Справа № 526/1165/16-п
Провадження № 3/526/348/2016
П О С Т А Н О В А

03 листопада 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

при секретарі Павленко Т.І.

розглянувши матеріали, які надійшли від Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4

за ст. 185 КпАП України,

в с т а н о в и в:

згідно протоколу АА №370092 від 2 червня 2016 року, що надійшов від Гадяцького ВП, ОСОБА_1 2 червня 2016 року близько 10 год.30 хв. вчинив злісну непокору працівникам поліції, а саме перешкоджав проведенню обшуку в господарстві ОСОБА_2 та не виконував законі вимоги працівників поліції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 2 червня 2016 року близько 10 години до нього зателефонувала співмешканка ОСОБА_2 та повідомила, що в них проводиться вдома обшук без ухвали суду. Він негайно приїхав, але в будинок його не пустили. Працівники поліції, що були без форми, виштовхали його з коридору будинку, після чого він сидів на лавочці і спостерігав за діями поліції. Після завершення обшуку його відвезли до райвідділу, де склали протокол. Підтвердив, що він знаходився в нетверезому стані.

Посадова особа, що складала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 показав суду, що він складав протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, так як був присутнім при обшуку у форменному одязі. ОСОБА_1 проведенню обшуку не перешкоджав, також не чув, щоб працівники поліції робили йому якісь зауваження або він лаявся брутальною лайкою. Протокол був складений за вказівкою, так як на той час він був одним дільничним інспектором у райвідділі.

Свідок ОСОБА_4 показала суду, що вона, як слідчий, на підставі ухвали слідчого судді проводила обшук в помешканні ОСОБА_2. Під час знаходження в одній із кімнат будинку, вона почула шорох, потім у дворі побачила ОСОБА_1, який сидів на лавочці. Бійки, хапання працівників поліції за форменний одяг не бачила, але знає, що ОСОБА_1 намагався зайти до приміщення, однак обшук не був припинений. Криків та образ теж не чула.

Свідок ОСОБА_2 показав суду, що 2 червня 2016 року зранку в нього вдома працівники поліції почали проводити обшук, співмешканка викликала ОСОБА_1, який невдовзі приїхав, однак працівники поліції не пустили його в будинок. Вказав, що ОСОБА_1 вів себе адекватно, нікого не займав, а ОСОБА_5 висловлювався нецензурною лайкою та погрожував.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали суду, що вони були понятими під час проведення обшуку у ОСОБА_2 Згодом приїхав на машині ОСОБА_1, який не надавав документів, що посвідчували його особу та адвокатське посвідчення. Він не перешкоджав проведенню обшуку, брутальною лайкою не висловлювався, не хапав працівників поліції за форменний одяг і руки.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що під час проведення обшуку в господарстві ОСОБА_2 він стояв на вхідних дверях в будинок, у форменний одяг одягнутий не був. ОСОБА_1 приїхав у нетверезому стані, хапав його за одяг і хотів пройти всередину, інші працівники поліції зробили йому зауваження та вивели на вулицю. ОСОБА_5 просив надати посвідчення адвоката, однак він не надавав жодних документів.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що під час обшуку в господарстві ОСОБА_2 він почув якісь крики та, вийшовши з кімнати, побачив ОСОБА_1 в нетверезому стані. Він намагався зайти в будинок, висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_8. Того дня він перебував у форменному одязі, але його особисто ОСОБА_1 за одяг та руки не хапав.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що під час проведення обшуку в господарстві ОСОБА_2 він проводив відео зйомку. ОСОБА_1 намагався зайти до будинку, а ОСОБА_5 йому перешкоджав і між ними виникла перепалка.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що він був у складі слідчо оперативної групи, коли в м.Гадяч у домоволодінні ОСОБА_2 проводився обшук, куди прибув ОСОБА_1 і хотів перешкодити проведенню обшуку, намагаючись зайти в будинок. Також він голосно кричав, виражався брутальною лайкою. Кого хапав за форменний одяг та інші деталі не памятає.

Свідок ОСОБА_12 показав суду, що він проводив обшук разом з іншими працівниками поліції, від ОСОБА_8 дізнався, що під час обшуку ОСОБА_1 здійснив злісну непокору працівникам поліції. Вказав, що він не знаходився у форменному одязі. Рапорт про непокору написаний ним в стані сильного душевного хвилювання.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, покази свідків та працівників поліції, що складали рапорти, дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Як видно із змісту протоколу, він складений з грубими порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, яка встановлює, що в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинні бути зазначені: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Ці вимоги закону ініціатором складення протоколу були грубо порушені.

З матеріалів, доданих до протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 під час вчинення ймовірного правопорушення, перебував в стані алкогольного спяніння. В цьому ж стані йому розяснювались його права, що є неприпустимим. Дата призначення судового засідання значилась через 2 години після освідування ОСОБА_1 на стан спяніння, що теж є неприпустимим, оскільки доставка особи в суд в нетверезому стані свідчить як і про неповагу до суду, так і приниження честі та гідності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відповідно порушує її конституційні права.

7 червня 2016 року справа поверталася до Гадяцького ВП з метою усунення недоліків, однак недоліки, зазначені в постанові суду від 7 червня 2016 року усунуті не були. Окрім цього особа, після усунення недоліків не була ознайомлена з матеріалами справи для надання пояснень чи заперечень, чим також була позбавлена права на належний захист.

Відповідно до ст. 185 КУпАП відповідальність за нею наступає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у звязку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, дане правопорушення обовязково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані. В протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції.

Обов'язковим елементом об'єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків чи інших, вищеперерахованих осіб, у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

У диспозиції ст. 185 КпАП передбачено, що вимоги працівника поліції повинні бути предявлені під час охорони ним громадського порядку. Про перебування його при виконанні службових обовязків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також предявлене відповідне посвідчення.

В той же час, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому не зазначено, яке законне розпорядження або вимога, і ким саме були пред'явлені ОСОБА_1 та кому з працівників поліції він злісно не покорився.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги, з приводу чого відомості про суть адміністративного правопорушення мають бути встановлені саме при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та зазначені в ньому. Обов'язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних щодо обов'язкових ознак об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, унеможливило повний та всебічний розгляд справи відносно останнього та позбавило суд можливості з'ясувати всі обставини.

При цьому суд наголошує, що обєктивна сторона правопорушення в протоколі викладена знеособлено: не зазначено в чому полягали законні вимоги працівників поліції та в якій формі особа чинила злісну непокору, тобто не розкрито зміст і суть правопорушення, що є неприпустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності

Фактичні обставини справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення таким чином, що з них не видно, які саме законні вимоги були висунуті поліцейським до особи, що має правове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України.

З субєктивної сторони правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу. Зі змісту протоколу і викладення в ньому суті адміністративного правопорушення не слідує, що порушник, вчинюючи опір працівникам поліції, умисно ігнорував або не виконував їх законні вимоги або розпорядження.

Після допиту всіх очевидців ймовірного правопорушення суду так і не вдалося встановити, хто і які вимоги висував ОСОБА_1 та кому з працівників міліції він не покорився.

Як слідує з показів усіх допитаних при обшуку осіб, дана процесуальна дія не переривалася і була закінчена вчасно. Сутичка, яка виникла між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в коридорі будинку тривала кілька хвилин і ніяким чином не вплинула на проведення обшуку та його результат.

Суд також зауважує, що працівники поліції, в тому числі і ОСОБА_5 під час проведення обшуку знаходились в цивільному одязі, без нагрудних знаків, що позбавляло можливості визначити їх належність до представників правоохоронних органів. У форменний одяг були одягнуті лише ОСОБА_3 та ОСОБА_9, які перебували в кімнаті будинку безпосередньо із слідчим і яких не було видно в коридор та на вулицю. Встановлено, що дані працівники поліції ніяких вимог ОСОБА_1 не висували, він їх за форменний одяг не хапав і конфлікту між ними взагалі не було.

Оцінюючи діяння особи, що притягується до адміністративної відповідальності з точки зору наявності в ньому складу адміністративного правопорушення, суд керується положеннями п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», згідно з яким злісною непокорою за змістом статті 185 КУпАП є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обовязків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у звязку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Про вчинення таких дій порушником в протоколі не зазначено, а тому суд позбавлений можливості оцінити вимоги або розпорядження працівників поліції, які вони заявляли останньому, з точки зору відповідності закону та обовязку порушника їх виконувати.

Крім цього, протокол виконаний незрозумілим почерком, який практично не піддається прочитуванню, що позбавляє можливості зрозуміти його зміст, оформлений без додержання вимог, які зазначені в статті 256 КУпАП, через що суд не має можливості приймати його до уваги як доказ по справі.

Із документів доданих до протоколу слідує, що докази вини зібрані всупереч встановленому статтею 251 КУпАП порядку. Згідно з положеннями зазначеної норми закону, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч цих вимог до протоколу додані ксерокопії документів, процесуальне походження яких невідоме, рапорти працівників поліції надруковані на компютері слово в слово з одними і тими ж помилками, в звязку з чим вони не можуть прийматись судом до уваги як докази по справі. Окрім цього, більша частина фактів, що зазначені в рапортах, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та не були підтверджені учасниками слідчої дії.

Суд також вважає необхідним звернути увагу і на те, що згідно додатку №1 до наказу №7 від 18 листопада 2015 року за інспектором поліції ОСОБА_3 закріплена дільниця №9: Качанівська, Краснознаменська, Розбишівська с/р. З яких підстав ним було складено протокол про адміністративне правопорушення в м. Гадяч та хто уповноважив його на складання протоколу суду теж встановити не вдалось. При цьому він не знаходився в складі слідчо оперативної групи.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 під час проведення обшуку перебував у господарстві ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння, не маючи з собою посвідчення адвоката. При цьому також встановлено, що на вимогу ОСОБА_5 предявити документи, він відмовився, а потім висловився в його адресу нецензурною лайкою, після чого між ними виникла штовханина.

При цьому суд зауважує, що висловлювання нецензурною лайкою в адресу працівника поліції не утворює складу адміністративного правопорушення, зокрема і злісної непокори.

В рішенні Європейського суд з прав людини «Яновський проти Польщі» зазначено, що ставлення працівників правоохоронних органів до образливих усних висловлювань стосовно їхніх дій має бути індиферентним, оскільки такі випади становлять частину їхнього професійного ризику.

Таким чином, будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення ініціатором складення протоколу не надано і посилання на них в самому протоколі не наведено, а тому констатація факту вчинення ним адміністративного правопорушення в протоколі є припущенням, яке не ґрунтується на доказах. Такі докази не були здобуті судом і під час розгляду справи. Всі можливості по збиранню нових доказів по справі вичерпані.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 247 п.1 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, так як висновки ініціатора складення протоколу про його винуватість не ґрунтуються на наданих доказах, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що виключає притягнення особи до відповідальності, а зі змісту протоколу не слідує, що мала місце сама подія вчинення правопорушення.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що провадження по справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 185, 221, 247 п.1 , 283, 284 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

- закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КпАП України за відсутністю в його діях складу правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Головуюча Л. В. Максименко