П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2016 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1,не працює

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2016 року о 00.35 годині ОСОБА_1,керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.Південне шосе в м.Запоріжжі, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу ,завчасно за допомогою проблискового маячка червоного кольору та гучномовця,не зупинився,був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі на перехресті вул.Седова та Південне шосе,чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1свою винуватість в порушенні правил дорожнього руху не визнав та пояснив, що 14.09.2016 року приблизно 00.35 год.він дійсно керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Південне шосе в м.Запоріжжі,правил дорожнього руху не порушував. Позаду нього в попутному напрямку рухався патрульний автомобіль поліції із ввімкненим проблисковим маячком синього кольору,який не є сигналом про зупинку,в інший спосіб працівник поліції сигналу про зупинку не подавав.В процесу руху патрульний автомобіль поліції кілька разів намагався його «підрізати»,в районі вул.Седова він змушений був зупинитись через блокування дороги чотирма патрульними автомобілями,які,на його думку,з хуліганських мотивів влаштували його переслідування.

Всебічно вивчивши матеріали справи,з урахуванням наданих ОСОБА_1пояснень, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1В.у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна, винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 122-2 КпАП України передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Як передбачено п.2.4 Правил дорожнього руху України(далі ПДР),на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

-пред*явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

-дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

-дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обовязковому технічному контролю.

Згідно ст.35 Закону України « Про національну поліцію» поліцейський має право зупинити транспортний засіб,якщо водій порушив Правила додорожнього руху.

Таке положення ПДР забезпечує можливість виконання працівниками поліції покладених на них обов*язків регулювання дорожнього руху , здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ Про Національну поліцію)

Згідно п.14.3 Наказу МВС України № 111 від 27.03.2009р.,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 р. за N 576/16592» Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС»,зупинка транспортного засобу правопорушника для припинення порушень правил дорожнього руху під час руху патрульним автомобілем повинна здійснюватись з використанням спеціальних звукових та світлових пристроїв з дотриманням заходів безпеки.

З матеріалів адміністративної справи та підтверджуючих ці обставини пояснень ОСОБА_1встановлено, що 14.09.2016 р.о 00.35 годині саме він керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Південне шосе в м.Запоріжжі.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучений диск з відеозаписом ,при перегляді якого встановлено,що 14.09.2016 р. патрульний автомобіль поліції рухається за транспортним засобом «BMW» р.н.НОМЕР_2 від вул.Гребельної в напрямку пр.Соборного в м.Запоріжжі,неодноразово подає сигнали проблисковим маячком та з використанням гучномовця працівник поліції пропонує водієві автомобіля НОМЕР_1 прийняти вправо і зупинитись. На вимогу працівника поліції водій цього автомобіля не реагує,продовжує рух в обраному напрямку,по ходу руху автомобіль поліції злівого боку наближається до автомобіля НОМЕР_1 і ці автомобілі рухаються паралельно, при цьому працівник поліції пропонує водієві автомобіля НОМЕР_1 прийняти вправо і зупинитись,а оскільки останній не виконує вимогу про зупинку,повідомляє про дорожню ситуацію інші патрульні автомобілі,за участю яких автомобіль НОМЕР_1 був шляхом переслідування та блокування чотирма патрульними автомобілями зупинений на перехресті вул.Седова та Південне шосе.

Матеріали відеозапису АР00005 об*активно підтверджують,що водій автомобіля НОМЕР_1 не міг не бачити та не чути вимог працівника поліції про зупинку,які подавалися неодноразово,протягом усього часу переслідування цього автомобіля поліцією,за поясненнями ОСОБА_1,він бачив автомобіль поліції,який рухався позаду нього в попутному напрямку,проте не вважав,що йому подані сигнали про зупинку.

Оскільки фіксування події відеокамерою складені безпосередньо під час переслідування ОСОБА_1до моменту його зупинки ,уповноваженим працівником поліції,при розгляді адміністративної справи в суді їх зміст нічим не спростований, суддя приймає її до уваги як докази при винесені постанови.

Пояснення ОСОБА_1про те,що працівники поліції влаштували його переслідування з хуліганських мотивів та не мали підстав для його зупинки спростовані матеріалами справи.

Так,згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія АР № 047447 від 14.09.2016 р.,винесеної 14.09.2016 р.відносно ОСОБА_1,у зазначений день о 00.35 год.ОСОБА_1керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснюючи поворот з вул..Бородинської на вул.Гребельну не подав сигнал показчиками повороту відповідного напрямку,чим порушив вимоги п.9.2»б» ПДР,не мав при собі поліса обо*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,чим порушив вимоги п.2.1»г» ПДР,за що до нього було застосовано адміністративне стягнення по ст.126 ч.1,ст.122 ч.2 КУПаП у виді штрафу в розмірі 425 гр.,копія постанови вручена ОСОБА_1під розписку(а.с.3)

На час розгляду справи зазначена постанова не оскаржена,доказів незаконних дій працівників поліції під час складання відносно ОСОБА_1протоколу про адміністративного правопорушення не надано.

Відтак, фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ст.122-2 КУпАП,викладені у протоколі щодо ОСОБА_1, при розгляді справи в суді знайшли підтвердження достатніми допустимими та належними доказами,а його доводи щодо невинуватості зазначеними доказами повністю спростовані.

Відповідно до санкції ст.122-2 КпАП України передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі девяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

При визначені виду стягнення за адміністративне правопорушення, суддя керується правилами ст.33-35 КпАП України і враховує те, що ОСОБА_1притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу,відомості про сплату якого відсутні.

Вчинене ОСОБА_1порушення Правил дорожнього руху потребувало задіяння у переслідуванні чотирьох автомобілів поліції та відволікання їх на цей час від виконання функцій забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку,свідчить про зневагу з боку ОСОБА_1до представників органів державної влади та нехтування приписами чинного законодавства, однак ОСОБА_1не дає критичної оцінки своїм діям,в скоєному не розкаявся,що вказує на його недостатньо відповідальне ставлення до безпеки руху та можливість вчинення ним інших порушень ПДР.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним.

За таких обставин,призначення ОСОБА_1знову у виді штрафу не має сенсу,допускає можливість невиконання судового рішення,оскільки він не працює та доходів для оплати штрафу не має,що протирічить приписам ст.23 КпАП України про те,що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи,яка вчинила адміністративне правопорушення,в дусі додержання законів України,поваги до правил співжиття ,запобігання вчиненню нових правопорушень.

З урахуванням викладеного суддя доходить до висновку,що необхідним та достатнім відповідно до санкції статті 122-2 КпАП України є призначення ОСОБА_1адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці, що є необхідним та достатнім з урахуванням обставин вчиненого та особи правопорушника.

Керуючись ст.ст. 33-35,122-2,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строком на три місяці.

Постанову може бути оскаржено або опротестовано прокурором протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги, протесту прокурора в апеляційний суд Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Ю.А. Галущенко