Справа № 152/1395/16-п
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 листопада 2016 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області - Строгий І.Л., за участі: секретаря Палій М.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

у с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що 27 серпня 2016 року о 22 годині 53 хвилини у с. Мурафа по вул. Дружби водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1, будучи у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився за допомогою приладу AR BF - 0432 та принтеру ARCC-5087 у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.9 Правил дорожнього руху.

У суді ОСОБА_1 винним себе не визнав і пояснив, що 27 серпня 2016 року, він приїхав своїм автомобілем ВАЗ 2103 у с. Мурафа по особистим справам. Перебуваючи у с. Мурафа, ОСОБА_1 зустрів свого знайомого ОСОБА_3, і, оскільки у ОСОБА_1 у той день був день народження, то вони разом з ОСОБА_3 домовились це відсвяткувати, для чого пішли на берег річки, де пили горілку, приблизно до 22 години. Окрім того, ОСОБА_1 пояснив, що оскільки він мав вживати спиртне, вони з ОСОБА_3 домовились, що додому ОСОБА_1 відвезе знайомий ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Біля 22 години, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 сіли у автомобіль останнього, який перебував далеко від дороги, де вони продовжили спілкування. При цьому двигун авто був виключений і наміру кудись їхати вони не мали. Через деякий час, до автомобіля підійшов поліцейський, який запропонував предявити документи та запитав, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, на що він відповів, що вживав, тоді поліцейський запросив ОСОБА_1 у службовий автомобіль. У службовому автомобілі інший працівник поліції запропонував ОСОБА_1 продути алкотестер, з чим ОСОБА_1 погодився та, не заперечуючи того, що він дійсно перебуває у стані алкогольного спяніння, пояснив, що автомобілем він не керував. Проте, після того, як ОСОБА_1 продув алкотестер, працівник поліції склав відносно нього протокол про начебто керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Після складання протоколу, поліцейський запропонував підписати протокол, однак, посилаючись на те, що він не керував автомобілем, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та підписання протоколу.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні дав показання, які за своїм змістом повністю підтверджують пояснення ОСОБА_1 про події, що мали місце вночі 27 серпня 2016 року, показав, зокрема, що після того, як вони вживали алкогольні напої, ОСОБА_1 не керував автомобілем та не мав наміру цього робити. Завезти ОСОБА_1 додому у с. Клекотина мав знайомий ОСОБА_3 ОСОБА_4 Працівники поліції не зупиняли їх транспортний засіб, а підїхали до них після того, як ОСОБА_3 та ОСОБА_1 деякий час уже перебували в автомобілі. Окрім того, свідок також пояснив, що автомобіль ОСОБА_1 не перебував на проїжджій частині, а знаходився на значній відстані від дороги.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, зокрема, що 27 серпня 2016 року, його зупинили працівники поліції, які запропонували бути присутнім при проходженні особи огляду на стан спяніння, на що свідок погодився. ОСОБА_5 також пояснив, що він був свідком того, як ОСОБА_1 продував алкотестер, який показав, що він перебуває у стані алкогольного спяніння. Після чого, працівник поліції попросив свідка підписати на той час ще не заповнений протокол, що ОСОБА_5 зробив, оскільки було пізно і він поспішав, а тому, не ознайомившись зі змістом протоколу, підписав його. Окрім того, ОСОБА_5 пояснив, що автомобіль ВАЗ 2103 перебував не на дорозі, а на значній відстані від неї і він не бачив, як зупиняли ОСОБА_1 та чи керував той автомобілем.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, показання свідків та дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити, з огляду на таке.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі, шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, з огляду на пояснення ОСОБА_1 та показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, суд приходить до переконання, що працівник поліції безпідставно пропонував ОСОБА_1 27 серпня 2016 року пройти огляд на стан алкогольного спяніння, оскільки останній не керував транспортним засобом, а відтак, він не був субєктом, на якого поширюється дія ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто водієм.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, з огляду на викладене та беручи до уваги принцип змагальності сторін, держава, в особі уповноважених нею органів поліції зобовязана відповідними доказами довести перед судом винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд, розглядаючи цю справу, намагався зясувати позицію працівників поліції з приводу тверджень ОСОБА_1 про події, які мали місце вночі 27 серпня 2016 року. З цією метою, суд двічі викликав для допиту інспектора поліції роти ДПС у Вінницькій області ОСОБА_6, який власне складав протокол та його напарника по екіпажу, який працював разом із ним 27 серпня 2016 року у с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області, проте ці особи у судові засідання не зявлялись, незважаючи на те, що їх виклик здійснювався через керівництво Дорожньо-патрульної служби у Вінницькій області.

Натомість інших належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 27 серпня 2016 року о 22 годині 53 хвилини у с. Мурафа по вул. Дружби автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 суду не надано.

Таким чином, усе зазначене вище дає підстави для висновку про відсутність у цій справі події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а обвинувачення ОСОБА_1 ґрунтується виключно на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події адміністративного правопорушення.

З огляду на усе вище викладене, вважаю, що провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 7, 9, ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247, статтями 251, 252, 256, 272, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 КУпАП, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим.

Скарга подається до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Суддя І.Л.Строгий