П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2016 Справа №607/11832/16-п

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого директором ПАП «Агропродсервіс», реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу № 19-01-036/191 про адміністративне правопорушення від 13.10.2016 року, ОСОБА_1, який перебуває на посаді директора ПАП «Агропродсервіс» вчинено порушення, а саме:

-із кожним черговим записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу про прийняття на роботу, переведення і звільнення (вимога п.2.3 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»), не всі працівники ознайомлюються під розписку в особовій картці (типова відомча форма П-2, затверджена наказом Мінстату України та Міністерства оборони України від 25 грудня 2009 року № 495/656.), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша). Так, ОСОБА_2 1.1, із записом про прийняття на роботу не був ознайомлений під розписку в особовій картці. Вказане є порушенням вимог пункту 2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників».

-Всупереч вимог частини 5 статті 79 КЗпП України адміністрація підприємства письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки не пізніше ніж за два тижні до її початку. Так, ОСОБА_3 згідно наказу № 437-к від 03.09.2016 року з 03.09.2016 року по 26.09.2016 року перебував у відпустці, однак адміністрація підприємства письмово не повідомила його за два тижні про початок відпустки.

-Деяким працівникам підприємства щорічна оплачувана відпустка не надається більше ніж за два роки підряд. Так, ОСОБА_4 працює на підприємстві з 07.02.2012 року, однак протягом усього часу роботи він не перебував у щорічній оплачуваній відпустці. Вказане є порушенням вимог ч. 5 ст. 80 КЗпП України.

-Всупереч вимог ч. 1 ст. 50 КЗпП України тривалість роботи деяких працівників підприємства перевищує 40 годин на тиждень. Так, у вересні 2016 року протягом робочого тижня з 05 - по 11 вересня 2016 року працівники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 працював 49 години кожний.

-Тривалість роботи працівників не скорочується на одну годину на передодні святкових днів. Так, на передодні Дня ОСОБА_7, 23 серпня 2016 року працівники ОСОБА_8, ОСОБА_9Я ОСОБА_10 відпрацювали повний робочий день, (по сім годин кожний, при шестиденні робочому тижні). Вказане є порушенням вимог ч. 1 ст. 53 КЗпП України.

-Всупереч вимог ч. 1 ст. 65 КЗпП України надурочні роботи деяких працівників перевищують чотири години протягом двох днів підряд. Так, наприклад за період з 02 по 06 серпня 2016 року водій навантажувача Папко 3. щодня працював по 10 годин, із яких по і години надурочно.

-Деяким працівникам товариства не завжди надаються щотижневі дні відпочинку. Так, протязі з 1-по 15 вересня 2016 року працівникам ОСОБА_5 та ОСОБА_11 не були над щотижневі дні відпочинку. Вказане є порушенням вимог статті 70 КЗпП України.

-Всупереч вимог частини 2 статті 65 КЗпП України в підприємстві не ведеться об. надурочних робіт кожного працівника.

-Робота у вихідні дні не компенсується наданням іншого дня відпочинку або у грошовій фор Так, на протязі з 1-по 15 вересня 2016 року працівникам ОСОБА_5 та ОСОБА_11 не були надані щотижневі дні відпочинку, а також не проведені їм відповідні компенсації. Вказані порушенням вимог статті 72 КЗпП України.

-Заробітна плата працівникам за роботу в надурочний час не оплачується в подвійно розмірі годинної ставки. Так, в серпні 2016 року водій навантажувача Папко 3., відпрацював 252 години із яких 77 години відпрацював надурочно, однак заробітна плата за вказаний час дано працівнику не була нарахована в подвійному розмірі. Вказане є порушенням вимог ст. 106 КЗпП України.

-Проведеною перевіркою встановлено, що із звільненим працівником - слюсарем ОСОБА_12 (звільнений 04.10.2016р), сума остаточного розрахунку становить - 3496,53 грн., однак повний розрахунок із вказаним працівником проведено не у день звільнення, а 12 жовтня 2016 року (під час проведення перевірки). Вказане є порушенням вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України.

-Всупереч вимог ч.1 ст.117 КЗпП України у випадку невиплати в день звільнення в коштів працівнику не виплачується середній заробіток за весь час затримки виплати розрахункових коштів до дня фактичного розрахунку. Так, наприклад ОСОБА_13 (звільнений 04.10.2016р.), остаточний розрахунок із ним проведено, не на дату звільнення, а 12 жовтня 2016 року. За час затримки виплати остаточного розрахунку ОСОБА_13 нараховано середній заробіток за весь час затримки.

-Належно заповнена трудова книжка видається працівникам у день звільнення, однак розрахунок із працівниками проводиться з порушенням строків зазначених у ст. 116 КЗ України. Так, розрахунок із звільненим працівником - слюсарем ОСОБА_13 проведено не у день звільнення (04.10.2016 року), а 12 жовтня 2016 року, чим порушено вимоги ч. 1 ст. КЗпП України.

-При шестиденному робочому тижні тривалість роботи працівників напередодні вихідних днів перевищує 5 годин. Так, працівники ОСОБА_14 та ОСОБА_15 напередодні вихідного дні суботу 10 вересня 2016 року відпрацьовували по 7 годин. Вказане є порушенням вил-частини 2 статті 53 КЗпП України.

-Всупереч вимог ст. 107 КЗпП України робота працівників у святкові дні не оплачується подвійному розмірі. Так, ОСОБА_11 та ОСОБА_16 24 серпня 2016 року (ОСОБА_7) відпрацювали повний 7 годинний робочий день, однак робота за цей день їм не була оплачена в подвійному розмірі.

-Заробітна плата (відпускні) працівникам виплачується не за три дні до початку відпустки, а у пізніші строки. Так, згідно наказу № 437-к від 03.09.2016р., ОСОБА_17 з 03.09.2016 р. - 26.09.2016 р. надано 24 календарних днів відпустки, нараховано відпускних на суму - 1863, грн., однак належну йому суму відпускних виплачено не за три дні до початку відпустки, а 16.09.2016 року згідно довідки про стан додержання графіку відпусток працівникам. Вказане має місце і по інших працівниках та є порушенням вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про оплату праці».

-У підприємстві встановлено дати виплати заробітної плати за першу половину місяця 25 числа та за другу половину місяця 11 числа наступного місяця. Однак заробітна плата працівникам не завжди виплачується у вказані терміни. Так, заробітна плата за першу половину вересня 2016 року виплатилась 23 вересня, а за другу половину вересня 2016 року 12 жовтня 2016 року, пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Вказане є порушенням вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився із невідомих суду на те причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Тому на підставі ст. 268 КУпАП, справа розглянута у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 41 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 19-01-036/191 від 13.10.2016 року; витягом із акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 19-01-036/280; довідкою про підприємство та стан виплати заробітної плати на ПАП «Агропродсервіс»; довідкою про стан додержання графіка відпусток працівникам ПАП «Агропродсервіс» у 2016 році; довідкою про проведення остаточного розрахунку при звільненні працівників на ПАП «Агропродсервіс»; особовими картками працівників ПАП «Агропродсервіс»; табелями обліку використання робочого часу ПАП «Агропродсервіс».

За даних обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, тобто, порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, а також інші порушення вимог законодавства про працю, тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу порушника, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 41, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. в дохід держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_2