Справа № 423/3016/16-п
Провадження № 33/782/111/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 листопада 2016 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області Сахарілєнко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнено з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн.60 коп.

Згідно постанови, 10 вересня 2016 року о 08-00 годині в м.Попасна по вул. Заводській ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21051, державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, посилаючись на те, що суд прийняв рішення керуючись даними протоколу про адміністративне правопорушення, який складений с порушенням законодавства, та відеозапису, зробленому на мобільному телефоні, який на його думку не має доказового значення. Зазначає, що протоколі про адміністративне правопорушення невірно вказаний час його складання, а також адреса місцезнаходження його автомобілю, а сам він на той момент знаходився вдома. Вважає, що його винність у скоєні зазначеного адміністративного правопорушення не доведена і не підтверджено керування ним автомобілем, яким керував його син, який на час складання протоколу знаходився у вокзалі ст.Попасна і не був викликаний працівниками поліції. Від обстеження він відмовився на підставі того, що не керував транспортним засобом, хоча це не зафіксовано ні в протоколом, а ні на відеозапису. Запис в протоколі про передачу керування ОСОБА_3 внесена після ознайомлення його з протоколом і не має його підпису, або підпису посадової особи. Вважає незаконним вилучення у нього документу на право керування транспортним засобом. Просить скасувати постанову як незаконну.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився, причину не вказав, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, про що надійшло до апеляційного суду повідомлення про вручення йому поштового відправлення. Клопотання про про відкладення розгляду справи від ОСОБА_3 не надійшло.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_3 за його відсутності.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

З матеріалів адміністративної справи видно, що суд першої інстанції правильно встановив обставини адміністративного правопорушення, передбаченного ст.130 ч.1 КУпАП, та обґрунтовано прийшов до висновку про винність у ньому ОСОБА_2, що підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 904907 від 10.09.2016 року, де містяться пояснення ОСОБА_2 про вживання ним спиртних напоїв та відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.1);

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно яких ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, від якого було чути запах алкоголю (а.с.2, 3);

- відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, згідно якого працівник поліції в присутності двох свідків назвав час, дату та місце складання протоколу і на його питання водію ОСОБА_2 куди він їхав, той відповів, що на вокзал на автомобілі ВАЗ 21051, державний номер НОМЕР_1, вживав пиво та відмовляється від медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що адміністративного правопорушення він не скоював, не керував транспортним засобом, а автомобілем керував його син, були предметом розгляду суду першої інстанції, і є необгрунтованими. Суд обґрунтовано визнав їх безпідставними, оскільки вони спростовуються вищезазначеними доказами і навів відповідні мотиви прийнятого рішення.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не має доказового значення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі такими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі такими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких обставин, долучений до справи відеозапис, як доказ, відповідає вимогам ст.251 КупАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, внесення запису про передачу керування автомобілем іншій особі після ознайомлення з протоколом, на час складання якого він знаходився вдома, невірне зазначення місця знаходження його автомобіля та незаконне вилучення у нього документа на право керування транспортним засобом також є необґрунтованими.

На підтвердження цих доводів ОСОБА_2 не було вказано та надано ніяких доказів, і вони спростовуються наведеними доказами.

Зазначений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Внесення в протокол запису про передачу ОСОБА_3 керування автомобілем ОСОБА_2 не оспорюється.

Посвідчення водія у ОСОБА_2 вилучено згідно ст.265-1 КУпАП, про що є запис в протоколі про адміністративне правопорушення.

Порушень вимог закону судом при розгляді справи не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено згідно з вимогами ст.33 КУпАП, яке не виходить за межі санкції вказаного адміністративного закону.

Таким чином, підстав для скасування постанови суду не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: