АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/725/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3П; ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що водій ОСОБА_3, 19.07.2016 року о 09 год. 20 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Набережна Заводська, біля буд. №35-а в м. Дніпро під час зміни напрямку руху та його початку не переконався в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем Тойота Камрі д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4А,, чим наніс механічні пошкодження автомобілям. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 10.1 ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити постанову суду в частині накладеного адміністративного стягнення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 вважає, що постанова суду є незаконною в частині накладення адміністративного стягнення.

При цьому апелянт звертає увагу, що він свою вину визнав відразу, та не заперечував щодо обставин ДТП. Також вказує, що потерпіла ОСОБА_4 претензій до нього морального чи матеріального характеру не має, оскільки їй будуть відшкодовані збитки страховою компанією.

Крім того апелянт зазначає, що його водійський стаж складає 27 років, та за цей період часу він вперше притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив задовольнити його апеляційну скаргу змінивши адміністративне стягнення.

ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 не заперечувала, та просила її також задовольнити та змінити адміністративне стягнення, яке було накладено на ОСОБА_3 судом першої нстанції.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та особою, яка подала апеляційну скаргу не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, як встановлено апеляційним судом, при накладенні на ОСОБА_3 адміністративного стягнення судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі, що призвело до необґрунтованого накладення на апелянта найсуворішого адміністративного стягнення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений ст. 124 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП провину визнає в повному обсязі. В матеріалах адміністративної справи відсутня інформація про притягнення ОСОБА_3 до будь-якого адміністративного правопорушення. Дані обставини суд апеляційної інстанції відносить у відповідності до ст. 34 КУпАП до помякшуючих обставин.

Суд першої інстанції, своє рішення про накладення на правопорушника саме такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом в постанові суду належним чином не мотивував, в свою чергу коли санкція вказаної частини ст.124 КУпАП передбачає й інший, менш суворіший вид адміністративного стягнення.

Крім того в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що він сам з сільської місцевості, на даний час не працює, на утриманні знаходиться дружина, яка працює продавцем та має невелику заробітну плату та сина, який навчається в університеті. Пояснив також, що посвідчення водія для нього є дуже важливою складовою його життя, оскільки іншого він нічого не вміє робити.

Потерпіла ОСОБА_4 також пояснила в судовому засіданні апеляційного суду, що після ДТП, ОСОБА_3 вів себе, як особа, яка винна в пригоді, щиро розкаювався. Вказує, що претензій до ОСОБА_3 матеріального характеру не має. Вважала, що при даних обставинам справи, судом першої інстанції було накладено занадто суворе на ОСОБА_3 адміністративне стягнення.

З огляду на викладене, конкретні обставини справи, ставлення винного до скоєного правопорушення та ставлення потерпілої, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення ОСОБА_3 адміністративного стягнення до штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_3 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2