А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14.11.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2, гр. України, українець, приватний підприємець, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 27 червня 2016 року о 02-й годині 20 хвилин ОСОБА_1 по вул. Л. Толстого, 46 у м. Ужгород керував транспортним засобом марки "Ауді А 6", номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження на місці зупинки та в медичному закладі огляду на стан сп'яніння з використанням технічного засобу «Драгер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2. 5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є незаконною, недостатньо обґрунтованою й такою, що порушує норми процесуального права. Вважає, що судом не з'ясовані та не досліджені всі обставини, що мають істотне значення для справи. Також вважає, що постанова ґрунтується на припущеннях, оскільки доказом його вини є лише хибна суб'єктивна думка зацікавлених осіб - працівників поліції, яка не підтверджена належними доказами (відео фіксацією та поясненнями свідків), що у свою чергу не може прийматися судом як належний доказ. При цьому, вказує на те, що суд не вжив передбачених законом заходів із виклику до суду та допиту неупереджених свідків, чим порушив його права. Крім того, посилається на те, що судом не враховано те, що працівником поліції було сфальсифіковано протокол про вчинення адміністративного правопорушення з повним ігноруванням презумпції невинуватості, оскільки він - ОСОБА_1 відмовився безпідставно сплатити працівнику поліції штраф на місці події. Посилається й на те, що суд визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке протокол не складався, тобто в керуванні транспортним засобом у стані сп'яніння, а не у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння. Крім того, апелянт вважає в даній справі знайшли підтвердження факти зловживання посадовою особою (працівником поліції) своїм службовим становищем і порушення присяги, про що необхідно повідомити керівництво Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві з метою вжиття заходів запобігання подібним зловживанням всупереч інтересів служби та проведенням службового розслідування протиправних дій працівника поліції із залученням до розслідування служби внутрішньої безпеки Управління національної поліції Закарпатської області. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що судом неодноразово, своєчасно ОСОБА_1 надсилались повідомлення, у яких указувалось про час та місце розгляду справи. Дані про поважність причин неявки ОСОБА_1 у судове засідання в справі відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова є незаконною, недостатньо обґрунтованою й такою, що порушує норми процесуального права, що судом не з'ясовані та не досліджені всі обставини, що мають істотне значення для справи, задоволенню не підлягають із таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 27 червня 2016 року о 02-й годині 20 хвилин ОСОБА_1 по вул. Л. Толстого, 46 у м. Ужгород керував транспортним засобом марки "Ауді А 6", номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження на місці зупинки та в медичному закладі огляду на стан сп'яніння з використанням технічного засобу «Драгер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП (а. с. 1).

З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснено, зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані правильні. Крім того, в указаному протоколі ОСОБА_2 надав пояснення про те, що не вважає за необхідне проходити огляд на стан сп'яніння в зв'язку з тим, що в даний час не керував транспортним засобом й, що в протоколі зазначено не його прізвище. При оцінці пояснень ОСОБА_1 про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано не його прізвище, враховується наступне : протокол про адміністративне правопорушення складено у присутності двох понятих, які своїми підписами засвідчили достовірність внесених у нього відомостей ; у підтвердження даних про свою особу ОСОБА_1 надав посвідчення водія НОМЕР_3 від 29.06.2005 р., на підставі якого і був ідентифікований ; засвідчуючи достовірність внесених у протокол відомостей ОСОБА_1 мав можливість внести до нього будь-які доповнення, уточнення, у тому числі щодо даних про свою особу.

З наявних у матеріалах справи пояснень, які громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали інспектору патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве рядовому поліції Косей Т.О., убачається, що 27.06.2016 о 02-й годині 15 хвилин по Слов'янській набережній, 8, у м. Ужгород, вони були запрошені співробітниками поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 і, що в їх присутності вказаний водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану сп'яніння, що ними було засвідчено підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 092020 (а. с. 2, 3).

З наявної в матеріалах справи розписки вбачається, що ОСОБА_2 зобов'язується залишити свій автомобіль марки "Ауді А 6", номерний знак НОМЕР_2, на місці його зупинки, а саме: м. Ужгород, Слов'янська набережна, 8 (а. с. 4).

З рапорту, який інспектор роти № 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві Косей Т.О. написала на адресу начальника УПП у м. Ужгороді та Мукачеві Марценишина Ю.І., убачається, що 27.06.2016 під час несення служби в екіпажі 107 близько 02-ї години 10 хвилин по Слов'янській набережній, 8, у м. Ужгороді, нею було складено адміністративний протокол АП 2 092020 щодо громадянина ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, однак у протоколі не вказано за якою частиною вказаної норми права, у зв'язку із чим просить вважати, що вищевказаний протокол складено за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені докази повністю узгоджуються з відеозаписом із місця події, який здійснений інспектором поліції, що міститься на наявному в матеріалах справи носії технічної інформації - диску DVD-R (а. с. 19).

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України і винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що: постанова ґрунтується на припущеннях, оскільки доказом його вини є лише хибна суб'єктивна думка зацікавлених осіб - працівників поліції, яка не підтверджена належними доказами (відео фіксацією та поясненнями свідків), що у свою чергу не може прийматися судом як належний доказ; судом не враховано те, що працівником поліції було сфальсифіковано протокол про вчинення адміністративного правопорушення з повним ігноруванням презумпції невинуватості, оскільки він - ОСОБА_1 відмовився безпідставно сплатити працівнику поліції штраф на місці події; в даній справі знайшли підтвердження факти зловживання посадовою особою (працівником поліції) своїм службовим становищем і порушення присяги, про що необхідно повідомити керівництво Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві з метою вжиття заходів запобігання подібним зловживанням всупереч інтересів служби та проведенням службового розслідування протиправних дій працівника поліції із залученням до розслідування служби внутрішньої безпеки Управління національної поліції Закарпатської області, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені матеріалами справи. При цьому, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор роти № 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві Косей Т.О. була упереджена при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в неї були підстави фальсифікувати такий, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано ОСОБА_1 до апеляційної скарги. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині суд приходить до висновку про те, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги визнаються такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення. При оцінці доводів апеляційної скарги враховуються і відомості, які зафіксовані на відеозаписі з місця події, що здійснений інспектором поліції, і міститься на наявному в матеріалах справи носії технічної інформації - диску DVD-R і які судом визнаються об'єктивними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не вжив передбачених законом заходів із виклику до суду та допиту неупереджених свідків, чим порушив його права, з урахуванням вищенаведеного визнаються такими, що не свідчать про незаконність судового рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, і є безпідставними. При оцінці цих доводів ураховується те, що ОСОБА_1 мав можливість викликати до суду будь-кого зі свідків - очевидців події, які надавали йому письмові пояснення з обставин правопорушення, протокол за скоєння якого складено щодо нього, що суд першої інстанції сприяв ОСОБА_1 при реалізації належних йому прав. Не були вжиті ОСОБА_1 і заходи, спрямовані на забезпечення явки до апеляційного суду, свідків - очевидців події, які б підтвердили ті чи інші обставини, за яких було скоєно правопорушення, обґрунтованість (необґрунтованість) відомостей, викладених як у протоколі, так і в судовому рішенні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке протокол не складався, тобто в керуванні транспортним засобом у стані сп'яніння, а не у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння відхиляються як такі, що спростовуються наведеними в постанові висновками, оскільки в резолютивній частині постанови зазначено, що ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про що також зазначено і в мотивувальній частині оскаржуваної постанови. При оцінці доводів апеляційної скарги зазначається і те, що апелянт не посилається на передбачені КУпАП підстави для закриття провадження в справі.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Рафальського П.А. обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень, та постановлено стягнути судовий збір в розмірі 275,60 грн., - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан