Справа № 447/869/16-п Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Провадження № 33/783/348/16 Доповідач: Валько Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Н.М. Валько, з участю представника апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 01.03.2016 року під час проведення перевірки ПАТ «Миколаївцемент» виявлено допущені ним, як керівником ПАТ «Миколаївцемент» порушення вимог законодавства про працю, які носять триваючий характер, а саме: в порушення вимог ч.2 ст.97 КЗпП України та ч.1 ст.15 Закону України «Про оплату праці» у товаристві не погоджено з первинною профспілковою організацією розміри оплати праці, розцінки, тарифну сітку, ставки, схеми посадових окладів. Зокрема, у штатному розписі на 01.12.2015 року, затвердженого наказом № 346 від 30.11.2015 року, в наказі № 227 від 30.07.2015 року «Про встановлення посадових окладів працівникам ПАТ «Миколаївцемент», в наказі № 227 від 25.09.2015 року «Про встановлення посадових окладів працівникам ПАТ «Миколаївцемент» відсутні відмітки про погодження з первинною профспілковою організацією товариства.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з постановою суду 1-ї інстанції, вважає її такою, що підлягає скасуванню у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. При цьому, покликається на те, що суддею при розгляді справи не дотримано вимог ст.ст.245,280 КпАП України, зокрема, судом не враховано його письмові заперечення, подані до суду, подані ним докази та усні пояснення його представника; судом неправильно встановлено підстави проведення позапланової перевірки, зокрема, підставою перевірки було звернення первинної профспілкової організації ПАТ «Миколаївцемент» та листа Національної служби посередництва та примирення відділення в Львівській області, відповідно до яких Головне Управління Держпраці у Львівській області проводило позапланову перевірку по двох питаннях: не підвищення тарифних ставок усім працівникам підприємства та не встановлення тарифних ставок (посадових окладів) працівникам підприємства у відповідності з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати. Зазначає, що у ході проведення перевірки із зазначених питань порушень виявлено не було, натомість, під час проведення перевірки інспектором досліджено документи та зроблено висновки, які фактично не відносяться до предмету перевірки. Крім цього, апелянт вказує на те, що на підприємстві на сьогодні діє укладений колективний договір на 2008-2010 роки, відповідно до п.4.1 якого він набуває чинності з 01 червня 2008 року та діє до прийняття та укладення нового Колективного договору; система оплати праці, схема формування посадових окладів, систем і гарантій оплати праці, розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших виплат встановлені на ПАТ «Миколаївцемент» відповідно до Колективного договору, Галузевої угоди, з дотриманням відповідних коефіцієнтів розміру мінімальної заробітної плати та затвердженого бюджету підприємства, а тому додаткове погодження їх профспілкою чинним законодавством не вимагається; порушень щодо розмірів оплати праці, прав працівників, дотримання умов Колективного договору та Галузевої угоди інспекцією не виявлено. Вказує на те, що згідно ч.3 ст.97 КзПП України та ч.2 ст.15 ЗУ «Про оплату праці», конкретний розмір окладу та умови оплати праці працівників ПАТ «Миколаївцемент» встановлюється за згодою між працівником та роботодавцем в залежності від характеристик працівника. Крім цього, зазначає, що згідно ч.3 ст.64 Господарсього кодексу України підприємство самостійно, тобто без погодження з виборним органом первинної профспілкової організації або іншим представницьким органом працівників, визначає свою організаційну структуру, установлює чисельність працівників і штатний розпис, а тому, на думку апелянта, погодження штатного розпису профспілковою організацією не вимагається. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КпАП України. Просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Заслухавши доповідача, позицію представника ОСОБА_2, що діє в інтересах гр-на ОСОБА_1, яка повністю підтримала подану апеляційну скаргу, просить її задоволити, дослідивши матеріали справи № 447/869/16-п та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що така підлягає до часткового задоволення.

До даного висновку приходжу, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші. Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є саме протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 256 КпАП України встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, закон детально регламентує питання, повязані зі складанням протоколу, так, у протоколі зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №13/18/024/0074 відносно ОСОБА_1, суть правопорушення, яке кваліфікується за ч.1 ст.41 КпАП України належним чином не відображена не зазначено обєктивної сторони правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч.1 ст.41 КпАП України.

Крім цього, до матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Головним управлінням Держпраці у Львівській області долучено лише витяг із Акту перевірки за № 1318024/0251 від 01 березня 2015 року на 4 арк., при цьому, повний текст зазначеного Акту у матеріалах справи відсутній.

Крім цього, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, до нього додається припис № 1318024/0251-0074 від 01.03.2016 року, однак такий у матеріалах справи відсутній.

Відповідно до настанов п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із подальшими змінами та доповненнями, визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Оскільки норма закону про необхідність перевірки суддею правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення дотримана не була, а при складанні протоколу допущені порушення вимог закону, що вплинуло на законність рішення, вважаю, що оскаржувана постанова районного суду підлягає скасуванню з поверненням матеріалів органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Керуючись ст.ст. 294; 295 КпАП України,-

постановив:

апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року задоволити частково.

Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КпАП України скасувати, матеріали справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КпАП України повернути у Головне управління Держпраці у Львівській області через Миколаївський районний суд Львівської області для належного оформлення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати у

кримінальних справах

Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_3