Категорія: ч.3 ст.41 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Гапончук В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої АДРЕСА_1, на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 04 жовтня 2016 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона в період часу з березня по 18 серпня 2016 року, здійснюючи діяльність на завокзальному ринку м.Луцька, у павільйоні №202, фактично допустила працівника ОСОБА_3 до роботи без оформлення трудового договору (контракту), чим порушила вимоги ч.3 ст.24 КЗпП України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 вважає її незаконною і необґрунтованою. Просить постанову Луцького міськрайонного суду від 04.10.2016 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши доводи скарги, заслухавши захисника ОСОБА_2, який підтримав апеляцію з викладених у ній мотивів, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов'язковому порядку має бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Всупереч цьому, судом не вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з'ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КпАП України, а тому висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Так, першої інстанції притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за те, що вона в період часу з березня по 18 серпня 2016 року допустила працівника ОСОБА_3 до роботи без оформлення трудового договору, хоча згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 ставилося у вину лише те, що ОСОБА_3 працювала в торговому павільйоні без укладеного трудового договору лише станом на момент перевірки, тобто 18.08.2016 року.

З положень ч.3 ст.41 КпАП України вбачається, що суб'єктом адміністративного правопорушення за вказаною статтею може бути: 1) посадова особа підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності; 2) фізична особа-підприємець, яка використовує найману працю.

Згідно ч.8 ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи повідомлення про проведення державної реєстрації припинення діяльності фізичної особи-підприємця (а.с. 15) 16.08.2016 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно підприємця ОСОБА_2, яка не уклала трудовий договір з ОСОБА_3 і остання на момент перевірки 18.08.2016 року працювала у павільйоні №202 в якому здійснює діяльність ОСОБА_4, то станом на вказану в протоколі дату вчинення правопорушення, а саме 18.08.2016 року ОСОБА_2 не являлася суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КпАП України, оскільки припинила діяльність фізичної особи-підприємця.

Також з наявного в матеріалах справи трудового договору від 18.08.2016 року вбачається, що останній укладений між фізичною-особою підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що свідчить про факт наявності трудових відносин саме між даними особами, а не між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що також свідчить про безпідставність складення протоколу відносно ОСОБА_2

Враховуючи вище зазначені докази та встановлені фактичні обставини справи суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КпАП України, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а розпочате провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду від 04 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КпАП України.

Суддя В.В. Гапончук