АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4987/16-пГоловуючий у 1-й інстанції Базан Л.Т.
Провадження № 33/789/115/16 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.483 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я., з участю представників митниці ОСОБА_1 і ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.483 МК України за апеляційною скаргою представника митниці ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України та провадження у справі закрито, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови, 25 грудня 2015 року TOB «СОКІЛ-ЗАХІД» в особі ОСОБА_4 згідно попередньої митної декларації № 403000010/2015/100484 від 23.12.2015 року через пункт пропуску, розташований на митному кордоні України «Рава-Руська-Хребенне» митного поста «Краковець» Львівської митниці було ввезено на митну територію України в митному режимі імпорт сідельний тягач DAF XF95/430, 2003 року випуску, номер шасі: XLRTE47XS3E620742, загальною вартістю 2200 Євро на виконання зовнішьоекономічного договору купівлі-продажу від 20.09.2014 року № 01/01/2014 NL, інвойсу від 21.12.2015 року №0173 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії DR/ВАК 2319872.

Згідно попередньої митної декларації від 23.12.2015 року №403000010/2015/10048 інвойс від 21.12.2015 року №0173 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії DR/ВАК 2319872 подав водій ОСОБА_5, паспорт для виїзду за кордон ЕР 803694.

З метою завершення митного оформлення, 29 грудня 2015 року декларантом TOB «СОКІЛ-ЗАХІД» на підставі договору від 10.10.2014 року № 10/10/2014-2 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню через митного брокера - TOB «ВІТА-ЕДВАНС» Тернопільській митниці ДФС о 11 год. 14 хв. 29.12.2015 року подано до митного оформлення митну декларацію №403000010/2015/000775 та додані до неї документи, зокрема, зовнішьоекономічний договір купівлі-продажу від 20.09.2014 року № 01/01/2014 NL, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії DR/ВАК 2319872, інвойс від 21.12.2015 року № 0173, сертифікат відповідності від 25.12.2015 року № UА1/173/0109168-15, висновок експертного товарознавчого дослідження від 25.12.2015 року №1293 на сідельний тягач DAF XF95/430, 2003 року випуску, номер шасі: XLRTE47XS3E620742 загальною фактурною вартістю 2200 Євро, що по курсу НБУ на день подання митної декларації становить 57 415, 08 грн. Згідно митної декларації №403000010/2015/000775 від 29.12.2015 року в графі 45 заявлено митну вартість товару 87 819, 23 грн., а у гр.47 в нарахування та сплату митних платежів, що становить по ввізному миту 8781,92 грн., додатковому імпортному збору 4390, 96 грн., податку на додану вартість (ПДВ) 20 198, 42 грн.

В ході проведеної Тернопільською митницею перевірки, 24.11.2015 року органом доходів і зборів -Державною фіскальною службою України на запит від 20.04.2015 року №9715/5/99-99-26-03-03-16 отримано лист-відповідь митного центру Королівства Нідерланди №DIC_2015_36537 від 13.11.2015 року, із змісту якого встановлено, що компанія «M. VOS VOF» (5334 LH Velddriel, De Nweede Geerden, 9 Netherlands) не укладала контракт від 20.09.2014 року №01/01/2014 з TOB «ЗАХІД-СОКІЛ», не продавала бувших у використанні автомобілів згідно поданих документів та не видавала інвойсів (рахунків) для TOB «СОКІЛ-ЗАХІД». В дійсності компанія «M. VOS VOF» не суб'єктом видачі інвойсу від 21.12.2015 року №0173 на товар - сідельний тягач DAF XF95.430, номер шасі: XLRTE47XS3E620742, а отже не може бути стороною даних правовідносин з приводу купівлі-продажу вказаного сідельного тягача. Таким чином, відомості про те, що відправником (продавцем) сідельного тягача DAF XF95.430, iuaci:XLRTE47XS3E620742 є компанія «M. VOS VOF» (5334 LH Velddriel, De Nweede Geerden, 9 Netherlands), які містяться в поданому органу доходів і зборів документі, а саме: інвойсі віл 21.12.2015 року № 0173, не відповідають дійсності.

Згідно із висновком експертного товарознавчого дослідження від 25.12.2015 року № 1293 вартість сідельного тягача DAF XF95.430, 2003 року випуску, номер шасі XLRTE47XS3E620742, що ввозиться на митну територію України на дату оцінки може складати 3209, 06 Євро, що по курсу НБУ на день подання митної декларації митниці становить 83 749, 28 грн.

В апеляційній скарзі представник митниці просить поновити строк на оскарження та змінити постанову в частині відшкодування ОСОБА_3 витрат митниці у цій справі в сумі 173,35 грн. Свої вимоги мотивує тим, що суд помилково дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення витрат, понесених митницею у вказаній справі. Стверджує, що згідно ч.3 ст.243 МК України суд мав стягнути з ОСОБА_3 173,35грн. витрат понесених митницею за зберігання транспортного засобу. Також просить поновити строк оскарження, оскільки копію постанови митницею отримано лише 07 жовтня 2016 року.

Заслухавши представника митниці, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та пояснив, що не був присутній при оголошенні постанови і скаргу зміг подати лише після отримання її копії, а тому просить поновити строк оскарження, та враховуючи, що особа, відносно якої складено протокол про порушення митних правил, в засідання 27 жовтня і 03 листопада 2016 року незважаючи на повідомлення суду не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не подавав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.529 Митного кодексу України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В даному випадку, апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 вересня 2016 року представник митниці подав 10 жовтня 2016 року, тобто з пропуском встановленого законом строку, однак просить його поновити.

З пояснень представника митниці під час апеляційного розгляду слідує, що він не був присутній на оголошенні постанови і 29 вересня 2016 року подав заяву про видачу її копії, яку отримав 07 жовтня 2016 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.163).

За наведених обставин вважаю, що строк апеляційного оскарження в даному випадку пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Висновки суду першої інстанції про кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.483 МК України та закриття провадження за закінченням строків накладення адміністративного стягнення в апеляційній скарзі не оскаржуються. Під час апеляційного розгляду неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права в цій частині також не встановлено.

Щодо доводів представника митниці про наявність передбачених законом підстав для стягнення витрат на зберігання транспортного засобу, то вони є обґрунтованими.

Згідно оскаржуваної постанови, висновок про відсутність підстав для стягнення вказаних витрат суд першої інстанції мотивував тим, що на ОСОБА_3 в даному випадку не може бути накладено адміністративне стягнення і справа відносно нього підлягає закриттю за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував ряд положень Митного кодексу України, якими врегульовано порядок відшкодування витрат за зберігання транспортних засобів на складах митних органів.

Так, за змістом ч.3 ст. 243 Митного Кодексу якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.

В даному випадку провадження у справі відносно ОСОБА_3 припинено з інших підстав.

Крім того, згідно оскаржуваної постанови суд першої інстанції визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Також встановлено, що у звязку з притягненням ОСОБА_3 до відповідальності за вказане порушення митних правил у нього в порядку ст.511 МК України було тимчасово вилучено транспортний засіб, який зберігався на складі.

З наявної в матеріалах справи довідки, виданої Тернопільською митницею ДФС вбачається, що в результаті зберігання транспортного засобу ОСОБА_3 на протязі 251 доби митним органом понесено витрати в сумі 173,35 гривні (а.с.158).

Відповідно до ч.6 ст.239 МК України витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1 - 5 частини першої та у частині п'ятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини п'ятої статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини третьої статті 541 цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Механізм відшкодування витрат митних органів за зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених в частині шостій статті 239 МК України, на складах митних органів (далі витрати) визначений Порядком відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 15.06.2012 N 731 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 липня 2012 р. за N 1140/21452.

Відповідно до пункту 2 розділу 3 та пункту 1 розділу 4 вказаного Порядку витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику. Кошти, отримані як відшкодування витрат митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, зараховуються на спеціальні реєстраційні рахунки митних органів, відкриті в органах Державної казначейської служби України.

Таким чином, понесені митницею витрати необхідно стягнути з ОСОБА_3, якого оскаржуваною постановою визнано винним у порушенні митних правил.

Відповідно до частин восьмої та девятої ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Враховуючи вказані вимоги закону і те, що в даному випадку в апеляційній скарзі порушується питання, яке не повязане з накладенням адміністративного стягнення, та не оспорюється рішення суду першої інстанції про закриття провадження, то апеляційна скарга підлягає задоволенню шляхом зміни постанови суду першої інстанції в частині відшкодування витрат митниці.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст. 239, 243,529 МК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року в частині відшкодування витрат митного органу змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України 173 (сто сімдесят три) гривні 35 коп. відшкодування витрат на зберігання транспортного засобу.

В решті вказану постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6