АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/643/16 Головуючий у І-й інстанції - Воробйов В.Л.
Справа № 199/4528/16 п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550 грн.

При обставинах вказаних в оскаржуваній постанові, 11.06.2016 року о 17-50, ОСОБА_2, керував маломірним судном «Казанка 5 м 2 » д/з ДНІ 3009К біля буд.№49 на р. Дніпро у м. Дніпропетровську (м. Дніпро), з явними ознаками алкогольного сп'яніння, (різкий запах алкоголю з порожнин рота, почервоніння шкіри обличчя) на вимогу працівників міліції відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння в присутності двох свідків, чим порушив пп.5.5 Правил користування водними обєктами на маломірних суднах.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, 26 вересня 2016 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, разом з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строкую. В даній апеляційній скарзі, просить постанову судді першої інстанції скасувати та провадження закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, посилається на те, що копію рішення отримав лише 14.09.2016 року.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова судді першої інстанції є незаконною та необґрунтованою оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП, а докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Постанова винесена з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як судом не було досліджено усіх обставин по справі, не допитано свідків та не враховано пояснення самого ОСОБА_2 Вказує на те, що співробітники підійшли на своєму катері до маломірного судна ОСОБА_2, яке не рухалось, було зафіксовано на двох якірних тросах в місці, дозволеному для рибальства, за межами фарватеру, визначеному для проходу транспортних габаритних суден. До берега, ОСОБА_2, був доставлений співробітниками поліції на їх вимогу та погрози застосування «фізичного впливу». З самого початку спілкування із інспектором Тонкошкур О.А. вимагав проводити відео реєстрацію затримання, оскільки вважав його не законним.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, заслухавши свідків та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови дійшов наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2, яка зводиться до його відсутності в суді першої під час розгляду справи з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважає необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що постанова судді першої інстанції є незаконною та необґрунтованою оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.130 КУпАП, а докази протилежного в матеріалах справи відсутні а постанова винесена з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є безпідставними і такими, які спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АА 252825 № 787 від 11.06.2016 року; рапортом інспектора ПП роти № 7 батальйону № 4 ОСОБА_4, згідно якого, під час патрулювання на р. Дніпро, було помічено маломірне судно, на якому були відсутні бортові номерні знаки та було видно явне пошкодження (вмятина приблизно 50 см. з розривом металу), підійшовши до судна водію було запропоновано, у звязку з тим, що судно було пошкоджено і може затонути, прослідувати до берега, і для подальшого зясування обставин.; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, їх даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився пройти медичний огляд з метою виявлення стану сп'яніння та свою провину визнав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, пояснила, що вона знаходилась на борту маломірного судна разом з ОСОБА_2, їх було троє. Після того, як вони заякорились біля 400 метрів від правого берегу напроти меблевої фабрики, почали рибалити та випили по одній пляшці пива. Потім підїхали поліцейські та запропонували проїхати за ними до берега. ОСОБА_2 попередив їх, що вжив пляшку пива.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8, пояснив, що рибалив поблизу судна ОСОБА_2, та бачив як до їх човна підїхала поліція. Після чого, ОСОБА_2, поїхав за поліцією до берега.

В суді апеляційної інстанції, викликаний за клопотанням захисника ОСОБА_3, інспектор ПП ОСОБА_4, зазначив, що під час патрулювання, вони побачили судно без номерних знаків та було видно явне пошкодження (вмятина приблизно 50 см. з розривом металу), підійшовши до судна водію було запропоновано, у звязку з тим, що судно було пошкоджено і може затонути, прослідувати до берега, але ОСОБА_2, повідомив, що вживав одну пляшку пива. Водію було запропоновано проїхати до берега, але ОСОБА_2 сказав, що нікого за кермо не посадить, і сам поїхав до берегу.

Вказані свідчення інспектора Тесля А.А. узгоджуються і з поясненнями ОСОБА_2, який в судовому засіданні апеляційної інстанції також не заперечував факту, що інспектором було запропоновано відбуксувати його судно іншим, однак він категорично не погодився зазначивши, що своє судно він поведе самостійно і нікому іншому не довірить. Згідно власних письмових пояснень ОСОБА_2, де він також зазначав, що 11.06.2016 року о 17.50 год. він в районі буя 49 на р. Дніпро в м. Дніпро, керував маломірним судном «Казанка 5 м2». Та додатково пояснив, що медичний огляд на стан алкогольного спяніння відмовляється проходити, оскільки випив пляшку пива.

В матеріалах справи відсутні будь які докази фізичного чи іншого незаконного впливу з боку працівників поліції на ОСОБА_2 з метою фальсифікації доказів чи впливу на його покази і в апеляційній інстанції таких обставин не встановлено.

Таким чином, зазначене спростовує доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, що він був доставлений співробітниками поліції на їх вимогу з погрозами застосування «фізичного впливу», і що його змусили керувати своїм судном до берега.

А тому, до стверджень в апеляційній скарзі стосовно того, що ОСОБА_2 не керував маломірним судном, а на нього тиснули поліцейські і він підкорявся їх вимозі, апеляційний суд відноситься критично, і розцінює їх як спосіб захисту з метою ухилення від відповідальності, так як ці доводи не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи і спростовуються вищевказаними встановленими доказами, та будь яких доказів, щодо викладення власних пояснень під тиском, або незаконним впливом працівників поліції, під час розгляду справи не надано. Наявне в матеріалах справи звернення до Начальника УПП УНП України в Дніпропетровській області щодо притягнення до відповідальності інспектора ПП ОСОБА_4, не дає підстав вважати, неправомірність дій поліцейського, оскільки станом на день розгляду апеляційної скарги, відповіді або будь яких інших доказів апеляційному суду не надано.

Щодо посилання ОСОБА_2 і його захисника на те, що оскільки судно не рухалося в момент коли до них підплили поліцейські, то на їх думку цей факт виключає можливість притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 5 ст. 130 КУпАП та є фактично основною тезою їх позиції захисту.

Однак, в даному випадку тимчасова зупинка маломірного судна на р. Дніпро, не виключає факт керування цим судном, що в даному випадку не спростовано вказаними вище обставинами і показами , як свідків так і ОСОБА_2

Окрім того такий висновок, узгоджується з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує річковим або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року якою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 5 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550 грн. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1