АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 02 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 вересня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, як незаконну, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом не з'ясовано усіх обставин вчиненого правопорушення, не надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах та вказують на невинуватість ОСОБА_1 Зокрема, судом залишено поза увагою трудову угоду від 02.02.2016 року, укладену між ПП «СЕБ-Фармація» та ОСОБА_2, якою встановлено, що останній починає виконувати свої обов'язки з 02 лютого 2015 року.

Також вважає, що за ч.3 ст.41 КУпАП відповідальність передбачена лише за відсутність трудового договору.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він як директор ПП «СЕБ-Фармація» 01.02.2016 року допустив працівника ОСОБА_2 до роботи охоронцем за сумісництвом на ПП «СЕБ-Фармація» без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Факт порушення директором ПП «СЕБ-Фармація» ОСОБА_1 порушення вимог законодавства про працю зафіксовано в акті перевірки № 26-202/653 від 08.06.2016 року, проведеної головним управлінням держпраці у Київській області, на підставі якого 08.06.2016 року було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, копію акту перевірки № 26-202/653 від 08.06.2016 року, пояснення, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копію статуту ПП «СЕБ-Фармація», копію наказу № 17, копію особової картки, копію протоколу № 1 зборів ПП «СЕБ-Фармація», копію правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ПП «СЕБ-Фармація», копію наказу № 10, копію журналу контролю відкриття та закриття об'єкта, копію доповідної записки, копію наказу № 21/1-к, копію штатного розкладу ПП «СЕБ-Фармація», копію особистого рахунку ОСОБА_2 за 2016 рік, копії видаткових касових ордерів, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано та на законних підставах дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог законодавства про працю, яке полягає у фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом не враховано наявність трудової угоди від 02.02.2016 року, укладеної між ПП «СЕБ-Фармація» та ОСОБА_2, а також те, що днем початку виконання трудових обов'язків за нею є 02 лютого 2016 року, не спростовують висновки суду про наявність факту допущення працівника до роботи до укладання договору.

Зокрема, як вбачається із даних копії журналу відкриття та закриття об'єкта, справжність якого засвідчено печаткою ПП «СЕБ-Фармація», ОСОБА_2 приступив до виконання обов'язків охоронника підприємства 01.02.2016 року (а.с.19), в той час як наказом директора ПП «СЕБ-Фармація» ОСОБА_1 № 10-к він прийнятий на роботу охоронця за сумісництвом 02.02.2016 року. Зазначений факт знайшов своє ствердження і в поясненні директора ПП «СЕБ-Фармація» ОСОБА_1, які він надавав у процесі перевірки (а.с.6).

Згідно з диспозицією ч.3 ст.41 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 02 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз