АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/683/16 Головуючий у І-й інстанції - Легкошерст Ю.В.
Справа № 203/3789/16 -п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Нерудсталь П''ятихатського району Дніпропетровської області, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах вказаних в оскаржуваній постанові, 15.07.2016 року о 07 год. 45 хв. по вул. Нова м. П'ятихатки Дніпропетровської області, керував автомобілем ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати а адміністративну справу закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги, вказує, що постанова судді першої інстанції винесена з грубим порушенням норм матеріального а процесуального права, є законною та такою, що порушує права ОСОБА_2 та його законні інтереси як громадянина. Так, працівником поліції, було запропоновано продути спеціальний технічний засіб, але ОСОБА_2 виразив сумніви стосовно наявності у цього технічному засобі документа підтверджуючого затвердженого стандарту а також його справність. Та заявив бажання оформити відповідне направлення та провести відповідний огляд у спеціально встановленому закладі охорони здоров'я. Вказує на те, що суд не врахував ту обставину, що ОСОБА_2 не відмовився від проходження огляду взагалі, а лише просив здійснити цей огляд у відповідному закладі охорони здоров'я. Ані працівником поліції Лукаш О.В. а ні П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області не були взяті до уваги жодні пояснення ОСОБА_2, з приводу наведених вище обставин справи.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_2, який підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважає її такою яка підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 272475 від 15.07.2016 року; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких в їх присутності водій ОСОБА_2, відмовився від проходження медичного огляду за фактом вживання алкоголю, також відмовився від підпису і пояснень в протоколі; рапортом поліцейського Лукаш А.В., згідно якого, вбачається, що водій ОСОБА_2 був зупинений співробітниками поліції, який керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння з явними ознаками (різкий запах алкоголю з порожнини рота, незрозуміла мова), від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків.

Посилання ОСОБА_2, на те, що він просив оформити відповідне направлення та провести відповідний огляд у спеціально встановленому закладі охорони здоров'я, є не обґрунтованими та безпідставними, оскільки наявні в матеріалах справи свідки, засвідчили відмову ОСОБА_2, від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Так, згідно до п.7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Також, посилання ОСОБА_2 на те, що останній самостійно здійснив висновок про огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, не може бути достатнім та допустимим доказом по справі, оскільки, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного виду адміністративного стягнення, оскільки суд першої інстанції вийшов за межі встановленої санкції ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла на момент скоєння даного адміністративного правопорушення і передбачала накладення штрафу на інших осіб - штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб. Оскільки вказане правопорушення було скоєно ОСОБА_2 15.07.2016 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

При вирішенні питання щодо зміни накладеного стягнення на ОСОБА_2, враховую відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували б відповідальність останнього та відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшували відповідальність ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зміни постанови судді першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, та накладення його у виді позбавлення права керуванням транспортними засобами в межах санкцієї ч. 1 ст. 130 КУпАП, редакції діючої на час вчинення адміністративного правопорушення, що на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_2 та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року якою ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавлення права керуванням транспортними засобами строком на 1 роки - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В іншій частині постанову судді П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року відносно ОСОБА_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Кононенко О.М.