Справа № 473/2924/16-п
П О С Т А Н О В А

іменем України

"03" листопада 2016 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Зубар Н.Б.

за участю секретаря судових засідань Штирба О.А.,

прокурора Товстоган Л.О.,

особи, відносно якої розглядається справа, ОСОБА_2,

її захисника за призначенням адвоката Вишневського А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська матеріали про вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, що надійшли від національної поліції України департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Миколаївській області відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка смт.Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянка України, українка, працює вчителем початкових класів загальноосвітньої школи, зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_4, виданий Вознесенським МРВ УМВС в Миколаївській області від 02.07.1997 року, обліковий номер платника податків: НОМЕР_2, контактний телефон: НОМЕР_3, -

В С Т А Н О В И В:

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов протокол №12 від 29.09.2016 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого п. 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з яким ОСОБА_2 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП за наступних обставин:

«На 1 сесії 7 скликання Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області рішенням №2 від 05.11.2015 р. «Про підсумки виборів депутатів Олександрівської селищної ради» визнано повноваження новообраного депутата селищної ради ОСОБА_2

Відповідно до Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначаються права, обов'язки, повноваження та відповідальність депутата місцевої (сільської) ради. Відповідно до ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначаються повноваження депутата у роботі ради.

Таким чином, ОСОБА_2 є депутатом, у зв'язку з чим, відповідно до пункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону.

05.02.2016 р. було зібрано 5 сесію Олександрівської селищної ради 7 скликання. Згідно переліку, на вказаній сесії розглядалось питання «Про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі» за яким прийнято рішення №9 від 05.11.2015 р. Відповідно до вказаного питання, необхідно було затвердити технічну документацію із землеустрою та передати земельну ділянку у власність ОСОБА_5: 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 Вознесенського району.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищна рада вирішує відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Таким чином, сесії селищних рад є правомочними у вирішенні питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки.

Згідно відібраного пояснення ОСОБА_2, встановлено, що остання приходиться невісткою ОСОБА_5, тому що заміжня за його рідним братом ОСОБА_6

З огляду протоколу сесії №5 від 05.02.2016 р. та відібраних пояснень, встановлено, що при обговоренні питання, яке стосувалось дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5, депутат 7 скликання Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області ОСОБА_2 не повідомила сесію ради про виникнення у неї реального конфлікту інтересів та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме проголосувала.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес у ОСОБА_2 проявлявся у майновому інтересі, що був зумовлений близкістю з ОСОБА_5

Частиною 2 статті 35 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу».

Посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.1 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення - а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів».

Після оголошення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП - не визнала, пояснила, що дійсно голосувала на сесії селищної ради за затвердження технічної документації із землеустрою брата її чоловіка - ОСОБА_8, оскільки не вважала його близьким родичем, а тому не вважає себе винною у вчиненні правопорушення, за яким складено протокол. Крім того, зазначила, що суть конфлікту інтересів - їй не було роз'яснено належним чином, аналогічних ситуації до складення відносно неї протоколу - в роботі сесії вона не бачила, хоча про це чомусь зазначено в її поясненнях, виготовлених співробітником поліції та в пояснення голови селищної ради.

Захисником було заявлено клопотання про закриття провадження у справі, оскільки брат чоловіка ОСОБА_2 - не є її невісткою, а є її дівером, а такий ступінь родинних зв'язків не охоплюється поняттям «близькі родичі» в контексті поняття цього терміну, зазначеного в ст.1 Закону України «Про запобігання корупції». Крім того, захисник зазначив, що межі судового розгляду визначені протоколом про адміністративне правопорушення, який складений із вказівкою саме про те, що ОСОБА_2 є невісткою ОСОБА_8 і не вказано який статус в родинних відносинах має останній по відношенню до ОСОБА_2 Захисник послався на відсутність як умислу у ОСОБА_2 на вчинення правопорушення, тобто суб'єктивної сторони, так і самого діяння та всіх ознак об'єктивної сторони правопорушення. Вказав, що за одне правопорушення ОСОБА_2 намагаються притягнути двічі всупереч вимогам ст.61 Конституції України.

Прокурор в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_2, не повідомивши про наявний конфлікт інтересів скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи, тому повинна бути притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідивши матеріали провадження, судом було встановлено, що відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 13.09.2016 року (аркуш 6) остання підтвердила, що 05.02.2016 року голосувала за земельну ділянку ОСОБА_8 та не повідомила про конфлікт інтересів. 21.09.2016 року (аркуш 7) ОСОБА_2 пояснила, що з 26.10.2015 року вона є депутатом Олександрівської селищної ради та приймає участь у засіданнях ради шляхом голосування. Підтвердила що 05.02.2016 року голосувала за рішення, вказані в порядку денному, в тому числі й по земельному питанню рідного брата її чоловіка ОСОБА_8 (затвердження техдокументації), про конфлікт інтересів не повідомила, від голосування не відмовилася, оскільки не вважала його близьким родичем.

ОСОБА_9, що є селищним головою Олександрівської селищної ради, 21.09.2016 року (аркуш 9-10) пояснив, що під час засідання 05.02.2016 року також приймалося рішення про затвердження техдокументації по ОСОБА_8, за яке проголосувала ОСОБА_2 і про конфлікт інтересів не повідомляла. ОСОБА_10, що є секретарем Олександрівської селищної ради, 21.09.2016 року (аркуш 11) дав аналогічні пояснення.

Відповідно листа-запиту до Олександрівської селищної ради вих.№ 2439/39/113/01-16 від 14.07.2016 р. (аркуш 12-13) було зроблено запит про отримання рішень і протоколів ради за 2012-2016 рік. Листом Олександрівської селищної ради вих. № 846/03-06 від 21.09.2016 р. (аркуш 14) копії рішень були направлені Департаменту захисту економіки. Так, згідно із копією рішення Олександрівської селищної ради 7 скликання №2 від 05.11.2015 р. було визнано повноваження депутатів ради, в тому числі п.17 додатку й депутата ОСОБА_2 (аркуші 16-17).

Із копії заяви від 13.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_8 звертався до Олександрівської селищної ради щодо затвердження технічної документації із землеустрою (аркуш 18), що і було здійснено радою з огляду на надану копію вказаної техдокументації (аркуші 19-24).

На підставі протоколу №5 від 05.02.2016 року Олександрівської селищної ради п.4 судом встановлено, що були заслухані земельні питання, в тому числі про затвердження технічної документації, за вирішення яких проголосували всі депутати (аркуш 27-29) із списку депутатів (аркуш 30). Відповідно до рішення №9 від 05.02.2016 року (аркуш 35) Олександрівської селищної ради п.1.5 рішення - було затвердження техдокументацію з землеустрою ОСОБА_8

Із повідомлення Олексадрівської селищної ради (аркуш 36-37) вбачається що ОСОБА_6 є рідним братом ОСОБА_8, а також що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_6

Відповідно до відповіді завідуючої Олександрівської бібліотеки (а.с.38) та інформації з тлумачного словника української мови (аркуші 39-40) невісткою є заміжня жінка стосовно до рідних її чоловіка, в тому числі і братів.

В той же час захистом було надано також копію із академічного тлумачного словника української мови (аркуш 60, 62), відповідь завідуючої Олександрівської бібліотеки (а.с.61) з яких вбачається, що брат чоловіка - це дівер.

Як вбачається із досліджених матеріалів справи - ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення з огляду на положення п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України від 14.10.2014 року «Про запобігання корупції», оскільки рішенням №2 від 05.11.2015 року «Про підсумки виборів депутатів Олександрівської селищної ради» на 1 сесії 7 скликання визнано повноваження новообраного депутата селищної ради ОСОБА_2, а тому відповідно до вказаного закону має вживати заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів.

Разом із тим ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта;

приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

ОСОБА_2 приходиться невісткою ОСОБА_5, тому що заміжня за його рідним братом ОСОБА_6, проте ОСОБА_8 не є по відношенню до ОСОБА_2, як на те вказує визначення «близькі особи» в ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» чоловіком, батьком, вітчимом, сином, пасинком, рідним братом, дідом, прадідом, внуком, правнуком, зятем, тестем, свекром, усиновлювачем чи усиновленим, опікуном чи піклувальником, особою, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта. По відношенню до ОСОБА_2 ОСОБА_8 - є дівером, а такий ступінь родинних стосунків не охоплюється визначенням «близькі особи» ст.1 Закону України «Про запобігання корупції»

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративні відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою адміністративної відповідальності є наявність у вчиненому особою діянні всіх ознак складу правопорушення, передбаченого Законом, тобто наявність усіх необхідних елементів об'єктивних та суб'єктивних ознак, які характеризують дане діяння як адміністративне правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об'єкт, об'єктивну і суб'єктивну сторони та суб'єкта правопорушення.

Частиною 1 ст.172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а ч.2 ст.172-7 КУпАП - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів

Відповідно до ст.1 Закону України від 14.10.2014 року №1700-VII «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Аналогічне визначення поняття реального конфлікту інтересів міститься й в примітці 2 до ст.172-7 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, суд враховує не лише національне законодавство, а й практику Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст.17 Закону від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», - є джерелом права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, - на провадження у справах про адміністративні правопорушення - п.39 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року (Заява № 16347/02).

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений у статті 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серков проти України» від 07.11.2011 року, заява № 39766/05 зазначив: «34. Ведучи мову про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні. 35. Коло застосування концепції передбачуваності значною мірою залежить від змісту відповідного документа, сфери призначення, кількості та статусу тих, до кого він застосовується. Сам факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що вона не відповідає вимозі «передбачуваності» у контексті Конвенції. Завдання здійснення правосуддя, що є повноваженням судів, полягає саме у розсіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які залишаються враховуючи зміни у повсякденній практиці.

При цьому, у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Рішення від 2 грудня 2010 року, Заява № 30856/03) ЄСПЛ наголосив, що: «43. Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Функція роз'яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам. Хоча Суд не може замінити своїм рішенням рішення національних судів та його повноваження щодо перевірки дотримання національного законодавства обмежені, його функцією є перевірка обґрунтування національних судів з точки зору Конвенції. Щоб захистити особу від свавілля, недостатньо забезпечити формальну можливість мати змагальне провадження для оскарження застосування положення закону в її справі. Якщо ухвалене в результаті судове рішення не містить обґрунтування або доказової бази, виникле втручання у гарантоване Конвенцією право може стати непередбачуваним та, як наслідок, не відповідати вимозі законності».

Аналіз встановлених судом обставин та матеріалів справи, нормативно-правових актів та джерел щодо тлумачення визначення поняття та складових елементів терміну «близькі особи» в їх сукупності свідчать про те, що в діях ОСОБА_2 відсутні як об'єктивні, так і суб'єктивні ознаки реального конфлікту інтересів та вчинення нею дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, а відтак відсутні й ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП. Умислу на вчинення цих правопорушень ОСОБА_2 - не мала, так само як і не вчиняла дій, які охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу на те, що протокол №12 від 29.09.2016 року складено таким чином, що не дозволяє вважати його належним джерелом доказів, оскільки в ньому йдеться мова про рішення №9 від 05.11.2015 р. (аркуш 3), а до справи долучено рішення №9 від 05.02.2016 року (аркуш 35), а також вказано, що ОСОБА_2 є невісткою ОСОБА_8, але ступінь його родинних зв'язків по відношенню до ОСОБА_2 - не визначено.

За таких обставин провадження по справі відносно ОСОБА_2 слід закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Керуючись ст.ст.172-7, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч.ч.1, 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, - закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Вознесенського міськрайонного суду (підпис) Н.Б.Зубар

Згідно оригіналу: Суддя: