П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Головчак М.М.,розглянувши справу, яка надійшла з Управління Держпраці у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1, працюючої начальником Дочірнього підприємства ДП Державного підприємства виробничого зв"язку нафтопродуктозабезпечуючої системи "Рівненський цех електрозв"язку",

за ч.1 ст.41 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Гр. ОСОБА_1 допустила порушення законодавства про працю, що було виявлено 26 вересня 2016 року, а саме в порушення вимог ч.1 та 2 ст.115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати проводиться менше двох разів на місяць, через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, відповідно до виписки по рахунку за дату 14.07.2016 року ПАТ «ВТБ БАНК» заробітна плата за листопад місяць 2015 року виплачена 14.07.2016 року; відповідно до виписки по рахунку за дату 26.07.2016 року ПАТ «ВТБ БАНК» заробітна плата за лютий 2016 року виплачена 26.07.2016 року.

В порушення вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги, встановленому чинним законодавством не проводиться, про що надано пояснення головного бухгалтера.

В порушення вимог ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації не проводиться у тому самому місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Так, відповідно до виписки по рахунку за дату 09.08.2016 року ПАТ «ВТБ БАНК» заробітна плата за січень місяць 2016 року виплатилась 09.08.2016 року, компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати на момент розрахунку не нарахована та не виплачена.

В порушення вимог ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, не проводиться в день звільнення.

Так, відповідно до наказу від 10.06.2016 року № 22 «Про звільнення ОСОБА_2Л.» при звільненні ОСОБА_2 13.06.2016 року виплату всіх сум, що належали йому від підприємства проведено 30.06.2016 року, відповідно до відомості нарахування коштів №57 та платіжного доручення від 30.06.2016 №226; відповідно до наказу від 10.06.2016 року №21 «Про звільнення ОСОБА_3М.» при звільненні ОСОБА_3 13.06.2016 року виплату всіх сум, що належали йому від підприємства проведено 30.06.2016 року, відповідно до відомості нарахування коштів №57 та платіжного доручення від 30.06.2016 №226.

В порушення вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати в день звільнення всіх коштів працівнику не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, при звільненні ОСОБА_2 13.06.2016 року виплату всіх сум, що належали йому від підприємства проведено 30.06.2016 року, відповідно до відомості нарахування коштів № 57 та платіжного доручення від 30.06.2016 року №226 без урахування середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку; при звільненні ОСОБА_3 13.06.2016 року виплату всіх сум, що належали йому від підприємства проведено 30.06.2016 року, відповідно до відомості нарахування коштів №57 та платіжного доручення від 30.06.2016 року №226 без урахування середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В порушення вимог ст. 83 КЗпП України при звільненні працівника йому не виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Так, при виплаті всіх сум ОСОБА_2, що належали йому від підприємства, відповідно до наказу від 10.06.2016 року №22 «Про звільнення ОСОБА_2Л.» не врахована компенсація за щорічну додаткову відпустку за ненормований робочий день в кількості 24 календарних днів за 2011,2012,2013,2014,2015,2016 року (відповідно до абз.2 п.6.7.4 Колективного договору між адміністрацією і радою трудового колективу дочірнього підприємства державного підприємства виробничого зв'язку нафтопродуктозабезпечуючої системи «Рівненський цех електрозв'язку» та Переліку посад працівників, які працюють на умовах ненормованого робочого дня, робота яких дає право на щорічну додаткову відпустку за ненормований робочий день , що є додатком №10 Колективного договору).

В порушення вимог ч.5 ст.97 КЗпП України, ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» оплата здійснюється не в першочерговому порядку.

Так, відповідно до даних Головної книги ДПДПВЗНС «Рівненський цех електрозв'язку » в травні місяці 2016 при надходженні коштів підприємству в сумі148888,42 (сто сорок вісім тисяч вісімсот вісімдесят вісім гривень 42 коп.), фонду оплати праці 133023,80 (сто тридцять три тисячі двадцять три гривні 80 коп.) на заробітну плату використано лише 25530,78 (двадцять п'ять тисяч п"ятсот тридцять грн. 78 коп.) при заборгованості із виплати заробітної плати 759474,08 грн. (сімсот п"ятдесят дев"ять тисяч чотириста сімдесят чотири тисячі 08 коп.).

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з"явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням, направленим на її ім"я.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 про розгляд справи була сповіщена своєчасно, доказів, які б помякшували її відповідальність не надала і такі судом не встановлені.

Вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами адміністративної справи.

Враховуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі ч.1 ст.41 КУпАП, керуючись ст.ст.283,284 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. (п"ятсот десять грн. 00 коп.).

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. (двісті сімдесят п"ять грн. 60 коп.).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак