Номер провадження: 33/785/840/16
Головуючий у першій інстанції Виноградова Н. В. Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2016 року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеси, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права на керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 275, 60 грн.

Відповідно до постанови суду, 03.08.2016 року, ОСОБА_2., рухаючись по вул. С. Палія в районі будинку № 108 в м. Одесі, керував транспортним засобом «Тойота Каріна», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, згідно результатів алко-тесту «Drager», прилад № ARBL-0639, який показав - 1,59 проміле, тим самим порушив п. 2.9а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306. Проходження огляду водія на стан алкогольного сп'яніння проводилося в присутності двох понятих: ОСОБА_5 та ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з неналежним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне:

- поза увагою суду залишилось те, що його огляд на стан сп'яніння проводився поліцейськими з порушенням вимог „Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція), а саме п.12 ч. 2, згідно з яким поліцейським зобов'язані були доставити його до медичного закладу для проведення огляду на стан сп'яніння, чого зроблено не було;

- в матеріалах справи відсутній основний доказ його вини - висновок експерта, у зв'язку з чим його вина у вчиненні правопорушення не доведена;

- суд безпідставно як на доказ вини посилався на висновки проходження ним тестування за допомогою алко-тесту «Drager» ARBL-0639, оскільки останню повірку він проходив у 2010 році, тому його результати не підлягають подальшому використанню у якості доказ у справі.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану постанову та визнати його невинуватим у вчиненні правопорушення, повернути його водійське посвідчення.

Апеляційним судом розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 призначався на 9 год. 30 хв. 24.10.2016 року та 04.11.2016 року.

В зазначені судові засідання суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 не з'явився, причини не явки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений головуючим по справі особисто в телефонному режимі на телефонний номер, зазначений в апеляційній скарзі. Будь-яких клопотань від ОСОБА_2 про відкладання розгляду справи не надійшло.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_2 по неодноразовим не явкам до суду свідчить про зловживання наданими йому процесуальними правами та на затягування розгляду справи.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_2 за його відсутності на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №402299 від 03.08.2016 р., в якому ОСОБА_2 вказав, що він з даними алко-тесту не згоден (а.с. 2);

- роздруківкою проведення алко-тесту «Drager» від 03.08.2016 року, прилад № ARBL-0639, який показав - 1,59 проміле (а.с.1);

- рапортом інспектора патрульної поліції у м. Одесі Пархоменко С.Ю. від 03.08.2016 р., згідно якого 03.08.2016 року, о 04 год. 25 хв., під час несення служби був зупинений автомобіль «Тойота Каріна» держ. номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, який бувз явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), після чого водій швидко сів за кермо та почав тікати, на вимоги зупинити автомобіль, не реагував, а зупинився лише після вчинення ДТП, а саме наїзду на паркан, після чого йому було запропоновано пройти тест на стан сп'яніння та на нього були складені адміністративні протоколи за ст. 122-2, 124, 122 ч.2, 130 ч.1 КУпАП (а.с. 9);

- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 03.08.2016 р., згідно з якими, в їх присутності було проведено освідування ОСОБА_2 та виявлено 1,59 проміле алкоголю (а.с.5-6).

Таким чином, суд 1-ої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_2 про допущення порушеннь поліцейським при проведенні його огляду на стан алкогольного сп'яніння вимог Інструкції (із посиланням на порушення п.12 ч.2 даної Інструкції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 п. 6 Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 зазначеної Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП(далі - заклад охорони здоров'я).

Аналізуючи зазначенні положення Інструкції, апеляційний суд вважає, що поліцейські, при зупинці ОСОБА_2 та його огляді на стан сп'яніння керувались положеннями даної інструкції. При цьому, суд враховує, що на місці зупинки, а також, в подальшому, від ОСОБА_2 скарг та зауважень на дії працівників поліції не поступало, його незгода з даними результату алко-тесту та невизнання вини у вчиненні правопорушення є намаганням уникнути відповідальності за його вчинення.

Крім того, його доводи спростовуються зазначеним вище рапортом інспектора патрульної поліції у м. Одесі Пархоменко С.Ю. від 03.08.2016 р. (а.с.9), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.7-8), підстав не довіряти яким, у суду не має.

Також, апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські зобов'язані були доставити ОСОБА_2 до медичного закладу для проведення освідування, оскільки працівники поліції діяли в межах наданим їм повноважень та зазначених вище вимог Інструкції.

При цьому, п. 12 ч. 2 Інструкції, на який посилається апелянт, передбачає, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними впункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Разом з тим, аналізуючи зазначені положення, апеляційний суд приходить до висновку, що вони визначають повноваження працівників поліції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння. В даному випадку, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що водій ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим вони керувались положеннями п.1-11 ч.2 Інструкції, у зв'язку з чим клопотання ОСОБА_2 про необхідність витребування документів, що підтверджують проходження підготовки інспектором Пархоменко С.Ю. до використання алко-тесту «Drager» є необґрунтованим.

Окрім того, ОСОБА_2 мав право особисто звернутись до будь-якого найближчого медичного закладу з метою медичного огляду на стан сп'яніння.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що оскільки відсутній висновок експерта, який підтверджує знаходження ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння, то його вина у вчиненні правопорушення не доведена, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на те, що відповідно до ст.. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованим клопотання апелянта, викладене в апеляційній скарзі щодо проходження повірки алко-тесту «Drager» ARBL-0639, оскільки в роздруківці, наявній в матеріалах справи (а.с.1) містяться відомості про проведення його калібрування 13.12.2010 року.

Сукупність письмових доказів, наявних в матеріалах справи дають всі передбачені законом підстави встановити наявність адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_2 у його вчиненні.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, постановами Суворовського райсуду м. Одеси від 25.10.2016 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124 та 122-2 КУпАП, які були вчинені ним саме 03.08.2016 року, о 4 год. 25 хв. по вул. С. Палія в районі будинку № 108 в м. Одесі, при керуванні автомобілем «Тойота Каріна», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Оцінивши викладені вище обставини в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, стягнення ОСОБА_2 призначено відповідно до ст. 33 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП,тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца