Справа № 163/2350/16-п Провадження №33/773/392/16 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач: Клок О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, з участю представника митного органу ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Любомльського районного суду від 22 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді Криворучко О.В. визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20766,28 гривень з конфіскацією в дохід держави 700 Євро.

ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03 вересня 2016 року, слідуючи з України в ОСОБА_5 через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в якості пасажира рейсового автобуса «Неоплан», д.н.з. НОМЕР_1, сполученням «Київ-Варшава», не задекларував за встановленою формою 700 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 03.09.2016р. становило 20766 гривень 28 копійок, які переміщував понад дозволену норму 10000 Євро, що передбачена постановою правління НБУ №148 від 27.05.2008р. «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України»,

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_4 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вилучені кошти він декларував усно, умислу на приховування валюти не мав, оскільки законодавством України не заборонено чи обмежено такий вивіз. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного стягнення, а вилучену валюту повернути.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, пояснення захисника, який підтримав скаргу з викладених в ній мотивів, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст.472 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Факт незадекларування виявлених та вилучених товарів підтверджується і поданою ОСОБА_4 митною декларацією (а.с.8), актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.5).

Окрім того, при наданні пояснень в суді першої інстанції скаржник частково визнав свою винуватість, оскільки вказав де і за яких обставин в нього було виявлено та вилучено валюту, підтвердив те, що гроші належали саме йому.

Дана судом першої інстанції і належна оцінка іншим доказам, зокрема і довідці про зняття доларів США, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, а тому твердження ОСОБА_4 про те, що йому не було відомо про гроші, які знаходились в задній кишені джинсів, а тому в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, до уваги не беруться.

В пункті 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, яка затверджена постановою Правління НБУ від 27.05.2008р. №148, фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що доводи ОСОБА_4 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення безпідставні, тому визнав останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Розмір накладеного адміністративного стягнення відповідає безальтернативній санкції ст.472 МК України та вірно встановлено суддею суду першої інстанції.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 22 вересня 2016 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_1