Справа № 308/9750/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., за участю ОСОБА_1, розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 07.09.2016 року о 07:10 годині, в м. Ужгороді по вул. Електрозаводській керував автомобілем марки " ЗАЗ Lanos" , номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння . При проходженні огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу "Драгер alkotest № 6810" № 2480 в присутності двох свідків , встановлено наяваність позитвного висновку - 0,7 промиль , чим порушив вимоги п. 2.9 "а" ПДР України.

Постановлено ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В апеляційній скарзі апелянт порушує питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України у зв'язку з відсутністю у діяннях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи , що притягується до адміністративної відповідальності . Такі дії суду вважає такими, що грубо порушують його права та законні інтереси , оскільки він був позбавлений можливості постати перед судом та виступити на свій захист. Крім того, суд першої інстанції допустив неповноту та однобічність при встановлені фактичних обставин справи та необ'єктивність при перевірці і оцінці доказів, у наслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що факт відсутності у його діяннях складу правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння № 866 від 07.09.2016 року, відповідно до якого ознак алкогольного сп'яніння гр.. ОСОБА_1 не встановлено . Крім того, ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку для оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду щодо нього, оскільки участі у розглояді справи не приймав , а оскаржувану постанову отримав лише 23.10.2016 року поштовим повідомленням.

Апеляційний суд , заслухавши поснення апелянта на підтримання поданої апеляційної скарги та доводів щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Справу може бути розглянуто під час її відсутності лише у випадках , коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи .

Судом першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримано, а саме: на адресу проживання ОСОБА_1 ( зазначена особою , щодо якої складено протокол ) листом 04.10.2016 року направлено повістку з повідомленням про місце і час розгляду справи. Таким чином, суд першої інстанції належним чином повідомив ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, останній у судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Таким чином , апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що судом в порушення вимог законодавства розглянуто справу за його відсутністю у судовому засіданні.

Однак , апеляційним судом встановлено , що оскаржуване судове рішення постановлено 18.10.2016 року , а скаржник звернувся з апеляційною скаргою 24.10.2016 року , тобто , без пропуску строку на її оскарження .

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про

адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1

складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Так, суд першої інстанції вважав , що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1), актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою приладу "Драгер alkotest № 6810" ( а.с. 2,3) .

Вище зазначені докази суд першої інстанції оцінив як належні та допустимі , однак , жодних висновків та обґрунтувань з цього питання у судовому рішенні не навів.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що акт огляду та встановлений результат огляду є недопустими доказами вини правопорушника.

Так, згідно п.7 розділу ІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року( далі "Інструкція"), установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Під час огляду громадянина ОСОБА_1 прилад "Драгер alkotest № 6810" вказував 0,7 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до вимог п.6 розділу ІІ "Інструкції" огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу та акту огляду вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 із застосуванням спеціальних технічних засобів проводився із залучення свідків.

Однак, водій ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду , проведеного за допомогою спеціального технічного засобу, про що повідомив працівникам поліції . Крім того, ОСОБА_1 здійснив запис у протоколі про те, що не вживав алкоголю , а прийняв ліки і не довіряє встановленому результату огляду за допомогою алкотестера (а.с.1).

Згідно п.7 розділу ІІ "Інструкції" проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським .

Такі обставини за результатами розгляду справи апеляційним судом встановлено, однак, інспектор поліції проігнорував незгоду водія з результатами огляду.

У порушення вимог пункту 12 розділу ІІ "Інструкції" поліцейський не направив особу до найближчого закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан сп'яніння і оформлення його результатів.

Відповідно до вимог п.22.розділу ІІІ висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї "Інструкції", вважаються недійсними.

Таким чином, апеляційний суд прийшов до висновку , що недотримання інспектором поліції порядку проведення огляду водія на стан сп'яніння та порушення оформлення його результатів призвели до визнання отриманих доказів недопустимими .

Крім того , апеляційний суд враховує те, що протягом двох годин з моменту зупинки транспортного засобу поліцейськми , ОСОБА_1 особисто звернувся до закладу охорони здоров'я з метою проведення огляду на стан сп'яніння.

Огляд ОСОБА_1 оформлено протоколом огляду № 866 від 07.09.2016 року проведеного о 19:45 годині, відповідного до якого на час дослідження ОСОБА_1 ознак алкогольного сп'яніння не виявлено.

Таким чином , на підставі досліджених та перевірених доказів та їх оцінки у сукупності , апеляційний суд приймає та враховує доводи апеляційної скарги про те, що у діяннях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою знайшли своє підтвердження , що зумовлює скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - зодовольнити, постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2016 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, у зв'язку із відсутністю у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя :