АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

При цьому, постановою суду першої інстанції встановлено, що 22.09.2016 року о 15 год. 35 хв. в м. Дніпро по вул. Березинська водій ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai matrix, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Провадження № 33/774/738/16 Головуючий у першій інстанції: Мачуський О.М.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, 22.09.2016 року під час управління транспортним засобом він не перебував у стані алкогольного сп'яніння.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити. Пояснив суду, що при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не перебував у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатом вимірювального пристрою, який був застосований працівниками поліції та показав 0,01 проміле. Ознаки алкогольного сп'яніння, а саме-почервоніле обличчя та тремтіння рук апелянт пояснює своїм медичним діагнозом та нещодавно перенесеним інфарктом. Їхати до лікарні для встановлення стану алкогольного сп'яніння відмовився, оскільки дуже поспішав додому прийняти ліки. Правопорушник наполягав на відсутності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасника судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно незаконності та необґрунтованості постанови місцевого суду є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діянні водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 118123 від 22.09.2016 року, в якому правопорушник ОСОБА_1 визнав те, що відмовився їхати до лікарні для встановлення стану алкогольного сп'яніння, поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та рапортом інспектора 4 роти 3 батальйону УПП м.Дніпропетровськ.

З дотриманням вимог ст. 252 КУпАП докази, що містяться в матеріалах справи, судом першої інстанції були перевірені на їх допустимість, належність та достатність, в контексті ст. 251 КУпАП.

Матеріалами справи не встановлено обставин, які б давали об'єктивні підстави ставити під сумнів пояснення вищезазначених свідків, оскільки такі пояснення є послідовними та повністю узгоджуються між собою та з даними, котрі слідують з інших доказів, що містяться в матеріалах справи.

Проаналізувавши доводи апелянта стосовно відсутності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про їх безпідставність з огляду на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнав факт відмови їхати до лікарні для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що на місці складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, він пройшов перевірку «Драгером», який показав 0,01 проміле вміст алкоголю не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, даючи оцінку вищевказаним доказам, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року, відносно ОСОБА_1, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач