АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/639/16 Головуючий у І-й інстанції - Хомченко С.І.
Справа № 180/1527/16 п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах вказаних в оскаржуваній постанові, 16 серпня 2016 року о 08.00 годині водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Шевроле Лачеті» номерний знак НОМЕР_1 рухався по а/д Н08 437 км. СП Солонянський з явними ознаками алкогольного спяніння, (різкий запах алкоголю з порожнини роту), але в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України від проходження медогляду на стан спяніння, як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і їхати в медичний заклад у встановленому порядку відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, 21.09.2016 року тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, зазначаючи, що отримав копію постанови поштою 14 вересня 2016 року.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді першої інстанції скасувати та провадження закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що адміністративне стягнення, яким його було піддано, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Зазначає, що факт знаходження ОСОБА_2 з ознаками алкогольного спяніння, спростовуються довідкою виданою лікарем наркологом Марганецької ЦМЛ ОСОБА_4 від 16.08.2016 року.

В судове засідання ОСОБА_3 на неодноразові виклики не зявлявся, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки осатаній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без його участі.

Вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_3, яка зводиться до його відсутності в суді першої під час розгляду справи, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що адміністративне стягнення, яким його було піддано, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, є безпідставними і такими, які спростовуються матеріалами справи.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 271096 від 16.08.2016 року; поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно яких, вони булі свідками відмови водія ОСОБА_3 в категоричній формі, від проходження на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд на стан алкогольного спяніння, як у лікарні так і на місці за допомогою алкотестеру та від водія було чутно запах алкоголю з порожнини рота, письмовими поясненнями самого ОСОБА_3, згідно яких, останній, був зупинений ДПС, алкогольні напої не вживав у лікарню на медичне освідування їхати відмовляється, на місце продувати «Драгер» відмовляється в присутності двох свідків;

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_3., від проходження медичного огляду, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Доводи в апеляційній скарзі, стосовно того, що ОСОБА_3 був тверезим і самостійно звернувся до лікарні для огляду, де згідно довідки, виданою лікарем наркологом Марганецької ЦМЛ від 16 серпня 2016 року він був тверезим, не беру до уваги, оскільки вони є необґрунтованими і безпідтсавними.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції.

Згідно до п.12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Таким чином, надана до апеляційної скарги довідка видана лікарем наркологом Марганецької ЦМЛ ОСОБА_4 від 16.08.2016 року, не підтверджує того факту, що ОСОБА_3 не перебував у стані алкогольного спяніння, оскільки не може бути достатнім та допустимим доказом по справі. Дана довідка не складена у відповідності до вимог вказаної вище Інструкції, тоді як згідно її вимог, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними, тим паче, огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться лише в присутності працівника поліції.

При накладенні стягнення на ОСОБА_3., суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження ним вчинення нових правопорушень. Враховано характер і міру громадської небезпеки вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_3, не надано та матеріалами справи не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що застосовані до ОСОБА_3 судом першої інстанції вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень, тоді як доводи апеляційної скарги не дають законних та обєктивних підстав для скасування накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1