Справа № 484/2933/16-п 22.11.2016 22.11.2016 22.11.2016
Номер провадження: 33/784/265/16
Провадження № 33/784/265/16 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Апеляційний суд Миколаївської області в

складі:

Головуючої судді Гребенюк В.І.

За участі: секретаря судового засідання Грабовецької О.С.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, холостого, не працюючого, зареєстрованого на ІНФОРМАЦІЯ_4; фактично проживаючого на ІНФОРМАЦІЯ_5; -

- визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі ч. 4 ст. 38 КУпАП закрито провадження у справі.

Згідно постанови судді, 30 липня 2016 року приблизно о 19.30 год. на вул. Миру в с. Чаусове-2 Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_2, керуючи належним на праві власності ОСОБА_4 автомобілем НОМЕР_1, на перехресті рівнозначних доріг з вул. Перемоги не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрестя праворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2, порушив вимоги п.п. 2.3, 2.5, 10.11, 12.1 та 12.3 ПДР, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 124 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та справу відносно нього закрити на підставі відсутності складу правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а також призначити авто-технічну експертизу. Вважає постанову суду в частині визнання його винним незаконною та не обґрунтованою. При цьому зазначає: що на схемі ДТП помилка. Автомобілі знаходились не на перехресті, як намальовано, а до нього; що належний йому автомобіль знаходився на відстані 3.4 м., що визначено шляхом підрахунків; що на схемі його автомобіль знаходився до перехрестя на відстані 3.4 м., і навіть не доїхав до місця, де повинен був зупинитися для надання переваги у русі; що зіткнення відбулося на відстані 1.10 м. від правого краю проїзної частини, тобто на його смузі руху; що не були допитані свідки, не проводилась авто-технічна експертиза чи дослідження; що саме ОСОБА_3 створив аварійну ситуацію, - виїхавши на мою смугу руху, - яка і привела до ДТП. Також наводить доводи щодо недоліків досудового розслідування.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_3 вважає: що подана ОСОБА_2 скарга не підлягає задоволенню, оскільки зазначені в ній мотиви є безпідставними та необґрунтованими, в той час як постанова суду першої інстанції винесена у відповідності до вимог чинного законодавства України з урахуванням всіх фактичних обставин справи; що при цьому судом вірно застосовано норми процесуального і матеріального права, в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму судовому рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Також вказує, що апелянт не заперечує факту порушення саме ним Правил дорожнього руху та посилається на помилку в схемі ДТП. Але такі доводи апелянта вважає хибними, так як на момент складання та підписання ним схеми ДТП у нього не було зауважень щодо зображених на схемі обставин ДТП; що, не визнаючи підтверджуючим доказом його вини у вчиненні ДТП - Постанову слідчого про закриття кримінального правопорушення, він (апелянт) її не оскаржив та не надав жодного доказу щодо її скасування, обмежуючись лише особистими доводами, які є непослідовними, недостовірними та не чіткими, та які не узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи. Зауважує, що ОСОБА_2 в доводах своєї апеляційної скарги весь час намагається безпідставно звинуватити його у скоєнні ДТП, замовчуючи при цьому ті обставини, що він (апелянт) безпідставно залишив місце ДТП з метою уникнення проведення медичного огляду на стан алкогольного спяніння та тривалий час переховувався від працівників ДАІ з метою уникнення складання протоколу про вчинення ДТП.

Заслухавши доводи апелянта ОСОБА_2 на підтримку своєї апеляційної скарги, доводи заперечення потерпілого ОСОБА_3 проти апеляційної скарги ОСОБА_2, розглянувши справу з дотриманням принципу рівності сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 241405 від 08 вересня 2016 року зі схемою ДТП вбачається, що 30 липня 2016 року приблизно о 19.30 год. на вул. Миру в с. Чаусове-2 Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_2, керуючи належним на праві власності ОСОБА_4 автомобілем НОМЕР_1, на перехресті рівнозначних доріг з вул. Перемоги не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрестя праворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_6, д/н ВЕ 31-08А К під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження, а пасажир автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 124 КУпАП (а. с. 2, 6).

У дослідженій схемі дорожньо - транспортної пригоди від 30 липня 2016 року зафіксована обстановка на місці пригоди, відомості про взаємне розташування транспортних засобів після пригоди та характер їх пошкоджень, які ніким з учасників ДТП не заперечувалися (а. с. 6).

Основним аргументом апеляційної скарги ОСОБА_2 є твердження щодо неправильності схеми ДТП, проте у схемі ДТП він (ОСОБА_2І.) не зазначив про свою незгоду із зафіксованими даними, не мав до схеми жодних претензій і підписав її без зауважень, заперечень та застережень.

В апеляційному суді ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно був згоден зі схемою ДТП на момент її підписання.

Крім того, у вищевказаному протоколі він також не зазначив про свою незгоду як з протоколом, так і зі схемою ДТП, і підписав їх без зауважень та застережень (а. с. 2, 6).

З огляду на зазначене є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо невідповідностей та неправильності зазначених у схемі ДТП від 30 липня 2016 року фактичних даних та відомостей.

Апеляційному суду ОСОБА_2 пояснив, що в ДТП сталося на його смузі руху внаслідок виїзду туди автомобілю потерпілого, що спростував потерпілий ОСОБА_3.

Аналогічним показанням ОСОБА_2 суддя суду першої інстанції дав належну оцінку і прийшов до вірного висновку про порушення останнім правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та що його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 на перехресті рівнозначних доріг не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрестя праворуч.

За такого суд першої інстанції цілком законно і обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому є безпідставними апеляційні доводи в цій частині.

При цьому суд правильно взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_3 в судовому засіданні, дані протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 241405 від 08 вересня 2016 року, які відповідають схемі огляду місця ДТП від 30 липня 2016 року та протоколу огляду місця ДТП від 30 липня 2016 року, доданими до матеріалів справи фотознімками, дані постанови слідчого Первомайського ВП ГУНП в Миколаївської області про закриття кримінального провадження № 0002110 по даній ДТП від 11 серпня 2016 року у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки пасажир автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 внаслідок ДТП отримав легкі тілесні ушкодження, (а. с. 2, 6, 7 11, 4 5 відповідно).

Що стосується посилань апелянта на показання свідка ОСОБА_5, який був пасажиром у його автомобілі під час ДТП, то вони є неприйнятними, оскільки судом першої інстанції такий свідок не допитувався, а під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не заявляв клопотань про його допит.

Крім того, думки учасників ДТП та свідків щодо винуватця цієї ДТП не мають вирішального значення, оскільки встановлення вини певної особи є компетенцією відповідного суду за результатами розгляду відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. В даному випадку саме ОСОБА_2

Є такими, що не ґрунтуються на законі і вимоги апелянта щодо призначення авто-технічної експертизи, оскільки таких клопотань в суді першої інстанції він не заявляв, а, крім того, ті питання, які він вважав за необхідне поставити перед експертом, є правовими, які у жодному разі не можуть бути поставлені перед експертом.

Безпідставними є і посилання апелянта на винуватість у цій ДТП потерпілого ОСОБА_3, оскільки предметом розгляду суду є протокол щодо певної конкретної особи і лише щодо вчинення саме цією особою конкретного правопорушення. У даному випадку такою особою є саме апелянт ОСОБА_2

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також не встановлено будь-яких порушень з боку суду першої інстанції при розгляді даної справи, які б давали підстави для скасування оскаржуваної постанови суду у спосіб, про який просить апелянт.

Що стосується доводів апелянта щодо недоліків досудового розслідування (в тому числі і щодо відсутності певних експертиз), то вони є неприйнятними, оскільки ці питання не є предметом розгляду у даному провадженні і жодним чином не впливають на суть прийнятого апеляційним судом рішення.

Згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

За матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення постанова про закриття кримінального провадження № 0002110 по даній ДТП за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, прийнята слідчим Первомайського ВП ГУНП в Миколаївської області 11 серпня 2016 року (а. с. 4 5), а судом справа розглянута 28 жовтня 2016 року, тобто більше ніж через місяць з дня винесення постанови про закриття кримінального провадження.

З огляду на зазначене є вірним висновок судді суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247, ч. 4 ст. 38 КУпАП.

З огляду на наведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для скасування або зміни постанови судді.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Залишити без змін постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: ОСОБА_7