АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представника - адвоката Петровської-КараченцевоїЛ.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови просить її скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. При цьому зазначає, що під час розгляду справи суд першої інстанції формально підійшов до вивчення обставин справи, не повно з'ясував усі фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує, що обставини, зазначені працівниками поліції під час складання відносно неї протоколу серії АП1 №919227 від 28.12.2015 року не відповідають дійсності, є безпідставними та необґрунтованими, а схема ДТП, яка є невід'ємною частиною протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, внаслідок чого мала б бути повернута правоохоронному органу для належного оформлення, про що було заявлено усне клопотання, однак суд першої інстанції дане клопотання не взяв до уваги і продовжив розгляд справи.

Вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія автомобіля НОМЕР_1 - ОСОБА_3, який всупереч вимог п.п. 10.1, 10.2 та 10.3 ПДР України, будучи припаркованим біля обочини, перед початком руху та перестроюванням, не надав перевагу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, несподівано для неї почав виконувати поворот ліворуч, внаслідок чого вона була змушена вивернути кермо лівіше, однак уникнути зіткнення не вдалося.

Також вказує, що за її клопотанням було призначено судову автотехнічну експертизу, за результатами проведення якої складено висновок експерта за №12-1-21/22 від 22.04.2016 року, однак цей висновок не містить відповідей на ряд поставлених перед експертами питань, а в судовому засіданні судовий експерт Косяков В.В. повідомив, що неточності в схемі ДТП не впливають на визначення винної особи у даній дорожньо-транспортній пригоді. На думку апелянта з таким висновком експерта погодитись не можна, оскільки для всебічного вирішення питання щодо вини водія має істотне значення загальна ширина проїзної частини та кінцеве положення автомобілів відносно меж проїзної частини, а тому вважає, що під час розгляду справи суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду та в порушення вимог п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року не повернув складені матеріали про адміністративне правопорушення відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, вислухавши її пояснення, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги і просила її задовольнити, пояснення ОСОБА_3 та його представника, які заперечували проти поданої скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 28.12.2015 року приблизно о 10 год. 10 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, рухаючись по вул. Автопарковій біля буд. №7 в м. Києві, в порушення вимог п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну, не обрала безпечну швидкість та не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів.

Під час апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_2 заперечувала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та пояснила, що вона 28.12.2015 року приблизно о 10 годині, керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, рухалась по вул. Автопарковій, 7 по однорядній дорозі з приблизною швидкістю 20-40 км/год не здійснюючи жодних маневрів. В цей час, автомобіль НОМЕР_1, який був припаркований біля узбіччя з правої сторони, несподівано для неї, без включення світлового покажчика повороту відповідного напрямку, здійснив різкий маневр ліворуч, внаслідок чого вона подала звуковий сигнал та намагалась об'їхати цей автомобіль зліва, однак уникнути зіткнення не вдалось. Вказує, що зазначену перешкоду для її руху вона побачила приблизно за 20 метрів.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 підтримав свої пояснення, надані працівникам поліції безпосередньо на місці пригоди та під час розгляду справи в суді першої інстанції і зазначив, що 28.12.2015 року приблизно о 10 годині, керуючи службовим автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Автопарковій в м. Києві. При цьому вказує, що на даній ділянці відсутня дорожня розмітка, однак візуально її можна поділити на чотири смуги руху, по дві в кожному напрямку. Рухаючись умовно по лівій смузі руху, маючи намір здійснити поворот ліворуч на прилеглу територію, він завчасно увімкнув світловий покажчик повороту, зайняв крайнє ліве положення, зменшив швидкість, та впевнившись у відсутності перешкод, почав здійснювати маневр і в цей час відчув удар в ліву частину свого автомобіля, після чого увімкнув аварійну сигналізацію та викликав працівників поліції.

Крім того, заперечував проти пояснень ОСОБА_2 про те, що його автомобіль був припаркований біля обочини, після чого розпочав рух та зазначив, що зіткнення з автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, відбулось вже на смузі зустрічного напрямку, ближче до лівого краю проїжджої частини.

Як вбачається з матеріалів справи, за заявою ОСОБА_3 до ТОВ «Фінанс-Сервіс» від 04.02.2016 року (а.с. 24) експертом ОСОБА_6 було проведенно експертне автотехнічне дослідження, за результатами якого складено висновок №2016-02-08, в якому серед іншого експерт зазначив, що в даній дорожній обстановці з технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП є маневрування автомобіля «Мерседес» на зустрічну смугу руху при перебуванні автомобіля «Фіат» у цей момент в стані виконання маневру повороту наліво для в'їзду на прилеглу територію, тобто невідповідність дій водія автомобіля «Мерседес» - ОСОБА_2 вимогам п.п. 2.3б), 13.1, 12.1, 10.1, 14.2б) ПДР України.

Крім цього, за клопотанням ОСОБА_2, для дослідження обставин та механізму виникнення вказаної дорожньо-транспортної пригоди, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2016 року призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при МВС України.

За результатами проведеної вказаної судової автотехнічної експертизи, судовим експертом Косяковим В.В. складено висновок експерта №12-1-21/22 від 22.04.2016 року (а.с. 71), в якому останній, посилаючись на відсутність у наданих на дослідження матеріалах обов'язкових вихідних даних, зазначив, що визначити експертним шляхом причинно-наслідковий зв'язок між діями водіїв та настанням дорожньо-транспортної пригоди не вдається можливим. (а.с. 87).

Крім того, під час допиту в суді першої інстанції експерт Косяков В.В. підтвердив складений ним висновок та пояснив, що під час дослідження двох варіантів розвитку подій (за поясненнями ОСОБА_2 та за поясненнями ОСОБА_3), в обох варіантах ним було об'єктивно встановлено невідповідність дій водія ОСОБА_2 Правилам дорожнього руху України, а виявлені ним недоліки схеми місця ДТП не можуть впливати на такий висновок.

Отже, переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах апеляційної скарги, вважаю, що викладений у мотивувальній частині оскаржуваної постанови висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у порушенні нею п.п. 2.3б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 919227 від 28.12.2015 року (а.с. 1); даними, відображеними в схемі ДТП від 28.12.2015 року, виходячи із взаємного розташування автомобілів на проїзній частині (а.с.4); поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 5), які є послідовними та повністю узгоджуються з іншими даними, що містяться в матеріалах справи; висновком експерта ОСОБА_6 №2016-02-08 від 08.02.2016 року (а.с. 25-31); висновком №12-1-21/22 від 22.04.2016 року, складеним експертом Косяковим В.В. (а.с. 71-91), а також поясненнями останнього, наданими ним під час його допиту в судовому засіданні.

Таким чином, апеляційні доводи ОСОБА_2 про те, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини водія автомобіля НОМЕР_1 - ОСОБА_3, який будучи припаркованим з правої сторони біля узбіччя, раптово розпочав маневр повороту ліворуч, не надавши перевагу в русі транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку, чим порушив п.п. 10.1, 10.2 та 10.3 ПДР України суд не приймає до уваги, оскільки вони об'єктивно не підтверджуються матеріалами справи і не спростовують наявні в матеріалах справи та викладені в оскаржуваній постанові докази на підтвердження порушення саме водієм автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, а інших переконливих доказів на підтвердження апеляційних доводів ОСОБА_2 не навела.

Крім того слід зазначити, що працівниками поліції не складався протокол про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника даної дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_3, а тому суд не наділений повноваженнями встановлювати його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення в провадженні з розгляду даної справи щодо ОСОБА_2

Що стосується доводів ОСОБА_2 про наявність технічних недоліків у схемі ДТП, яка є невід'ємною частиною протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого, на її думку, суд мав би повернути цей протокол до відповідного правоохоронного органу для належного оформлення, то зазначені обставини не спростовують висновків суду першої інстанції щодо її винуватості у порушенні п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України, внаслідок чого сталася дана дорожньо-траспортна пригода.

Враховуючи вищевикладене, вважаю постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року відносно ОСОБА_2 про закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1180/2016 Категорія КУпАП: ст.124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.