Справа № 734/2822/16-п Головуючий у 1 інстанції Бараненко С. М.
Провадження № 33/795/244/2016
Категорія - ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2016 року місто Чернігів
Апеляційний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Воронцової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2016 року,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Путринці Ізяславського району Хмельницької області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, що проходить військову службу на посаді інструктора взводу у військовому званні молодший сержант військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 1 190 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.
Як встановив суд, 05 вересня 2016 року близько 05 год. 20 хв. військовослужбовець строкової служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 (смт. Десна), молодший сержант ОСОБА_1 , у службовий час, знаходячись на території зазначеної військової частини, перебував у нетверезому стані, факт перебування військовослужбовця в нетверезому стані став відомий у відповідності до повідомлення чергового роти молодшого сержанта ОСОБА_3 про що свідчить висновок комісії викладений в Акті медичного обстеження для встановлення алкогольного сп`яніння № 648 від 05 вересня 2016 року.
Своїми умисними діями молодший сержант ОСОБА_1 порушив імперативні вимоги ст. 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, утримуватись від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, а саме виконання обов`язків військової служби військовослужбовцем в нетверезому стані.
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду, а також звільнити його від сплати судового збору, оскільки він являється військовослужбовцем строкової служби.
Мотивує тим, що його не було належним чином оглянуто на стан сп`яніння, не були взяті аналізи крові. Стверджує про те, що він не вживав алкогольні напої 05 вересня 2016 року.
В судове засідання апеляційного суду особа яка притягується до адміністративної відповідальності, не з`явився, просив про розгляд справи за його відсутності. З огляду на викладене та з урахуванням того що вимогами ч.6 ст. 294 КУпАП України, обов`язкова присутність особи при розгляді справи апеляційним судом не передбачена, та не перешкоджає розгляду поданої до суду апеляційної скарги, суд вважає можливим розглядати вказану справу у відсутності зазначеної особи.
Під час апеляційного перегляду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Як убачається з матеріалів справи, суд зазначені вимоги закону не виконав, крім того, вдався до суперечливих висновків в своєму рішенні.
При цьому, суд першої інстанції при розгляді матеріалів справи недостатньо ретельно перевірив всі обставини вчинення правопорушення притягуваною особою.
Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, як на головний доказ винуватості особи, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення № 74 від 06 вересня 2016 року, складений у с. Десна Козелецького району Чернігівської області.
При цьому, поза увагою суду першої інстанції залишились положення статті 256 КУпАП, де чітко визначені вимоги щодо змісту такого документу. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Під час апеляційного перегляду було встановлено, що суд першої інстанції належним чином не вдався до аналізу змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який не відповідає вищевказаним вимогам Закону.
Так, фабула протоколу про адміністративне правопорушення містить вказівку на те, що військовослужбовець строкової служби молодший сержант ОСОБА_1 у службовий час, знаходячись на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 , перебував у нетверезому стані.
Разом з тим, диспозиція частини першої статті 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність в разі розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані.
Однак, під час апеляційного перегляду було встановлено, що у протоколі не викладено суті адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 відповідно до диспозиції ст. ч.1 ст.172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Зокрема, із викладеного у наявному протоколі вбачається, що ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані у службовий час на території військової частини. В той час, частиною першою інкримінуємої статті, передбачена відповідальність за виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби у нетверезому стані.
Із наданого протоколу суд не може встановити, які саме обов`язки військової служби виконував ОСОБА_1 , перебуваючи у нетверезому стані, не перевірив ці обставини і суд першої інстанції в ході судового розгляду в суді першої інстанції.
Більш того, на аркуші справи 8 мається копія розпорядку дня військової частини польова пошта НОМЕР_1 на 2015-2016 рік, з якого було встановлено, що загальний підйом у військовій частині відбувається о 06.00 годині ранку. Тобто, є незрозумілим твердження протоколу про те, що військовослужбовець виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані, оскільки на 05 годину 20 хвилин він не виконував жодних обов`язків військової служби, оскільки мав право відпочивати.
Статтею 204 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що уранці, за 10 хвилин до сигналу "Підйом", черговий роти піднімає заступників командирів взводів, а у встановлений час (за сигналом "Підйом") здійснює підйом роти.
З наявних у матеріалах справи матеріалів достеменно встановлено, що час підйому для даної військової частини встановлений 06.00 год., при цьому, суд першої інстанції не перевірив, на якій підставі черговий роти молодший сержант ОСОБА_3 розбудив молодшого сержанта ОСОБА_1 на 40 хвилин раніше від загального підйому.
Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» розподіл службового часу військовослужбовців протягом доби і протягом тижня у військових частинах здійснюється таким чином, щоб забезпечити у військовій частині постійну бойову готовність і проведення занять з бойової підготовки та створити умови для підтримання порядку, військової дисципліни та виховання військовослужбовців, підвищення їх культурного рівня, всебічного побутового обслуговування, відпочинку і харчування.
Таким чином, час з 22.00 години до 06.00 години являється часом відпочинку, в зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про невідповідність викладених у протоколі обставин диспозиції частини 1 статті 172-20 КУпАП, якою чітко визначено, що відповідальність наступає саме за перебування у нетверезому стані під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.
Таким чином, протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, а тому не міг бути прийнятим судом першої інстанції до розгляду.
Звертає апеляційний суд увагу і на наявний у матеріалах справи акт № 648 медичного обстеження для встановлення алкогольного сп`яніння, висновки якого також повинні були бути предметом ретельного дослідження в суді першої інстанції. Так, не зрозумілою є та обставина, що для встановлення стану сп`яніння обстежуваному не було проведено попередніх проб на алкоголь, не були взяті аналізи, а об`єктивні дані, що зазначені у вказаному акті, жодним чином не вказують на те, що особа перебувала в стані алкогольного сп`яніння. На якій підставі лікар прийшов до переконання про те, що у ОСОБА_1 маються залишкові явища алкогольного сп`яніння, так і залишилось не встановленим, оскільки почервоніння очей, на думку апеляційного суду, не можна вважати достеменними даними, які свідчать про перебування особи в нетверезому стані, особливо з огляду на те, що військовослужбовця розбудили о 05 годині 20 хвилин ранку.
В той же час, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду про можливість розгляду справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Так, суд, у своїй постанові вказав на те, що відповідно до заяви ОСОБА_1 , в якій він просив розглядати справу без його участі та призначити йому стягнення у виді штрафу, можливо розглядати справу без його участі.
Однак, під час апеляційного перегляду було виявлено, що заява від імені ОСОБА_1 , що знаходиться на аркуші справи 13, була написана 12 вересня 2016 року, тобто до надходження матеріалів у провадження місцевого суду та отримання особою судового повідомлення про час та місце розгляду справи. В той же час, місцевий суд залишив поза увагою ту обставину, що заява написана не власноручно ОСОБА_1 , а є заповненим бланком з офіційними реквізитами військової частини. При цьому, у заяві зазначено про розгляд протоколу від 04 вересня 2016 року, в той час, як судом було розглянуто протокол про вчинення адміністративного правопорушення від 05 вересня 2016 року.
Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а заява про розгляд справи у його відсутність є досить сумнівною, з огляду на те, що написана на офіційному бланку з реквізитами військової частини, є виготовленою завчасно, що викликає сумнів, що вказане у заяві є добровільним волевиявленням військовослужбовця.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу і на неточності у вступній частині протоколу про адміністративне правопорушення, які не були предметом перевірки суду першої інстанції та стосуються анкетних даних особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а саме невідповідність місця його народження та адреси реєстрації.
Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що частиною першою пунктом 12 Закону України «Про судовий збір» чітко визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах , пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Дана вимога Закону залишилась поза увагою суду першої інстанції, що призвело до неправомірного стягнення зі ОСОБА_1 суми судового збору.
Зважаючи на вищевикладене, постанова суду та протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є неконкретними в частині формулювання суті вчиненого адміністративного правопорушення, що позбавляє суд можливості притягнути особу до адміністративної відповідальності, в зв`язку з чим постанова суду не може вважатись законною і обґрунтованою і підлягає скасуванню.
Відповідно до положень статті 294 КУпАП суд апеляційної інстанції позбавлений можливості направлення протоколу про адміністративне правопорушення на дооформлення чи на новий судовий розгляд, в зв`язку з чим провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ч.1 ст.172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С. В. Воронцова