Справа № 369/7134/16-п Головуючий у І інстанції Бурбела Ю. С.
Провадження № 33/780/668/16 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 138 14.11.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2016 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_1, водія ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює провідним інженером в Міністерстві Оборони України, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 (шість) місяців; стягнуто судовий збір на користь держави у сумі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 (шістдесят) копійок,

в с т а н о в и в:

Постановою судді встановлено, що, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №357057, ОСОБА_3 19 липня 2016 року близько 10 години 25 хвилин на автомобільній дорозі Київ - Чоп 20 км +600 м, керуючи автомобілем «Мazda», д.н.з. НОМЕР_1, не обрав безпечної швидкості та безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 Під час ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п.2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року та змінити вказану постанову, застосувавши до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Вимоги обґрунтовує тим, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи щодо нього та під час розгляду справи судом першої інстанції було порушено норми чинного законодавства, зокрема, не були з'ясовані обставини, що мають значення для повного, об'єктивного, всебічного та правильного вирішення справи. Зокрема, у зв'язку з тим, що апелянт був позбавлений можливості надавати відповідні відомості (докази) суду через свою відсутність, обраний захід адміністративного стягнення не відповідає вимогам законодавства. Звертає увагу, що судом першої інстанції не вказано жодного доводу, на підставі якого було обране адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, а не штрафу. Апелянт зазначає, що на даний час він має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, працює в Центрі забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України на посаді провідного інженера і його робота пов'язана з постійними відрядженнями по території України і позбавлення його права керування всіма видами транспортних засобів зробить неможливим виконання ним свої трудових обов'язків та призведе до втрати роботи. Окрім того, ОСОБА_3 зазначає, що вину він визнає, за місцем роботи характеризується позитивно, наказом Міністра оборони України від 15 лютого 2016 року №136 нагороджений знаком «Знак пошани», раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є законослухняним громадянином.

Заслухавши думку ОСОБА_3, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку водія ОСОБА_2, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Доводи апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження є слушними, а тому суд, відповідно до ст. 289 КУпАП, приходить до висновку, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин і його слід поновити, оскільки ОСОБА_3 не був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, чим було порушено його права, про існування постанови судді він дізнався лише 20 жовтня 2016 року після ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Загальні положення накладення адміністративного стягнення визначено в ст. 33 КУпАП, відповідно до якої при накладенні адміністративного стягнення має бути враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан.

При розгляді справи судом першої інстанції зазначених вимог чинного законодавства дотримано не було.

Висновок суду про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є правильним, що підтверджується матеріалами справи та ніким не оспорюється.

Разом з тим, заслуговує на увагу посилання апелянта на суворість призначеного адміністративного стягнення..

Так, накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, суддя не дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП. Суд не врахував характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника та не навів мотиви накладення найсуворішого виду адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має на утримання малолітню доньку; працює в центрі забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України на посаді провідного інженера відділу взаємодії (з волонтерами та зв'язків з громадськістю) з 14 серпня 2015 року по теперішній час /а.п. 16/; є учасником бойових дій /а.п.18/; за місцем роботи характеризується позитивно та в його службові обов'язки входить діяльність, пов'язана з відрядженнями по території України, в тому числі і в зону проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях /а.п.17/; нагороджений відзнакою Міністерства оборони України - нагрудним знаком «Знак пошани» /а.п.19/; вину визнав та розкаюється; до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався.

З огляду на наведене, вважаю за можливе задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3 та пом'якшити призначене йому судом першої інстанції адміністративне стягнення з позбавлення права керувати транспортними засобами на штраф, в зв'язку з чим постанова судді в частині накладення адміністративного стягнення підлягає зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду від 15 серпня 2016 року щодо ОСОБА_3 - змінити.

Застосувати до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 / триста сорок / грн.

В решті постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон