Справа № 408/6482/16-п
Провадження №33/782/100/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 листопада 2016 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1, за участю правопорушника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.164 КУпАП,

В с т а н о в и в:

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 02 вересня 2016 року ОСОБА_2 притягнений до відповідальності за ст.164 ч.1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) гривень за те, що 19 червня 2016 року здійснював господарську діяльність, а саме надавав послуги по перевезенню пасажирів, на автомобілі НОМЕР_1, без відповідної державної реєстрації як субєкта господарювання, чим порушив ст.3 Закона України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

Стягнено з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 гривень 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду від 02.09.2016 року, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Він не здійснював господарську діяльность, оскільки згідно ч.1 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ч.1 ст.42 ГК України видом господарської діяльності є підприємницька діяльність тобто самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Він не був та не збирався бути субєктом господарської (підприємницької) діяльності бо здійснював перевезення пасажирів не систематично та без мети отримання прибутку, за ініціативи пасажирів та на прохання батька, який, до речі, також є свідком і міг би дати пояснення по справі.

У справі немає жодних доказів систематичності здійснення діяльності та отримання регулярного прибутку.

До 19.06.2016 року він ніколи не піддавався заходам адміністративного впливу, не затримувався працівниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО ГУ ДФС.

Перевезення здійснювалося за попередньою домовленістю між батьком ОСОБА_3 та його знайомими за умови сплати ними коштів за бензин. Таким чином, він надав разову послугу з перевезення без мети вести таку діяльність систематично і отримувати прибуток.

Підтвердженням відсутності цілі отримати прибуток є те що, навіть начебто отримані покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дозволяють встановити, що загальна сума отриманих коштів за перевезення складала 240 гривень.

Він є власником автомобіля НОМЕР_1, витрати бензину 8,5 л на 100 км. Відстань від м.Рубіжне до смт.Станиця ОСОБА_1 140 км, зворотній шлях від смт.Станиця ОСОБА_1 до м.Сєвєродонецька, де він мешкає, складає 125 км, таким чином, щоб подолати 265 км йому знадобилося 30 л бензину, вартість якого 689 гривень 70 коп. Тобто його витрати навіть перевищують суму, начебто зазначену свідками, і ніяк не дозволяють говорити про ведення ним господарської діяльності з метою отримання прибутку.

У протоколі зазначено, що пасажирів було чотири, але наводяться покази тільки двох пасажирів, тобто інші або не були опитані, або їх правдиві покази не були включені до протоколу. У постанові навіть не наведені повні прізвища свідків (наприклад немає повного прізвища свідка ОСОБА_5Л.). Прізвище іншого свідка у постанові взагалі має невизначений характер: у абзаці 3 постанови написано ОСОБА_6, а у абзаці 4 ОСОБА_4. Прізвища двох пасажирів взагалі відсутні.

Покази свідків є плутаними, на що суддя Рукас М.С. взагалі не звернув уваги. Так, його батька звати ОСОБА_7, а свідок с невизначеним прізвищем ОСОБА_4 (ОСОБА_6А.) показує, що вона звонила своєму знайомому «Славіку» і з ним домовлялась про начебто винагороду. Суддя навіть не поцікався тим, хто той «Славік».

Втім, навіть покази свідків підтверджують його слова про те, що вони є знайомими батька, які попросили останнього про дружню послугу з перевезення.

В свою чергу він, на прохання батька, виконав цю послугу на власному автомобілі. Не прямим доказом того, що він не планував брати винагороду є також те, що оплату за витрати на бензин він запропонував здійснити по факту доправлення пасажирів до кінцевої станції маршруту з тим, щоб компенсувати власні витрати на бензин.

Неотримання оплати на час затримання автомобіля, як зазначено у постанові суду, підтверджено поясненнями ОСОБА_2 та свідків, тому взагалі правопорушення не відбулося винагода не була отримана. У матеріалах справи не зафіксована сума отриманого прибутку, бо нічого було фіксувати. Правопорушення вважається скоєним з моменту завершення і наявності повного складу, у тому числі шкоди. В його діях не було навіть наміру завдавати шкоду державі, сам факт настання шкідливих наслідків не мав місце.

За таких умов, для встановлення істини при розгляді справи, суду було необхідним опитати усіх пасажирів та його батька у судовому засіданні, що не було зроблено, що також негативно позначилося на повноті розгляду та обґрунтованості рішення по справі.

Наполягає, що за таких умов не можна вважати, що у його діях є склад зазначеного правопорушення.

Крім цього, справу розглянуто з істотним порушенням його процесуальних прав, зокрема: при складанні 19.06.2016 року протоколу про адміністративне правопорушення працівниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО ГУ ДФС у Луганській області, йому не була надана копія протоколу, тому він не мав можливості оскаржити цей протокол. У протоколі є його пояснення, з поясненнями свідків він не ознайомлений, протокол не підписував. В судовому засіданні суддя Рукас М.С., всупереч ст.279 КУпАП, не розяснив йому права та обовязки, він не був ознайомлений з матеріалами справи.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення свідки були відсутні у судовому засіданні, він не мав можливості заздалегідь підготувати клопотання щодо їх виклику, бо не мав копії протоколу і відомостей щодо осіб свідків.

З наведеного слідує, що розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, та порушив вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 року №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», яка передбачає, що згідно ст.245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності з законом. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, в порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП один екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення не був вручений під розписку правопорушнику ОСОБА_2

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч.1 та 2 ст.3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а субєкти підприємництва підприємцями.

Згідно ч.1 ст.42 ГК України видом господарської діяльності є підприємницька діяльність тобто самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Як слідує із протоколу №328 про адміністративне правопорушення та пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 від 19.06.2016 року, долучених до матеріалів справи, перевезення пасажирів здійснювалось за домовленістю між ОСОБА_3 батьком правопорушника та його знайомими свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_4

В матеріалах справи відсутні буд-які докази, які підтверджують, що послуги по перевезенню пасажирів ОСОБА_2 здійснював ситематично, а тому апеляційній суд вважає, що він не займався видом господарської діяльності підприємницькою діяльністю без державної реєстрації як субєкта господарювання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП .

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не був ознайомлений з матеріалами справи та поясненнями свідків є безпідставними, оскільки він не звертався до суду з вказанним клопотанням.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не грунтуються на вимогах закону.

Також є необґрунтованими твердження в апеляційній скарзі, що в судовому засіданні, в порушення вимог ст.279 КУпАП, судья не розяснив йому права та обовязки, оскільки вони належним чином не підтверджені.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 02 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати з розгляду

кримінальних справ Апеляційного суду

Луганської області ОСОБА_1