Адміністративна справа 359/6067/16-п
Провадження 3/359/2763/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 р. суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Туманова К.Л., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючої, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП України, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 р. до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 серпня 2016 р. ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 гривень, а також стягнуто судовий збір у розмірі 275,60 грн. (а.с.28-29).

Постановою Апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2016 р. постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2016 р. щодо ОСОБА_1 скасовано та прийнято нову постанову, якою матеріали про адміністративне правопорушення направлено до ВПС "Бориспіль-1" ДПСУ ОКПП "Київ" для проведення додаткової перевірки та належного дооформлення (а.с.41-42).

24.10.2016 р. вказаний адміністративний матеріал було повернуто до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, після усунення вказаних недоліків.

Із протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП № 140863 від 29 липня 2016 р. вбачається, що 29 липня 2016 р. о 19 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 намагалась незаконно перетнути державний кордон України, в пункті пропуску "Бориспіль" на напрямку "Відліт" в терміналі "D" ДП МА "Бориспіль", під час оформлення пасажирів рейсу № 5251 сполученням "Київ-Пальма-де-Мальорка" прибула на паспортний контроль без відповідних документів, що дають право на перетин державного кордону України, а саме предявила закордонний паспорт громадянки ОСОБА_2 № 21038129 на її ім'я, що не відповідає встановленому зразку, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справи про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Частиною 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відсутні будь-які відомості про повідомлення останньої про дату і місце розгляду справи, то судом було призначено розгляд даної справи на 28.10.2016 р. та, на виконання вищевказаних вимог законодавства, ОСОБА_1 було викликано до суду на розгляд вищевказаної справи (а.с.57, 58).

При цьому, у судове засідання ОСОБА_1 призначене на 28.10.2016 р. не з'явилася.

Так, в ч. 1 ст. 268 КУпАП зазначено, що під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи були відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду даної справи, то з метою недопущення порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом було відкладено розгляд даної справи до 10.11.2016 р.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнала, та зазначила, що 29.07.2016 р. в ПП "Бориспіль" вона мала при собі два документи, а саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон та закордонний паспорт громадина ОСОБА_2. Так, під час проходження паспортного контролю вона предявила співробітникам прикордонної служби паспорт громадянки України на своє ім'я № ЕК026695, виданий 10.03.2009 р., орган, що видав: 8090, із діючою шенгенською візою з 13.03.2014 р. по 12.03.2018 р. Тобто вона надала на паспортний контроль діючий документ, що надає їй право на перетинання державного кордону України, відповідно до вимог чинного законодавства. Інший паспорт, який був серед її особистих речей, а саме закордонний паспорт громадянки ОСОБА_2 № 21038129 на її ім'я, вона працівникам прикордонної служби не надавала. Цей паспорт вони в неї вилучили самостійно, після того як вона вже пройшла паспортний контроль по її паспорту громадянки України для виїзду за кордон. Це свідчить про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки вона реалізувала своє право громадянина України на виїзд з України на підставі дійного паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Наявність у неї іншого закордонного паспорта громадянки ОСОБА_2, про який зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, не має жодного відношення до даної справи, оскільки за цим паспортом вона не намагалась перетнути державний кордон України, у звязку з чим вона і не могла його надати при проходження паспортного контролю. Таким чином, будь-яких протиправних дій вона не вчиняла, і діяла відповідно до вимог ЗУ "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України" та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 р., та предявила документ,що надає їй право на виїзд з України, а саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2016 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. 15.09.2016 р. постановою Апеляційного суду Київської області дану постанову було скасовано, та прийнято нову, якою матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП повернуто до ВПС "Бориспіль-1" ДПСУ ОКПП "Київ" для проведення додаткової перевірки. Після проведення такої перевірки матеріали даної справи було повернуто до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Однак, ознайомившись з матеріалами справи, можна зробити висновок, що недоліки зазначені у постанові Апеляційного суду Київської області працівниками прикордонної усунуті не були, і справа перебуває в тому ж стані, як і до прийняття даної постанови. Так, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, на підтвердження того, факту, що громадянка України ОСОБА_1 намагалася незаконного перетнути державний кордон України, а саме предявила на паспортний контроль закордонний паспорт громадянки ОСОБА_2 № 21038129 на її ім'я, який не відповідає встановленому зразку. При цьому навпаки, матеріали справи, вказують на те, що громадянка України ОСОБА_1 29.07.2016 р. в ПП "Бориспіль" предявила на паспортний контроль дійсний паспорт громадянки України для виїзду за кордон на її ім'я, а інший паспорт, про який зазначено у протоколі, знаходився серед її речей. При цьому, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат ОСОБА_3 зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення ЧЦП № 140863, складено відносно ОСОБА_1 про нібито вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, - 29.07.2016 р. Це свідчить про те, що з дня складання протоколу пройшло більше ніж 3 місяці. Відповідно до статей 38 та 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підвідомчі суду (судді) тримісячного строку з дня вчинення правопорушення. Враховуючи вищевикладене, адвокат ОСОБА_3 просила суд винести постанову про закриття справи, у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Коментована стаття передбачає, що це строки, після закінчення яких виключається накладення на особу адміністративних стягнень,

З вищезазначених норм законодавства випливає, що закінчення строку накладення адміністративного стягнення на момент постановлення рішення не усуває необхідності розглянути справу по суті, тобто всебічно дослідити матеріали адміністративної справи та вирішити питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Так з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вищезазначених вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, лише після встановлення судом того, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад адміністративного правопорушення і особа винна в його вчиненні, суд вправі вирішувати питання, передбачені ст. 38 КУпАП, а саме щодо можливості накладення адміністративного стягнення, оскільки цей строк рахується саме з дня вчинення правопорушення. Про це також, йдеться і в правовій позиції Верховного суду України, викладеній у постанові голови Верховного суду України від 22 серпня 2005 року, а саме що у конкретній справі закриття справи на підставі ст. 38 КУпАП допустимо лише у випадку доведеності вини особи у вчиненні правопорушення за умови забезпечення при розгляді справи всебічного, повного й обєктивного з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, з дотриманням процесуальної форми її розгляду, визначеної законом.

Суд, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її представника, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що передбачені 251 КУпАП, прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 вини у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України" документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і вїзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну(дає право на вїзд в Україну).

Правові засади здійснення прикордонного контролю визначені ст. 3 ЗУ "Про прикордонний контроль", зокрема, під час прикордонного контролю посадові та службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють свої повноваження в межах, передбачених Конституцією України, цим Законом, Законом України "Про Державну прикордонну службу України", іншими актами законодавства України, а також міжнародними договорами України. Якщо міжнародним договором, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що встановлені цим Законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 2 ЗУ "Про Державну прикордонну службу України", визначено основні функції Державної прикордонної служби України, серед яких, в тому числі, і здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Частинами 2 та 3 ст. 6 ЗУ "Про прикордонний контроль" передбачено, що початком здійснення прикордонного контролю, зокрема, особи, є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами,а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Відповідно до положень ст. 7 даного Закону, паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи ДПС України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних ДПС України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 та її представника на те, що вона 29.07.2016 р. під час проходження паспортного контролю, в пункті пропуску "Бориспіль" на напрямку "Відліт" в терміналі "D" ДП МА "Бориспіль", під час оформлення пасажирів рейсу № 5251 сполученням "Київ-Пальма-де- Мальорка", для посвідчення своєї особи, предявила співробітникам прикордонної служби саме паспорт громадянки України на своє ім'я № ЕК026695, виданий 10.03.2009 р., орган, що видав: 8090, із діючою шенгенською візою з 13.03.2014 р. по 12.03.2018 р., а не інший, наявний в неї документ - закордонний паспорт громадянки ОСОБА_2 № 21038129 на її ім'я, який в подальшому був вилучений самостійно працівниками прикордонної служби вже після проходження нею прикордонного контролю, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для звільнення її від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Так, кожна особа при проходженні паспортного контролю самостійно надає органам Державної прикордонної служби документ, який надає їй право на перетин державного кордону України. У звязку з чим саме цей документ і підлягає перевірці працівниками прикордонної служби з метою встановлення його дійсності та приналежності відповідній особі. Таким чином, працівники прикордонної служби позбавленні можливості здійснити перевірку будь-якого іншого документу, який не був безпосередньо наданий особою під при проходженні останнім паспортного контролю для посвідчення своєї особи.

Це вказує на те, що 29.07.2016 р. в пункті пропуску "Бориспіль" на напрямку "Відліт" в терміналі "D" ДП МА "Бориспіль", під час оформлення пасажирів рейсу № 5251 сполученням "Київ-Пальма-де-Мальорка" громадянка України ОСОБА_1 предявила на паспортний контроль саме закордонний паспорт громадянки ОСОБА_2 № 21038129, виданий на її ім'я, а не її дійсний паспорт громадянки України для виїзду закордон. У звязку з чим, працівниками прикордонної служби і було здійснено перевірку паспорту громадянки ОСОБА_2 № 21038129, на ім'я ОСОБА_1. За результати якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1

При цьому суддя також враховує, що незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, ОСОБА_1 дії працівників Державної прикордонної служби України щодо складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржувала, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього суду не надала. Крім того, у своїх протоколі про адміністративне затримання (а.с.2) та у своїх письмових поясненнях, відібраних у неї під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.4) ОСОБА_1 самостійно зазначила, що 29.07.2016 р. при перетині державного кордону України, вона предявила документ, а саме паспорт громадянки ОСОБА_2 на її ім'я, який був отриманий нею у законному порядку. Це вказує на те, що ОСОБА_1 під час складання даного протоколу фактично вину у вчиненому правопорушенні визнала. Однак в подальшому, в суді вину у вчиненому правопорушенні не визнала та почала оспорювати фактичні обставини справи. Тому покази, надані ОСОБА_1 в судовому засіданні в обґрунтування позиції її невинуватості, на думку суду, не спростовують доказів її вини у порушенні ч. 1 ст.204-1 КУпАП, які містяться у матеріалах справи.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 не визнає себе винною, її вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ЧЦП № 140863 від 29 липня 2016 р., складаного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а.с.1); протоколом про адміністративне затримання громадянки ОСОБА_1 від 29.07.2016 р., у звязку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а.с.2); протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 29.07.2016 р., відповідно до якого у громадянки України ОСОБА_1, зокрема, було вилучено закордонний паспорт громадянки ОСОБА_2 № 21038129 на ім'я Korovina Tatyana, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3); письмовими поясненнями правопорушниці, в яких вона особисто зазначила, що 29.07.2016 р. при перетині державного кордону України, вона предявила документ, а саме паспорт громадянки ОСОБА_2 на її ім'я, який був отриманий нею у законному порядку (а.с.4); рапортом інспектора 3-го відіпс впс "Бориспіль-1" ст. прапорщика ОСОБА_4 від 29.07.2016 р. (а.с.5); рапортом начальника 3-го відіпс впс "Бориспіль-1" капітана Лиска М.І. від 29.07.2016 р. (а.с.6); копією закордонного паспорту громадянки ОСОБА_2 № 21038129 на ім'я Korovina Tatyana, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7); копією посадкового талону на рейс № 5251 сполученням "Borispol-Kiev-Palma Mallorca" на ім'я Korovina Tatyana (а.с.8); запитами № 43/5241 від 30.07.2016 р. та № 43/1372 від 04.10.2016 р. до керівника консульського відділу Посольства Держави ОСОБА_2 в України щодо факту оформлення закордонного паспорту № 21038129 на ім'я Korovina Tatyana, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9, 54); актом приймання-передачі підроблених документів від 29.07.2016 р. (а.с.11); копією висновку експерта № 231/1176 від 22.08.2016 р., відповідно до якого в паспорті громадянина ОСОБА_2 № 21038129 на ім'я Korovina Tatyana, ІНФОРМАЦІЯ_1 проводилась заміна аркуша з установчими документами (а.с.48-53).

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

При цьому, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суддя оцінює критично та вважає це способом захисту від складеного відносно неї адміністративного протоколу, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як її покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів у суду та підтверджують вину ОСОБА_1

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, доведена повністю.

Своїми діями, які виразились у спробі перетнути державний кордон України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, що дають право на перетин державного кордону України, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, спроба незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_1 вчинюється один раз і утворює закінчений склад певного правопорушення. Вчинення такого діяння порушує конкретну норму порядку виїзду із України громадянами України, після чого правопорушення є закінченим і починають спливати строки накладення стягнення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП № 140863 від 29.07.2016 р. дане адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_1 29 липня 2016 р.

Зважаючи на те, що з дня вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, до моменту розгляду справи в суді пройшло більше трьох місяців, розпочате провадження в даній справі про адміністративне правопорушення, підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 38, ч. 1 ст. 204-1, ст. 245, 280, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Визнати винною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП по відношенню до ОСОБА_1, закрити, у звязку з закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя: К.Л. Туманова