АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 647/1770/16-п
Номер провадження: 33/791/325/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Херсон

Суддя апеляційного суду Херсонської області Заіченко В.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 ч. 1 КУпАП щодо нього, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Берислав Херсонської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, вважає постанову суду першої інстанції необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам законодавства та прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм. В мотивування своєї апеляційної скарги посилається на те, що, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП безпідставно та незаконно провів розгляд адміністративної справи без його участі, чим порушив його права на захист, давати пояснення та заперечення, надати докази. Також вважає, що судом першої інстанції не звернуто увагу на порушення працівником поліції при складанні адміністративного протоколу вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного, чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що увагу та швидкість реакції, саме п.6,7.

Просить оскаржувану постанову скасувати, у зв'язку з порушеннями вимог ст..266 КУпАП та провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні 19.09.2016 року, хоча був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, копію постанови суду він отримав 29.09.2016 року, а апеляційну скаргу подав 04.10.2016 року, тобто в межах передбачених ст.289 КУпАП строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол, згідно якого він 28.08.2016 року біля 02 годин по вул.Комінтерна в м.Бериславі керував автомобілем ВАЗ 21093 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна вимова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння та продуття алкотестеру «Драгер» ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п. 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в своїй постанові послався як на докази вини ОСОБА_1 на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повній мірі не дослідив всі докази по справі та в порушення вимог ст..252 КУпАП всебічно, повно та об'єктивно не дослідив всі докази по справі.

Так з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1, власноручно зробив запис про незгоду з проходженням огляду на місці, а згоду в лікарні здати кров.

Однак в порушення вимог п.9 вище згаданої Інструкції поліцейські не забезпечили доставку ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров'я. Так, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про дії поліцейських для виконання вимог Інструкції.

З даних фактів вбачається, що суд першої інстанції не звернув увагу, що це є порушеннями вимог ст.266 КУпАП, а порушення вимог цієї статті при проведені огляду особи на стан алкогольного сп'яніння вважається недійсним.

З письмових показань свідка ОСОБА_3 на які, як на доказ посилається суд першої інстанції не вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 проїхати до найближчого медичного закладу для проходження медогляду.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВД та МОЗ України 09.11.215 року №1452/735, є обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

На підставі вищенаведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік скасувати.

На підставі ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя В.Л.Заіченко