Кодимський районний суд Одеської області
___________________________________________________________________________________ Справа №503/1930/16-п
Провадження №3/503/773/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2016 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гури А.І.

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.

за участю прокурора Мазур Н.І.,

особи, стосовно якої розглядаються протоколи про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кодима Одеської області матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України в Одеській області

про притягнення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, секретаря Лисогірської сільської ради Кодимського району, Одеської області, жительки с. Лисогірка, Кодимського району, Одеської області,

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу № 73 від 27 жовтня 2016 року, складеним оперуповноваженим міжрайонного відділу Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_2, ОСОБА_1, будучи депутатом Лисогірської сільської ради Кодимського району, Одеської області та згідно з п. п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ст.ст.28,35 Закону України «Про запобігання корупції» 18 листопада 2015 року у денний час, перебуваючи у приміщенні Лисогірської сільської ради Кодимського району, Одеської області, за адресою: с. Лисогірка, Кодимського району, Одеської області, 1) публічно не повідомила про наявний реальний конфлікт інтересів колегіальний орган, в якому працює сесію сільської ради, а саме про прийняття участі у голосуванні за обрання її на посаду секретаря Лисогірської сільської ради Кодимського району, Одеської області; 2) вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів проголосувала «за» на сесії Лисогірської сільської ради Кодимського району, Одеської області під час прийняття рішення № 3-VІІ «Про обрання секретаря Лисогірської сільської ради Кодимського району, Одеської області», тобто своє обрання на посаду, при цьому, публічно не повідомила про наявний реальний конфлікт інтересів колегіальний орган, в якому працює сесію сільської ради. Оперуповноважений ОСОБА_2, посилаючись на ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказує, що ОСОБА_1 «жодним чином не заперечувала проти її висунення кандидатом на посаду секретаря Лисогірської сільської ради, чим надала згоду на це» і вважає що з моменту винесення кандидатури ОСОБА_1 на голосування на посаду секретаря Лисогірської сільської ради у неї, як депутата Лисогірської сільської ради, виник реальний конфлікт інтересів, а саме прийняття рішення щодо її обрання на посаду секретаря Лисогірської сільської ради, тобто прийняття акту, який тягне за собою юридичні наслідки, відповідно до якого ОСОБА_1 набуває посаду, певні повноваження, набуває статус посадової особи органу місцевого самоврядування, можливість отримання заробітної плати, відпустки, рангів та категорій посадової особи органу місцевого самоврядування, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування». Тобто, ОСОБА_1 в порушення вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» усвідомлюючи про наявну суперечність між приватними інтересами та його представницькими повноваженнями, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомила сесію ради про наявність реального конфлікту інтересів та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів.

У судовому засіданні, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що не надано будь яких даних, які б із достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявності суперечності між її особистими інтересами та службовими повноваженнями як депутата Лисогірської сільської ради під час проведення голосування з обрання її секретарем Лисогірської сільської ради та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів. Зазначила, що вона використовувала своє право, надане їй Конституцією України обирати та бути обраним, законодавством України про місцеве самоврядування. При цьому вважає, що її голос не був вирішальним при обранні на посаду секретаря таємним голосуванням, після проведення таємного голосування секретар сільської ради вважається обраним і тому всі наступні процедури, наприклад, щодо затвердження результатів виборів є формальними. Просила закрити провадження за відсутністю ознак правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні наполягала, що зібраними доказами по справі підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП, оскільки вона відповідно дост. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» повинна була перед голосуванням за її кандидатуру на посаду секретаря Лисогірської сільської ради повідомити колегіальний орган сесію ради про реальний конфлікт інтересів, а після цього, шляхом підняття руки, вчинила дію в умовах реального конфлікту інтересів, проголосувала про затвердження результатів голосування щодо обрання її на посаду секретаря Лисогірської сільської ради. Просила визнати винуватою ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, прокурора, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до протоколу першої сесії Лисогірської сільської ради сьомого скликання від 18.11.2015 року для організації роботи сесії обрано лічильну комісію у складі трьох осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, запропоновано в бюлетень для таємного голосування на посаду секретаря Лисогірської сільської ради включити кандидатуру: ОСОБА_1

Рішенням Лисогірської сільської ради № 02-VІІ від 18.11.2015 року «Про результати виборів та визнання повноважень депутатів Лисогірської сільської ради VІІ скликання» прийнято до уваги інформацію голови Лисогірської сільської виборчої комісії ОСОБА_6 про результати виборів депутатів Лисогірської сільської ради VІІ скликання та визнано повноваження 12 депутатів, у тому числі ОСОБА_1.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у її вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно дост. 252 КУпАП.

Відповідальність за скоєння адміністративних правопорушень за ст.172-7 ч.1 КУпАП передбачена Главою 13-А «Адміністративні правопорушення, повязані з корупцією» цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції»: правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

При розгляді зазначеної категорії справ про адміністративні правопорушення, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

За змістом ст.172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтями 3, 28 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Відповідно до п. 15 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Таємне голосування вид голосування, при якому учасники голосують анонімно. Часто застосовується на багатьох рівнях виборів. В Україні наймасштабнішим застосуванням таємного голосування є президентські вибори. Важливим критерієм таємного голосування є виключення контролю за волевиявленням голосуючого. Найпоширеніше таємне голосування бюлетенями, які заповнюються виборцями (голосуючими) в окремій кімнаті або кабіні, як правило на спеціальних виборчих дільницях і опускаються до виборчої скриньки (урни) в складеному вигляді або спеціальному конверті.

Шляхом таємного голосування відбуваються також прийняття окремих важливих рішень, обрання на певні посади та вирішення інших кадрових питань, присудження наукових ступенів і державних премій, присвоєння вчених звань тощо. Порядок і процедури таємного голосування визначаються нормами відповідного законодавства, а також актами органу (організації), що проводить таємне голосування (положення, регламент, порядок, правила, статут та ін.). Порядок таємного голосування гарантує громадянам повну свободу вибору тих, кого вони хочуть обрати, а зясування будь - яким чином який вибір зроблено депутатом в ході таємного голосування фактично є порушенням свободи його вибору того, кого він хотів обрати, приймаючи участь у таємному голосуванні.

Як вбачається з матеріалів справи, у таємному голосуванні з виборів секретаря Лисогірської сільської ради сьомого скликання 18.11.2015 року прийняли участь усі 12 депутатів, про що свідчить протокол № 3 лічильної комісії першої сесії Лисогірської сільської ради сьомого скликання від 18.11.2015 року.

Згідно рішення № 3-VІІ від 18.11.2015 року «Про обрання секретаря Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області» затверджено протокол № 3 засідання лічильної комісії Лисогірської сільської ради від 18.11.2015 року та обрано секретарем Лисогірської сільської ради депутата від виборчого округу №2 ОСОБА_1.

Системний аналіз законодавства про боротьбу з корупцією свідчить про те, що для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має бути встановлено наявність такої сукупності юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення; наявність повноважень на прийняття рішення. Без наявності хоча би одного з фактів з цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає.

Приписами ст.38 Конституції України встановлене право громадян вільно обирати і бути обраними до органів місцевого самоврядування та державних органів. Практика участі в голосуванні кандидатами на посади є загальноприйнятною і жодним чином не має в собі підґрунтя реального конфлікту інтересів, адже обрання не здійснюється одноособово, а колегіально, і голос кандидата не має вирішального значення без реальної його підтримки іншими суб'єктами виборчого процесу. Загальновідомим фактом та яскравим прецедентом права участі в голосуванні кандидатів на посаду є участь в голосуванні кандидатів на пост Президента України, народного депутата України, голови місцевої ради, яке завжди здійснюється урочисто, транслюючи цю подію усіма засобами масової інформації, де кандидати голосують таємно.

Згідно статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування

здійснюється:

?на посаду сільського, селищного, міського голови в порядку,

встановленому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні";

?на посаду голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідною радою;

?на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.

Судом встановлено, що рішення про обрання секретаря сільської ради приймалось колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії сільської ради, із дотриманням передбаченої законом процедури. Рішення першої сесії Лисогірської сільської ради сьомого скликання є дійсними, доказів щодо оскарження рішень ради суду не надано. Голосування депутата за обрання секретаря сільської ради є її правом та обов'язком, а участь в такому голосуванні є здійсненням депутатом представницьких повноважень. Бажання ОСОБА_1 стати секретарем Лисогірської сільської ради (в разі підтримки депутатами) повністю збігається з бажанням її виборців, виражене в підтримці її передвиборчої програми, яка стала передумовою обрання її депутатом сільської ради.

Обєктивні дані, які б достовірно свідчили про спонукання депутатів сільської ради до голосування на її користь в матеріалах справи відсутні. Прокурором не надано також будь-яких даних, які б свідчили про наявність суперечностей між приватними інтересами ОСОБА_1 та її службовими чи представницькими повноваженнями, в чому конкретно полягав конфлікт інтересів, та в чому це виразилось. Даної конкретизації не міститься також у складеному стосовно ОСОБА_1 адміністративному протоколі № 3 від 27.10.2016 року.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005). Принцип правової визначеності означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Згідно ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи, людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог статті 1 КУпАП, завданням кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проводячи аналіз матеріалів адміністративного правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, відсутні відомості та докази, які б достовірно свідчили про наявність у ОСОБА_1 корисливих або інших особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання нею своїх посадових обов'язків, що є обовязковою ознакою того, за якою будь-яка неправомірна поведінка таких осіб може визнаватися корупційною, що свідчить про те, що вона не вчинив дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, а тому посилання на те, що вона не повідомла під час проведення сесії, не можуть бути визнані обґрунтованими, а провадження в справі підлягає закриттю в звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 19, 21, 38, 64, 141 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 9, 10, 38, ч. 1, 2 ст. 172-7, п. 1 ст. 247, ст. 251, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі № 503/1930/16-п (провадження 3/503/773/2016) про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП за відсутністю в її діях події та складу зазначеного адміністративного правопорушення на підставі ст.247 ч.1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Гура А.І.