Справа № 487/4128/16-п 18.11.2016 18.11.2016 18.11.2016
Номер провадження: 33/784/251/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Барибіної І.В.

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий в АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 09.08.2016 року, о 13.25 год., керував транспортним засобом Chevrolet aveo, н/з НОМЕР_1, у м. Миколаєві по вул. Індустріальній з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, млява мова, нестійка хода). В присутності двох свідків на місці зупинки пройшов медичний огляд на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», показник якого склав 0,76 % алкоголю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, та скасувати постанову від 31.08.2016 року, а провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначив, що не був повідомлений про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки суд не викликав його у судове засідання та не надіслав копію постанови, яку він отримав в суді. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Посилається на те, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння. Стверджує, що за його вимогою працівники поліції не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку алкотестеру, свідків огляду на стан його сп'яніння не було, з результатами огляду він був незгодний та просив його провести у закладі охорони здоров'я, однак дане прохання було проігнороване.

Заслухавши ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, показання свідка ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 надіслана повістка про місце та час розгляду справи за місцем проживання, але відсутнє зворотне повідомлення чи будь-які інші відомості про отримання ним цієї повістки.

Справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутність ОСОБА_1 31.08.2016 року, а копія постанови надіслана йому лише 03.10.2016 року, при цьому, копію рішення він отримав в суді 27.10.2016 року після звернення до суду, а 01.11.2016 року подав апеляційну скаргу.

З огляду на наведене, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є правильними та ґрунтуються на досліджених доказах.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння : запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, млява мова, нестійка хода.

Водій висловив згоду пройти медичний огляд на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest», та показник тесту склав 0,76 проміле.

Викладені у протоколі обставини підтвердив під час апеляційного розгляду справи свідок ОСОБА_2, який, будучи інспектором патрульної поліції, складав зазначений протокол, та пояснив, що протокол складений у присутності двох свідків, за згодою водія на місці зупинки транспортного засобу.

Як слідує з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вони підтвердили викладені у протоколі обставини та пояснили, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов тест на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, та показник тесту склав 0,76 проміле алкоголю.

Наведені в протоколі обставини також підтверджуються відомостями за результатами проходження огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, здійсненого з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alkotest», цифровий показник приладу становив 0,76 проміле (при дозволених не більше 0,2 проміле).

У довідці за результатами тесту зазначено найменування спеціального технічного засобу, за допомогою якого проводився медичний огляд на стан сп'яніння - «Drager Alkotest», зазначено номер приладу АRAM 2299, номер тесту - 1079, дата та час проведення огляду - 09.08.2016 року о 13:29, відомості щодо особи правопорушника - ОСОБА_1, зазначено результати тесту - 0,76 проміле, а також підписи правопорушника та інспектора патрульної служби.

Згідно наданих до апеляційного суду додаткових відомостей вбачається, що зазначений прилад «Drager Alkotest», номер приладу АRAM 2299, має сертифікат відповідності та згідно відповідного свідоцтва, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 та повірка діє до 15.07.2017 року.

Отже, відсутні підстави вважати, що встановлені відомості щодо стану сп'яніння ОСОБА_1 за результатами проходження тесту не відповідають дійсності, про що зазначає апелянт.

Таким чином, не знайшли підтвеордження наведені апелянтом доводи про те, що він не перебував у стан алкогольного сп'яніння та вживав лише квас, оскільки ці твердження спростовуються доказами, які містяться у справі про адміністративне правопорушення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта про те, що за його вимогою працівники поліції не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку алкотестеру, свідків огляду на стан його сп'яніння не було, з результатами огляду він був незгодний та просив його провести у закладі охорони здоров'я, однак дане прохання було проігнороване, є голослівними.

Апеляційний суд враховує, що безпосередньо при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не наводив у своїх поясненнях ці заперечення, зі скаргами на дії інспектора патрульної служби не звертався, і ці доводи апелянта спростував в судовому засіданні свідок ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що працівником патрульної служби МВС дотримані вимоги п. п. 2.6, 2.7 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», згідно яким огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, а установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихувальному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Апелянтом не спростовані відомості, що містяться за результатами проходження тесту на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу.

Отже, наведені апелянтом доводи про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, позбавлені підстав.

За наведених обставин, суддя дійшов вірного висновку, визнавши ОСОБА_1 винним у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушені вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Призначаючи стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП та призначив стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку.

З огляду на наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча: