Справа № 485/1271/16-п 11.11.2016 11.11.2016 11.11.2016
Номер провадження: 33/784/246/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Войтовського С.А.

при секретарі судового засідання Тимошенко О.С.

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1

розглянув справу за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_4 арйону Миколаївської області вул.Молодіжна,6,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч. 1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 визнаний винуватий в тому, що 22 вересня 2016 року, близько 17 год. 30 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 на площі ОСОБА_2 в м.Снігурівка Миколаївської області з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різких запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Провадження № 33/784/246/16 Головуючий суду 1-ї інстанції:Квєтка І.А.

Категорія: ст. 130 ч.1 КК України Доповідач: Войтовський С.А.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не заперечуючи факт вживання ним спиртних напоїв та відмови від проходження медичного огляду на стан спяніння, посилається на те, що керував транспортним засобом у стані крайньої необхідності. Зазначає, що, знаходячись в с.Червона Долина Снігурівського району, до нього звернулась ОСОБА_3 з проханням терміново відвезти її до пологового будинку в м.Снігурівка. Він попереджав її про те, що вжив спиртні напої і не може керувати автомобілем, однак вимушений був це зробити зважаючи на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_3, який різко погіршувався. Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 на підтримку апеляційної скарги, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додатково долучені до апеляційної скарги, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Факт відмови ОСОБА_4 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому порядку, чим порушенні вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, підтверджено дослідженими судом доказами.

Так, власноручний запис ОСОБА_4 в протоколі про адміністративне правопорушення від 22.09.2016 року свідчить, що на місці зупинки транспортного засобу він вказав, що випив 100 гр. горілки і проходити огляд в закладі охорони здоровя потреби немає (а.с. 1).

Протокол також містить відомості про дотримання вимог п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а саме щодо присутності двох свідків.

Разом з тим, що стосується доводів апелянта щодо причини відмови від проходження огляду в закладі охорони здоровя, то вони заслуговують на увагу і є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 в суді першої інстанції, пояснюючи мотиви керування ним автомобілем в стані алкогольного спяніння та відмови від проходження медичного огляду на наявність такого стану, пояснював, що вдень 22.09.2016 року дійсно випив 100 гр. горілки, однак сів за кермо вимушено на прохання сусідки ОСОБА_3, яка попросила відвезти її в пологове відділення, так як не було іншого транспорту.

В апеляційному суді ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення та зазначив, що пояснював ОСОБА_3 про те, що вжив спиртні напої, однак в неї раптово розпочались пологи, вона кричала, казала, що помре і її терміново необхідно доставити до лікарні. При цьому, його дружина відразу побігла до сусідів, у яких є транспорт, але нікого з них не виявилось на місці. Також дружина робила спроби дзвонити до «швидкої допомоги», але мобільний зв'язок в їхньому селі практично відсутній і для того, щоб зателефонувати необхідно пройти біля кілометру на верхню вулицю, на що не було часу. Після цього він був вимушений сісти за кермо та відвезти породіллю до пологового будинку.

В судовому засіданні апеляційного суду також була допитана в якості свідка ОСОБА_5 дружина ОСОБА_6, яка повністю підтвердила вказані обставини та пояснила, що намагалася знайти інший транспортний засіб та дзвонити в «швидку», однак додзвонитися не могла , а сусідів вдома не було. Тому вона теж наполягала, щоб чоловік відвіз ОСОБА_3 в лікарню, так як їй було дуже погано.

Наведені ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_5 обставини підтверджуються довідкою Снігурівської ЦРЛ та поясненнями ОСОБА_3 від 11.10.2016 року, яка на той час перебувала у дитячому відділенні вказаної лікарні по догляду за своєю дитиною, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.26).

Крім того, згідно довідки Снігуріської ЦРЛ від 10.10.2016 року, ОСОБА_3 була доставлена до пологового відділення ОСОБА_4 22.09.2016 року о 16 год.25 хв. Поступила вона у відділення о 16 год.40 хв., а о 17 год. відбулися пологи (а.с.25).

Таким чином, з наданих документів слідує, що між зверненням ОСОБА_3 до ОСОБА_4 близько 16 год. та пологами, які відбулись о 17 год. пройшла всього одна година, на протязі якої ОСОБА_1 з села Червона Долина Снігурівського району доставив транспортом породіллю в м.Снігурівка, що підтверджує терміновість та вимушеність його дій по керуванню транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Той факт, що дружина ОСОБА_4 приймала заходи для пошуку іншого транспортного засобу ніж автомобіль її чоловіка, підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є сусідами та мешкають поряд з ОСОБА_4 в с.Червона Долина Снігурівського району Миколаївської області, відповідно в будинках № 10 та № 12.

З пояснень ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слідує, що в них дійсно є транспортні засоби і вдень 22.09.2016 року їх вдома не було. Коли вони повернулись додому, то зі слів дружин їм стало відомо, що в цей день, близько 16 год. сусідка ОСОБА_5 шукала автомобіль для того, щоб відвезти породіллю до пологового будинку.

Вказані пояснення апеляційний суд вважає достовірними і сприймає їх як належні та допустимі докази. Зазначені пояснення повністю узгоджуються з іншими доказами по справі, які свідчать про необхідність термінового доставлення ОСОБА_3 до лікарні.

Суд першої інстанції, за обставин, встановлених у справі під час судового засідання дійшов висновку про недоведеність того, що на момент вчинення правопорушення, дії ОСОБА_1 були спрямовані на усунення якої-небудь небезпеки, що загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління і що така небезпека не могла бути усунута іншими засобами.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя, здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. У статті 27 Конституції України визначено, що кожен має право захищати своє життя та життя і здоров`я інших людей.

Відповідно до положень ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управляння, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За наведених ОСОБА_4 обставин, які документально підтверджені, слід визнати, що порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України вчинено в стані крайньої необхідності. ОСОБА_1 діяв для усунення небезпеки, яка загрожувала здоровю породіллі ОСОБА_3 і її дитині та в існуючих обставинах потребувала негайного звернення за медичною допомогою і не могла бути усунута іншими засобами. Заподіяна ним шкода у виді порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України є менш значною, ніж відвернена шкода у виді загрози життю та погіршення стану здоровя двох осіб ОСОБА_10 та її новонародженого сина ОСОБА_7.

За таких обставин на підставі ст. 18 КУпАП слід визнати, що вчинена ОСОБА_1 дія не є адміністративним правопорушенням, яке передбачено ст. 130 ч.1 КУпАП.

Хоча пунктом 1 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, однак закриваючи провадження по даній справі, апеляційний суд зважає на те, що пункт 4 ч.1 ст.247 КУпАП вчинення дії особою в стані крайньої необхідності, - є спеціальною нормою закону, яку слід застосувати в даному випадку.

Крім того, в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на те, що ОСОБА_1 негативно характеризується або раніше був підданий адміністративному стягненню.

З урахуванням викладеного, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із застосуванням ст. 18 КУпАП, на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2016 року, відносно ОСОБА_1, притягнутого до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити із застосуванням ст.18 КУпАП, на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_11.