Справа № 740/3535/16-п
Провадження № 3/740/1076/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2016 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Носилевській О.В., Шадура І.Ю., Кубрак Н.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 та його захисника- адвоката Івашка В.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли із військової частиниНОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Ніжина Чернігівської області, одруженого, солдата в/ч НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ст.172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 27 вересня 2016 року відмовився виконувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 щодо направлення у відрядження до військової частини НОМЕР_3 смт.Чорноморське.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти факту вчинення правопорушення заперечував, пояснивши, що його контракт на проходження військової служби закінчився в 2014 році, зарахований на службу в 2011 році, даний контракт укладений із військовою частиною, яка розформована, на його неодноразові рапорти щодо розірвання контракту військова частина належним чином не реагує, продовжувати військову службу не бажає, просив закрити провадження у справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Відповідно до ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно ст.11 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки, зокрема, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , як солдат військової служби за контрактом, з 16 грудня 2011 року виконуючи обов"язки водія-електрика окремого радіолокаційного взовду в/ч НОМЕР_1 , 27 вересня 2016 року не виконав наказ командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 27 вересня 2016 року №214 про направлення, зокрема, солдата ОСОБА_1 у відрядження до в/ч НОМЕР_3 смт.Чорноморське, даний наказ винесений на виконання директиви Генерального штабу ЗС України від 05 вересня 2016 року №Д-02 Про заходи щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом до кінця 2016 року та основні напрямки комплектування у 2017 році, розпорядження Генерального штабу ЗС України від 19 вересня 2016 року №321/6917 та розпорядження першого заступника начальника Генерального штабу від 24 вересня 2016 року №321/7670 щодо виконання службових (бойових) завдань у районах проведення АТО. Відповідно до наказу від 12 жовтня 2012 року №9/дск в/ч НОМЕР_1 перепідпорядкована командиру в/ч НОМЕР_2 . Даний наказ від 27 вересня 2016 року виданий повноважною особою, не суперечить чинному законодавству, не порушує цілісності суспільних відносин, конституційних прав і свобод фізичних та юридичних осіб, його виконання не сприяло настанню шкідливих наслідків, тобто даний наказ є законним, у звязку з чим ОСОБА_1 , як солдат, повинен його виконати, а після того, в разі невідповідності наказу правилам згідно Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України
від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, вимогам Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, оскаржити його відповідній посадовій особі чи до суду у встановленому порядку. Права на відмову виконувати даний наказ ОСОБА_1 , як військовослужбовець, згідно чинного законодавства України не мав. Посилання ОСОБА_1 на закінчення його контракту, не є підставою правомірності його дій, оскільки особливий період в Україні діє з 17 березня 2014 року з моменту оголошення Указу Президента України Про часткову мобілізацію, відповідно до ч.9 ст.23 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації. Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_4 від 13 жовтня 2014 року №212 строк військової служби солдату ОСОБА_1 продовжений на період до оголошення демобілізації, про що також зазначено і в п.12 контракту.
За таких обставин ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ст.172-10 КУпАП.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, який становить значну суспільну небезпеку в сфері проходження військової служби, особу порушника, який згідно протоколу вперше притягується до адміністративної відповідальності, є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, одружений. Обставина, що пом`якшує відповідальність,-перше притягнення до адміністративної відповідальності, обтяжуючі обставини в протоколі не зазначені. На підставі викладеного суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті в межах санкції статті.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, ст.4 Закону України Про судовий збір 275 грн. 60 коп судового збору підлягають стягненню із ОСОБА_1 в дохід держави.
Керуючись ст.ст.33, 40-1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

постановив:

Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.172-10 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 05 (п"ять) діб.

Строк арешту з утриманням на гауптвахті ОСОБА_1 рахувати з моменту його затримання.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп судового збору.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.П. Олійник .