ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Сазонова М.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної служби МВС України в м. Києві про притягнення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Добра, Маньківського району, Черкаської області, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 вересня 2016 року о 23 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Березняківська, 16 в м. Києві, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вину свою у порушенні правил дорожнього руху не визнав та пояснив, що 12 вересня 2016 року о 23 годині 40 хвилин він дійсно керував автомобілемНОМЕР_1, по вул.Березняківська, 16 в м. Києві, зі швидкістю близько 60-65 км/год. Біля буд. 16 з двору почав виїжджати автомобіль НОМЕР_2, який мав намір здійснити поворот ліворуч. Зазначив, що він застосував екстрене гальмування та звуковий сигнал, однак водій автомобіля НОМЕР_2, ніяк не відреагував, і відбулося зіткнення їхніх автомобілів. Вказав, що коли відбулося зіткнення автомобілів, то автомобіль НОМЕР_2, завершував маневр і передньою частиною свого автомобіля вже знаходився на зустрічній смузі руху, після чого його від удару розвернуло на зустрічну смугу руху.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, а саме, письмові пояснення учасників ДТП, схему ДТП, врахувавши розміщення транспортних засобів на проїзній частині в момент удару, та механічні пошкодження, які отримали автомобілі в результаті вказаної ДТП, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у даній дорожньо-транспортній пригоді доводиться зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП 2 №034305 від 12 вересня 2016 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди та свідків, які підтвердили, що зіткнення відбулося в момент, коли автомобіль НОМЕР_2, завершував маневр.

У судовому засіданні було досліджено письмові докази потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, яке є послідовними, логічними, узгодженими з приводу обставин ДТП та не викликають сумніву у суду щодо їх достовірності.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, суд критично оцінює покази ОСОБА_1 стосовно того, що водій автомобіля НОМЕР_2, не дотримався правил дорожнього руху та не надав йому дорогу, оскільки дані пояснення не узгоджуються зі схемою ДТП та отриманими механічними пошкодженнями автомобілів, з яких слідує, що автомобіль НОМЕР_2, завершував свій маневр в той час, як був помічений водієм ОСОБА_1

Крім того, згідно з п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Досліджені у справі докази свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1, а тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тому враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 36 ч.2, 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва, , банк ГУДКСУ у м.Києві, МФО 820019, р/р 0005, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що на день винесення постанови становить 275 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: