АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/718/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3, розглянувши її апеляційну скаргу на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не працює, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що 13.09.2016 року о 20 год. 40 хв. в м. Дніпро по вул. Кільчанська, 8, водій ОСОБА_3 керувала транспортним засобом Навігатор LKKTAB1B86A891299 з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. ОСОБА_4 ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, відмовилась в присутності двох свідків. ОСОБА_4 ОСОБА_3 порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з висновками суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною. При цьому апелянт вказує, що їй ніхто не пропонував пройти огляд у закладі охорони здоровя, оскільки вона відмовилася пройти огляд на місці, а коли вона запропонувала особисто, щоб її було доставлено до лікарні для проведення огляду, їй було відмовлено. Тому вважає, що працівниками поліції було порушено п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року №1103.

Також зазначає, що в протоколі та поясненнях свідка також відсутня інформація, що їй пропонували пройти огляд в закладі охорони здоровя.

На її думку судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідків. А свідок ОСОБА_4, який прийшов до суду не був допитаний.

Крім того апелянт звертає увагу, що свідки не бачили, що вона керувала моторолером.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала подану нею апеляційну скаргу, підтвердила викладені в ній доводи та просила апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та є законним.

Судом першої інстанції було допитано правопорушницю ОСОБА_3, було досліджено докази, які знаходять в матеріалах справи, після чого судом було прийнято рішення.

Так ОСОБА_3 вину не визнала та пояснила, що від проходження огляду на стан спяніння за допомогою пристрою Драгер відмовилась в присутності двох свідків, які прибули через дві години, оскільки не довіряє його показам. Пройти огляд у медичному закладі їй не запропонували, сама вона також його не проходила.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 надала аналогічні пояснення.

Однак не визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП спростовуються доказами, які були дослідженні у судовому засіданні, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АП№ 090704 від 13 вересня 2016 року, який був складений працівником поліції у відповідності до ст.ст. 254-256 КУпАП, яким було встановлено, що 13.09.2016 року о 20 годині 40 хвилин в м. Дніпро по вул. Кільченська 8, водій ОСОБА_3 керувала т.з. Навіготор LKKTAB1B891299 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова). ОСОБА_4 ОСОБА_3, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовилася. Даний протокол був завірений підписами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6; (а.с.1)

-актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого також вбачається, що у ОСОБА_3 були встановленні ознаки алкогольного спяніння, та від проходження огляду остання відмовилась. Вказаний акт також був завірений підписами вищезазначених свідків;(а.с.2)

-поясненнями ОСОБА_6, який пояснив, що він 13.09.2016 року приблизно о 23 годині 50 хвилин був зупинений працівниками поліції, та був залучений в якості понятого, де в його присутності ОСОБА_3 відмовилася від проходження огляду;(а.с.4)

-рапортом поліцейського роти 4 батальйону 4 УПП в м. Дніпропетровську капралом поліції ОСОБА_7, який зазначив, що під час несення служби у складі автомобіля №451 разом з лейтенантом поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9, рухались по вул. Кільчинська зі сторони вул. Бутової, біля буд. №8 побачили, як рухаються дві жінки на моторолері «Навігатор», які побачили службовий автомобіль та зупинились. Так як ОСОБА_10 керувала моторолером без шолома безпеки у порушення п. 2.3 (г) ПДР України, було запропоновано водію надати посвідчення водія та талон на транспортний засіб. ОСОБА_2 чого водій надала талон, а посвідчення водія не надала, зазначивши, що для керування даного т.з. посвідчення водія не потрібно. Документів які б засвідчували особу у водія не було. Було прийнято рішення, здійснити поїздку за адресою місця проживання водія, а саме вул. Бутова 110, де остання надала закордонний НОМЕР_1. В ході спілкування з ОСОБА_3 було виявлено ознаки алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова). ОСОБА_4 було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку. ОСОБА_3 від продуття алкотестеру «Драгер» та медичного огляду відмовилась у присутності двох свідків, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_2 чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.(а.с.5)

Отже досліджуючи докази по матеріалам справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у діях водія ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що їй не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі є безпідставними, та спростовуються рапортом працівника поліції (а.с.5), який чітко зазначив, що ОСОБА_3 від продуття алкотестеру «Драгер» та медичного огляду відмовилась у присутності двох свідків.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3, що в матеріалах справи відсутнє пояснення свідка ОСОБА_5, та судом не було викликано свідків для допиту за її клопотанням, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, та на думку суду не є такими, що дають підстави для скасування постанови. Крім того з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що до нього додавалось лише одне пояснення, а саме пояснення ОСОБА_6. Що стосується допиту свідків, на думку суду апеляційної інстанції в матеріалах справи достатньо доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких було прийнято рішення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2