АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/765/16-пГоловуючий у 1-й інстанції Сенюх М.З.
Провадження № 33/789/116/16 Доповідач - Кунець І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 р. Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області Кунець І.М.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_1-,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 06.10.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті гривень 00 коп.), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 275, 60 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить дану постанову скасувати та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Захисник вважає постанову суду незаконною та неоґрунтованою, ухваленого з істотним порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. На думку захисника судом не було всебічно, повно та обєктивно зясовано обставини справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що автомобілем він не керував, а сидів в ньому і пив каву. Тоді до нього підійшов ОСОБА_3 і, стверджуючи, що він в нетверезому стані, викликав працівників поліції. На місці перевірити стан спяніння ОСОБА_1 не пропонували, а відвезли в Ланівецьку КЦРЛ, де він відмовився від освідчення.

В судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_4 пояснив, що спеціальні технічні пристрої для визначення стану алкогольного спяніння в Лановецькому відділі поліції взагалі були відсутні. Тому, захисник вважає, що працівниками поліції був порушений порядок проходження огляду на стан алкогольного спяніння, передбачений п.6-7 р.1 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №452/735. (надалі інструкція).

Свідок ОСОБА_3 не вказує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Також, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, з якими явними ознаками алкогольного спяніння був ОСОБА_1

Окрім того, на думку захисника, суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_5, який підвіз ОСОБА_1 до його автомобіля і працівників поліції, які виїжджали на місце події.

Також, на думку захисника, в резолютивній частині постанови суд безпідставно вказав, що вона може бути оскаржена прокурором.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та думку його захисника ОСОБА_2, які підтримали подану апеляційну скаргу і з наведених в ній мотивів, просять задовольнити її, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 20.09.2016 року о 02 год. 10 хв. по вул. Грушевського в м.Ланівці керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння і відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння в Ланівецькій КЦРЛ в присутності двох свідків, на місці продути технічний пристрій відмовився.

Вказаний протокол складений інспектором Кременецького ВП ГуНП в Тернопільській області ОСОБА_4

Згідно протоколу судового засідання ОСОБА_4 в суді першої інстанції пояснював, що тоді, 20 вересня 2016 року, близько 02 год. 00 хв. до нього зателефонував черговий райвідділу поліції і сказав, що громадський активіст зупинив працівника поліції і було друге повідомлення про ДТП, повязану з наїздом на пішохода. В лікарні йому сказали, що стався наїзд на пішохода Дрозда і йому сказали написати направлення на проходження медосвідчення водієм ОСОБА_1, що він зробив, але останній відмовився від освідчення на стан алкогольного спяніння.

Тоді вони поїхали і оглянули Дрозда, який був в стані алкогольного спяніння і тілесних ушкоджень на ньому виявлено не було. Станом на 20.09.2016 року ні в нього, ні в групі швидкого реагування, які виїжджали на місце пригоди технічних засобів для встановлення стану алкогольного спяніння, не було. ОСОБА_1 був доставлений на освідчення в лікарню в звязку ДТП, а тому він там мав проходити медосвідчення. Після відібрання пояснень перевірка проводилася кадровиком райвідділу, а потім йому зателефонували з Тернополя і сказали скласти протокол.

Отже, між даними, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений працівником поліції ОСОБА_4 і його поясненнями в суді першої інстанції наявні суттєві протиріччя, що судом першої інстанції залишено поза увагою.

Всебічне, повне і обєктивне зясування обставин вказаної справи має суттєве значення для вирішення її по суті в точній відповідності з законом.

Адже, якщо ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, як це вказано в протоколі про адмінправопорушення, то працівники поліції, які виявили це, при його освідченні на стан алкогольного спяніння мали керуватися ст.266 КУпАП та пунктами 6, 7 розділу 1 та розділами 2,3 вищевказаної Інструкції.

В цьому випадку стверджування захисника про порушення порядку проведення освідчення на стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 є слушними і вони мали бути ретельно перевірені.

Стверджування суду в постанові про те, що відсутність технічного пристрою у працівників поліції не є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності суперечить вимогам вказаного закону та відомчої інструкції.

Адже ст.266 КУпАП та відомчою інструкцією передбачено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння і у відповідності ч.5 вказаної статті, якщо такий огляд проведений з порушенням вимог цієї статті, то він вважається недійсним.

Разом з тим, якщо водій ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції на освідчення на стан алкогольного спяніння в КЦРЛ в звязку з ДТП, як про це вказано в поясненні ОСОБА_4, то в цьому випадку слід було керуватися п.8 розділу 1 вказаної інструкції, згідно якого у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан спяніння учасників цієї пригоди є обовязковим у закладі охорони здоровя.

Однак згідно пояснення ОСОБА_4 на тілі травмованого Дрозда тілесних ушкоджень не виявлено, а тому є сумнівним проведення освідчення ОСОБА_1 на стан спяніння в закладі охорони здоровя.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Відмова водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння у відповідності до ч.1 ст.130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Разом з тим, закон повязує це з керуванням такою особою транспортним засобом, що має бути доведеним.

Судом першої інстанції не тільки не встановленні фактичні обставини справи, що наведено вище, але й допущено суттєву неповноту при дослідженні доказів та безпідставно відмовлено в задоволенні клопотань ОСОБА_1 та його захисника про допит в якості свідка ОСОБА_6 та працівників поліції Рудюка, Соловея, Хайдорова, які виїжджали на місце події.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, як винесена передчасно, без зясування всіх обставин, які підлягають зясуванню відповідно до ст.280 КУпАП.

Оскільки після скасування постанови справа має розглядатися по новому з дослідженням і оцінкою всіх доказів, то судом апеляційної інстанції по суті вона розглядатися не може.

Адже за змістом ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції переглядає постанову судді у справі про адміністративне правопорушення, а не розглядає справу по суті.

Окрім того, винесення рішення по суті судом апеляційної інстанції позбавило б особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, права оскаржити його, оскільки згідно ст.294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Тому, по справі слід винести нову постанову, якою матеріали направити суду першої інстанції на новий судовий розгляд, в процесі якого необхідно розглянути справу з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП , встановити фактичні обставини справи, перевірити доводи ОСОБА_1 та його захисника, наведені в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі, та в залежності від встановленого винести законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з цього, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 245, 252, 280, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою дану справу направити в той же суд на новий судовий розгляд.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточно, й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис:

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7