Провадження № 3/592/2011/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Зорік М.В., з участю представника Сумської митниці ДФС ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 розглянувши матеріали, які надійшли від Сумської митниці ДФС, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Діпі ОСОБА_4», м. Київ вул. Кловський узвіз 7-А офіс 8-10, НОМЕР_1 від 27.03.1997 року виданий Єнакієвським МВ УМВС України в Донецькій області,

за ч.1 ст. 482 МК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.09.2016 року о 16 годині 33 хв. в зону митного контролю митного поста "Велика Писарівка" Сумської митниці ДФС заїхав вантажний автомобіль марки «Scania» реєстраційний номер АА71281Х з напівпричепом спеціальним марки «VAN HOOL» р.н. НОМЕР_2.

Відповідно до наданих до митного контролю документів, вказаний транспортний засіб з р.н. АА71281Х/АН9859ХХ належить ТОВ «Діпі ОСОБА_4» (генеральний директор ОСОБА_3) та переміщувався з Росії в Україну громадянином України ОСОБА_5, водієм ТОВ «Діпі ОСОБА_4».

Під час здійснення митного контролю, встановлено, що згідно інформації, яка міститься в ЄАІС ДФС, напівпричіп р.н. НОМЕР_2 був ввезений на територію України 27.09.2014 року через митний пост «Плетенівка» Харківської митниці ДФС, та після ввезення 27.09.2014, факт вивезення за межі митної території України напівпричепу «VAN HOOL» р.н. НОМЕР_2 через митні пости органами доходів і зборів не зареєстрований.

Відповідно до статті 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_3 виступаючи генеральним директором ТОВ «Діпі ОСОБА_4» вчинив дії, спрямовані на переміщення товару - напівпричепу спеціального марки «VAN HOOL» р.н. НОМЕР_2, через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей. Отже своїми діями ОСОБА_3 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 482 МК України.

В судове засідання ОСОБА_3 не зявився, надіслав заперечення по даній справі та просив розглядати справу без його участі.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 в судовому засіданні просив закрити провадження по справі у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Представник ДМС України ОСОБА_1 покладався на розсуд суду.

Вивчивши ці документи, суд дійшов висновку, що вони підлягають поверненню для дооформлення з таких підстав.

У ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити, у тому числі, й питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення (п. 2), а в разі неправильного складання такого протоколу - повернути матеріали адміністративної справи органу, який його склав, для належного (додаткового) оформлення.

Відповідно до виписаних у ст.ст. 488, 490, 494 - 495 МК України положень, протокол про порушення митних правил - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою, про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого МК України, і є найважливішим джерелом доказів у справах про порушення митних правил.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

З цього слідує, що протокол про порушення митних правил, за вчинення яких митним законом передбачена досить сувора відповідальність, є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, що вимагає від особи, яка складає такий протокол, здійснення максимально можливою мірою дій, спрямованих на забезпечення можливості притягнення особи, яка скоїла правопорушення, до адміністративної відповідальності шляхом зібрання та фіксації доказів відповідно до вимог закону.

Суд вважає, що протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_3 наведеним вище вимогам не відповідає з огляду на таке.

Згідно ст. 8 МК України державна митна справа здійснюється на основі принципів, зокрема, законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

За змістом ст. 494 МК України у разі, якщо особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, встановлено, то особою, яка склала протокол, з метою реалізації зазначених вище принципів мають бути вжиті належні, можливі та достатні заходи для забезпечення присутності особи, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, при його складенні.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вимоги закону при складенні протоколу відносно ОСОБА_3 у повній мірі дотримані не були.

Так, за матеріалами справи встановлено, що протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_3 був складений за відсутності останнього і як вбачається з доказів наданих представником ОСОБА_3 на момент складання протоколу було звільнено з посади генерального директора ТОВ «Діпі ОСОБА_4», отже ОСОБА_3 не є власником товару та транспортних засобів, переміщення яких поза митним контролем ставиться йому в вину.

Отже, при складенні протоколу про порушення митних правил встановлення власників товарів і транспортних засобів безпосередніх предметів порушення митних правил - є обовязковим, оскільки нездійснення таких заходів призводитиме до порушення прав цих осіб, наданих їм митним законом.

Вказані вище недоліки, на думку суду, перешкоджають прийняти остаточне рішення у цій справі, яке б відповідало вимогам законності і обґрунтованості.

З огляду на наведене, оскільки під час складення протоколу відносно ОСОБА_3 допущено неповноту, що унеможливлює своєчасний, всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи в судовому засіданні, вважаю за необхідне матеріали про порушення митних правил повернути для належного оформлення з метою виконання вимог ст. 494 МК України.

Керуючись ст. 278 КУпАП, суддя,

постановив:

Протокол про порушення митних правил №0494/80500/16 від 09.09.2016 року та додані до нього документи відносно ОСОБА_3 повернути для належного оформлення до Сумської митниці ДФС України.

Суддя М.В. Зорік