АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/3791/16-п Суддя 1-ї інстанції: Бережна Н.М.
Провадження № 33/790/498/16
Категорія: ч.1 ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року м.Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Сащенко І.С., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - ОСОБА_3, прокурора - Каліни А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зміївського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуваючи на посаді начальника управління ветеринарної медицини (далі - Управління) порушив вимоги ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання врегулювання конфлікту інтересів.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» держслужбовці зобов'язані, зокрема:

1)вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів

2)повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника;

3)вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Наказом начальника Головного управління ветеринарної медицини в Харківській області 28.02.2011 року № 17-к ОСОБА_2 призначено на посаду начальника управління ветеринарної медицини в Зміївському районі - головного державного інспектора ветеринарної медицини Зміївського району Харківської області.

29.11.2012 року на посаду лікаря ветмедицини - ветсанексперта Зміївської районної державної лікарні ветеринарної медицини (яка є структурним підрозділом Зміївської районної державної лікарні ветеринарної медицини, що підпорядковується управлінню ветеринарної медицини в Зміївському районі) прийнято дружину начальника Управління - ОСОБА_4.

17.04.2015 року ОСОБА_4 звільнено із зазначеної посади за власним бажанням.

30.06.2015 року наказом начальника лікарні ОСОБА_4 прийнято на роботу на ту ж саму посаду, з якої останню 17.04.2015 року було звільнено.

Відповідно до пояснень від 22 січня 2016 року, наданих ОСОБА_2, йому було достовірно відомо про те, його дружиною порушуються обмеження, передбачені ст.25 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з ч.7 ст.53 Закону України «Про запобігання корупції» посадові і службові особи державних органів, їх структурних підрозділів у разі виявлення корупційного або пов'язаного корупцією правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення працівниками відповідних державних органів, їх структурних підрозділів зобов'язані у межах своїх повноважень ужити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення спеціально уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції.

Відповідно до п.2.13 посадової інструкції начальника управління ОСОБА_2 затвердженої начальником Головного управління ветеринарної медицини в Харківській області 21.03.2011 року, зокрема одним із завдань та обов'язків ОСОБА_2 є забезпечення дотримання працівниками Управління законодавства України з питань державної служби та боротьби з корупцією.

Згідно з п.4 посадової інструкції ОСОБА_2 несе відповідальність за неякісне або несвоєчасне виконання обов'язків, бездіяльність або не використання наданих йому прав.

17.10.2013 року начальником Головного управління ветеринарної медицини в Харківській області винесено наказ № 113 «Про активізацію діяльності, спрямованої на виявлення та попередження корупційних проявів», яким зобов'язано керівників територіальних органів та установ ветмедицини персонально вживати заходів, спрямовані на запобігання проявам корупції, своєчасно вирішувати питання про притягнення до відповідальності працівників, які допускають порушення законів у сфері запобігання та протидії корупції, а також постійно контролювати дотримання підлеглими особами дотримання обмежень щодо роботи близьких осіб, сумісництва та суміщення.

Відповідно до інформації Головного управління ветеринарної медицини в Харківській області, ОСОБА_2 на виконання зазначеного наказу 01.12.2015 року та 01.01.2016 року звітував про відсутність з початку 2015 року порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з боку працівників Управління.

При виконанні службових обов'язків у ОСОБА_2 виник реальний конфлікт інтересів, тобто суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями, що вплинули на об'єктивність та неупередженість з його боку при виконанні службових обов'язків, і як наслідок, не вчинення дій, які останній мав вчинити, а саме: не повідомив спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції про допущення його дружиною порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою складення стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, ініціювання проведення службового розслідування, а також Головне управління ветеринарної медицини в Харківській області з метою притягнення її до дисциплінарної відповідальності, не ініціював та не вжив самостійно заходи дисциплінарного впливу.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, 02 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Зміївського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суддя районного суду не дослідив всіх доказів по справі, не врахував доводи про відсутність реального конфлікту інтересів, який би міг вплинути на об'єктивність та неупередженість ОСОБА_2 при прийнятті ним рішень або при вчиненні чи не вчиненні дій під час виконання службових повноважень. Вказує, що не знав про прийняття 30 червня 2016 року начальником Зміївської районної державної лікарні ветмедицини на роботу ОСОБА_4 на посаду - лікаря ветмедицини, не усвідомлював протиправний характер свого діяння, не передбачав шкідливих наслідків та не бажав їх настання. Також посилається на розгляд справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції поза межами строку, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.ст.280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати особисто, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормами ст.247 КУпАП.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону в повному обсязі не виконав.

Частина 3 ст.38 КУпАП передбачає, що адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Суддя першої інстанції вважаючи можливим встановити доведеність вини ОСОБА_2 та достатність підстав для накладення на нього адміністративного стягнення, у повній мірі не з'ясував обставини, які наведені у ст.280 КУпАП, а саме те, що відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Матеріали справи свідчать про те, що моментом виявлення вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП є дата надання ним пояснень в судовому засіданні в якості свідка, а саме 22 січня 2016 року. Дане пояснення стало основою для складання протоколу про адміністративне правопорушення №2 від 17 лютого 2016 року відносно ОСОБА_2

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 24 березня 2016 року зупинено провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7 КУпАП, у зв'язку з його хворобою (а.с.71).

Відповідно до ч.4 ст.277 КУпАП строк розгляду адміністративних справ про адміністративні корупційні правопорушення зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне корупційне

правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних

причин не може туди з'явитися (хвороба, перебування у відрядженні

чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Таким чином, на момент зупинення строку розгляду справи (24.03.2016 року) з моменту виявлення адміністративного правопорушення (22.01.2016 року) сплинули 2 місяці 2 дні.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 24 травня 2016 року відновлено провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7 КУпАП (а.с.75).

Суд апеляційної інстанції вважає, що з цієї дати і поновився перебіг строку розгляду справи та накладення адміністративного стягнення.

На час прийняття постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення, не враховуючи терміну, на який розгляд справи зупинявся, з моменту надання ОСОБА_2 пояснень в судовому засіданні від 22 січня 2016 року, сплинуло більше 3-х місяців, тобто 23 червня 2016 року провадження по вказаній справі підлягало беззаперечному закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Всупереч вищезазначеним положенням закону, 23 червня 2016 року суддею Зміївського районного суду Харківської області дана справа розглянута по суті з винесенням постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП, за межами трьохмісячного строку, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП.

З урахуванням того, що закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП- скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області І.С. Сащенко