Номер провадження: 33/785/838/16
Головуючий у першій інстанції Бобовський К. Ю.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 19.09.2016 року,-

встановив:

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, не офіційно працюючий водієм у транспортній компанії «Віраж», неодружений, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18.08.2016 року, о 00 годині 15 хвилин, по вул. М. Грушевського № 51-А в м. Одеса, керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку приладу "Драгер ARBL 0963", результат якого склав 1,41 проміле.

Водій ОСОБА_2 порушив п.п. 2.9 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, у зв'язку з чим, співробітниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 075382 від 18.08.2016 року.

У апеляційній скарзі, ОСОБА_2 послався на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції було застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. та позбавлення права керувати транспортними засобами, яке є надто суворим. При цьому зазначив, що при накладенні стягнення суд першої інстанції фактично не з'ясував обставин, які мають суттєве значення при накладенні стягнення, не врахував пом'якшуючі відповідальність обставини.

На твердження апелянта, на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей 2001 та 2012 року народження, які після розлучення з дружиною проживають у його батьків, які є людьми похилого віку та які теж перебувають на його утриманні, а також на його утриманні перебуває його рідний брат - ОСОБА_3, який є інвалідом 1 групи.

При цьому вказує, що автомобіль є його єдиним джерелом забезпечення своєї родини, а позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить повністю забезпечувати свою родину, в зв'язку з чим просить постанову суду в частині позбавлення його права керування транспортними засобами на 1 рік - скасувати.

В судове засідання апеляційного суду, яке було призначене на 24.10.2016 року, ОСОБА_2 не з'явився та надав заяву про відкладення розгляду справи. Разом з тим, у наступне судове засідання, яке було призначене на 28.10.2016 року, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду апеляції, апелянт ОСОБА_2 до суду не з'явився повторно, в зв'язку з чим апеляційний суд вважає за можливе та необхідне провести розгляд за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі пояснення ОСОБА_2, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху.

Крім того, в матеріалах адміністративного провадження наявні пояснення свідків, з яких вбачається, що 18.08.2016 року ОСОБА_2 керував автотранспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, згідно висновку приладу "Драгер ARBL 0963", результат якого склав 1,41 проміле.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та постанови районного суду відносно ОСОБА_2, апелянтом власноруч зазначено, що дійсно в день події, він перебував у стані алкогольного сп'яніння і ці обставини також були підтверджені ним при розгляді справи в суді першої інстанції.

При цьому, апелянтом не надано апеляційному суду жодних доказів на підтвердження зазначених в апеляційній скарзі обставин, щодо перебування на його утриманні дітей та рідних і які на його думку слугують підставою для накладення на нього більш м'якого стягнення.

При розгляді адміністративної справи, суддя, надав об'єктивну правову оцінку діям правопорушника та фактичним обставинам скоєного і з урахуванням усіх обставин скоєного, характеру правопорушення, відсутності пом'якшуючих відповідальність обставин, у відповідності до положень ст.33 КУпАП, правильно призначив ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік, яке визначено санкцією зазначеної статті як обов'язкове.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1446- VIII від 7.07.2016р., який був опублікований 26.07.2016 року набрав чинності 27.07.2016 року, за ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність водіїв лише у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян( що становить суму 10 200 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП після набрання вказаним законом чинності, суд першої інстанції обґрунтовано застосував вимоги вказаного закону, а відтак для призначення стягнення в межах, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП , що діяла до 27.07.2016 року апеляційний суд не має підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 19.09.2016 року відносно ОСОБА_2, у частині накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. та позбавлення його права керування усіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.