Справа № 463/3328/16-п Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/783/755/16 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року суддя cудової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Головатий В. Я., за участю скаржника ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2016 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України,

встановив:

відповідно до постанови суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 03.07.2016 року о 05 год. 30 хв. по вул. Медової Печери, 5, в м. Львові повторно керував автомобілем марки «Фіат Дукато», д. н. з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, що супроводжувалося почервонінням шкіри, запахом алкоголю з порожнини рота, тремтінням пальців. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього рухута вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КпАП України.

У поданій апеляції ОСОБА_1, не погоджуючись із постановою суду, вважає її незаконною та просить скасувати, а провадження по справі закрити. При цьому вказує на те, що не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Крім того, свідки, котрі допитані судом першої інстанції, не вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а лише зазначили, що він перебував у стані сп'яніння. Також, акцентує увагу на те, що судом першої інстанції було порушено право на захист, оскільки 30.09.2016 року він мав намір надати додаткові пояснення, проте, суд першої інстанції розглянув справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №918594 від 03.07.2016 року (а.с. 1), рапортом працівників поліції (а.с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, (а.с. 3, 5).

Покликання скаржника на те, що він не вчиняв вказаного правопорушення не підтверджується жодними доказами та вважаю таким, що спрямоване на уникнення відповідальності.

Крім того, ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення повторно протягом року.

Разом з цим, не заслуговує на увагу твердження ОСОБА_1 про порушення судом його права на захист, оскільки суд першої інстанції за наявності його клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, 30.09.2016 року розглянув справу у його відсутності, з огляду на те, що ОСОБА_1 у попередніх засіданнях надавав пояснення по суті справи, крім того, його покликання про перебування на лікуванні жодними доказами не підтверджуються.

Вимоги захисника про необхідність виклику для допиту свідків ОСОБА_5, інспекторів Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також витребування з Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП відеозапису обставин події, є безпідставним, оскільки свідок ОСОБА_5 був допитаний судом першої інстанції та захисник не обґрунтовує необхідність його повторного допиту, інші свідки судом першої інстанції не допитувались та докази не витребовувались, клопотання про необхідність вчинення таких дій в суді першої інстанції не заявлялось, а тому вони не можуть бути предметом перевірки судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 КпАП України.

Керуючись ст. 294 КпАП України,-

постановив:

постанову Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, залишити без змін, а його апеляцію - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Головатий В. Я.