Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/2338/16-п Головуючий у 1-й інст. Верозуб О. А.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В., участю секретарів Воробей Д.О., Куськовської Т.А., правопорушника ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 вересня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови, 18.08.2016 pоку о 21 год. 10 хв. в м. Новоград-Волинський по вул. Сагайдачного, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження по справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що постанова суду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права та при розгляді справи суд неповно зясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов до їх дослідження формально.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує фактичні обставини та вказує, що він не був в стані алкогольного спяніння за кермом транспортного засобу.

Вказує, що працівник ДАІ безпідставно склав на нього протокол за керування автомобілем в стані алкогольного спяніння та даний протокол складений з грубими порушеннями, а тому не може бути належним доказом.

Також, вказує, що 18.08.2016 року близько 22 год. вечора його зупинили працівники ДАІ для перевірки документів. Після цього, працівник ДАІ запитав його, чому в нього червоні очі та чи не вживав він алкоголь. На це він, пояснив, що він цілий день був за кермом та алкоголю він не вживав.

Зазначає, про те, що на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного спяніння він не заперечував та пройшов тест на алкоголь, який показав результат 0,3 проміле. Оскільки, будь-яких спиртних напоїв не вживав, не погодився з зазначеним результатом та відразу запропонував відібрати у нього кров для проведення токсикологічного дослідження. Однак, з невідомих причин лікарем ТМО йому у цьому було відмовлено. Натомість, лікарем було складено акт медичного огляду про виявлення у нього стану алкогольного спяніння.

Крім, цього вказує, що на його вимогу надати документи, що підтверджують повірку даного пристрою йому було відмовлено та не було надано документів про допустиму похибку даного прибору.

Заслухавши пояснення апелянта на підтвердження апеляційної скарги, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, висновком результатів медичного огляду №1585 від 18.08.2016 року, рапортами інспекторів Яценка О.В. та Осінського О.А.

Відповідно до зазначеного висновку 18.08.2016 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

В апеляційному суді свідок лікар Новоград-Волинського ТМО ОСОБА_2, пояснив, що під час медичного обстеження в парах ОСОБА_1 було виявлено 0,46 проміле алкоголю, при повторному обстеженні 0,36, а норма 0,2 проміле, що значно перевищувало норму. Зовнішні ознаки, також вказували на стан спяніння освідуваного. Про вживання специфічних ліків, які могли б викликати такі показники алкотестера ОСОБА_1 не заявляв і вживання капель «Барбовалу» не могло викликати такі показники. Також ОСОБА_1 не вимагав документи про повірку алкотестера марки «Драгер» та забору крові для аналізу. В подальшому ОСОБА_1 зявився лише через 3 год., поводив себе агресивно та став вимагати взяти кров у звязку з чим він телефонував у поліцію.

Працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, пояснили, що вони запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння, на що останній погодився, але коли вони прибули до Новоград-Волинського ТМО та чекали лікаря, ОСОБА_1 втік з приміщення. Через деякий час ОСОБА_1 сам зявився. Після огляду лікар ОСОБА_2 надав висновок результати обстеження, про те, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що огляд медичного обстеження було проведено з порушеннями, про зацікавленість працівників поліції та їх неправомірні дії, а також те, що йому не було надано документів про повірку алкотестера марки «Драгер» апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій щодо нього в поліцію не звертався, забору крові не вимагав.

Як вбачається зі змісту копії свідоцтва №1595 від 16.12.2015 року прилад для вимірювання концентрації парів алкоголю Газоаналізатор «Alcotest 6510», яким користується лікарня, станом на 18.08.2016 року був повірений на придатність до застосування.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи відсутні, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Посилання апелянта на відсутність свідків правопорушення, неналежність висновку про результати огляду, оскільки у ньому відсутні дані про показники алкотестера, а також неправомірні дії лікаря ОСОБА_2, який безпідставно відмовився взяти у нього кров для аналізу та проводив огляд у присутності працівників поліції апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, за змістом ст. 266 КУпАП лише огляд водія на стан спяніння працівниками поліції потребує присутності двох свідків. Огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя та складання висновку за результатами огляду проводитися в присутності працівників поліції та не вимагає присутності свідків.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МОЗ та МВС 09.11.2015 р. №1452/735 проведення лабораторних досліджень (відібрання зразків біологічного середовища) обовязкове лише для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обовязково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоровя, куди він доставлений.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоровя.

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, не спростовують правильність висновків суду і пояснення свідка ОСОБА_5, оскільки даних, які б вказували на порушення при проведенні огляду ОСОБА_1 не встановлено.

Суд обираючи вид та розмір адміністративного стягнення ОСОБА_1 дотримався вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність та обрав йому стягнення у мінімальному розмірі.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною та обґрунтованою та підстав для її скасування не знаходить.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 вересня 2016 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_6