільки не містить належного обґрунтування та не підтверджується належними доказами про вживання ним в цей день ліків на спиртовій основі.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік і не містить альтернативних видів адміністративних стягнень, а тому посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що він працює у ДО Комбінат «Прогрес» на посаді водія та на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку з третьою групою інвалідності і позбавлення його права керування транспортними засобами унеможливить їх лікування та належний догляд, не може бути врахована судом у даному конкретному випадку, як підстава для скасування оскаржуваної постанови.

За наведеного, вважаю постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, законною та обґрунтованою та не вбачаю підстав для її скасування, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1463/2016 Категорія КУпАП: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.