Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/778/362/16 Головуючий в 1 інст. Беспалько Т.Д.
Єдиний унікальний № 314/6576/16-п Доповідач в 2 інст. Гриценко С.І.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гриценко С.І., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу з клопотанням ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з останнього судовий збір.

В постанові суду зазначено, що згідно з протокоом про адміністративне правопорушення від 08.09.2016, серії АП2 №366555, ОСОБА_2 о 20 год. 05 хв. по вулиці Парамонова, 7А в місті Запоріжжя, керував автомобілем «Mitsubishi Lancer» в стані алкогольного сп'яніння, тестування проведено алкотестером «Драгер» результат тесту 1.58%.

Правопорушник у судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений судом належним чином, своїх заперечив не надав.

ОСОБА_2 9 листопада 2016 року звернувся до Апеляційного суду Запорізької області, через канцелярію Вільнянського районного суду Запорізької області, з апеляційною скаргою, в якій вказував на незгоду з постановою місцевого суду, вважає, що вона була прийнята з порушеннями матеріального та процесуального закону. Окрім цього в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Свої вимоги, які викладені у клопотанні, ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що участі у розгляді справи судом першої інстанції він не брав, повісток і копії постанови, якою його притягнуто до відповідальності, не отримував. Він постійно проживає в місті Запоріжжі, а поштова кореспонденція направлялася за місцем його реєстрації. В поштових повідомленнях, які поверталися на адресу суду, стоїть не його підпис. Про існування постанови місцевого суду він дізнався лише 03.11.2016, а її копію отримав 07.11.2016.

Перевіривши матеріали справи та доводи, які викладені у клопотанні ОСОБА_2, і, не розглядаючи апеляційну скаргу по суті, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 289, ч. 2 ст. 294 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом 10 днів з дня винесення постанови. Скарга, яка подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновлені строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 9 листопада 2016 року звернувся до апеляційного суду через канцелярію Вільнянського районного суду Запорізької області з апеляцією та клопотанням про поновлення пропущеного строку на оскарження вищевказаної постанови суду (згідно вхідного штампу на апеляційній скарзі ОСОБА_2), тобто через 28 днів з дня її винесення.

Аргументи апелянта про поважність пропуску строку не є переконливими та суперечать як матеріалам справи так і вимогам закону.

Згідно матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП від 08.09.2016, серії АП2 №366555, було складено у день скоєного правопорушення о 21 год. 20 хв. В протоколі були зазначені анкетні відомості ОСОБА_2, у тому числі його місце проживання - АДРЕСА_2. Зазначено найменування суду, в якому розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення - Вільнянський районний суд.

ОСОБА_2зі змістом протоколу був ознайомлений, будь яких уточнень щодо місця свого проживання і щодо місця розгляду справи не вказав, отримав копію протоколу, про що свідчить особисто зроблений ним підпис в графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, унесені про мене дані правильні)».

У власноручно написаному поясненні (а.с.4) постійне місце проживання (точна адреса) ним зазначено «АДРЕСА_2».

До того ж, 7 жовтня 2016 року на адресу місцевого суду надходила заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.12), у якій адреса ОСОБА_2 також вказувалася як АДРЕСА_2, так само як і в довіреності, доданій до вказаної заяви (а.с.13).

У договорі про надання правової допомоги від 11 жовтня 2016 року між адвокатом Блажко У.В. і клієнтом ОСОБА_2 (а.с.15), адреса ОСОБА_2 знову зазначена як АДРЕСА_2.

Судом першої інстанції повістка про виклик в суд і копія оскаржуваної постанови направлялися саме на ту адресу, яка була зазначена в протоколі і у зазначених документах. В поштових повідомленнях, які поверталися на адресу суду, зазначалося, що відправлена судом пошта ОСОБА_2 була отримано особисто (а.с. 11, 21).

Будь які відомості про те, що ОСОБА_2 проживає за іншою адресою, ані він, ані його представники суду не надавали.

Те, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1, його представник ОСОБА_3 вказала лише в заяві від 26 жовтня 2016 року (а.с.22), тобто тоді, коли справа була вже розглянута, через що суд повторно направляв копію постанови на нову адресу (а.с.25).

На переконання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 мав об'єктивну можливість бути присутнім підчас розгляду справи стосовно нього в суді, але не скористався своїм правом. Аналогічно можна зазначити і про його можливість оскаржити постанову місцевого суду у передбачені законом процесуальні строки.

Версію апелянта про те, що він не отримував повістку про виклик до суду (так саме як і копію постанови), суд вважає способом захисту ОСОБА_2 для спроби уникнення від відповідальності за скоєне, адже поштове повідомлення, яке було повернуто на адресу суду про вручення ОСОБА_2 повістки (а.с. 11), було наявне в матеріалах справи під час ознайомлення з ними його представником адвокатом Блажко В.В. Будь яких зауважень з цього питання не виникало.

З урахуванням викладеного, вважаю, що строк на подачу апеляційної скарги на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_2 пропущений без поважних причин, а тому підстав для його поновлення не вбачаю.

Оскільки у поновленні строку відмовлено, апеляційна скарга, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання ОСОБА_2 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.І.Гриценко