Справа № 362/3885/16-п
Провадження № 3/362/1147/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2016 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, директора Комунального підприємства «Васильківтепломережа», що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, 60-а, зареєстрованого і проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом № 18-Б від 28 липня 2016 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, директор Комунального підприємства «Васильківтепломережа» ОСОБА_1, будучи посадовою особою публічного права уповноваженою на виконання функцій держави та субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, в місті Василькові Київської області у період часу з 04.12.2015 року по 18.04.2016 року, не повідомив свого безпосереднього керівника, яким є ОСОБА_2 міський голова, про настання конфлікту інтересів, а саме:

- 04.12.2015 року та 18.04.2016 року ОСОБА_1 свідомо та умисно не подав в письмовому вигляді заяви на імя ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_3, про те що звернеться з судовими позовами до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Київської області і КП «Васильківтепломережа» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди;

- на свою користь в якості представника у вищевказаних судових засіданнях по вказаним справам ОСОБА_1 уповноважив свого підлеглого заступника директора КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_4, видавши за власним підписом на його імя відповідне доручення, чим порушив вимоги встановлені ч. 2 ст. 28 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»;

- за результатом розгляду судового позову ОСОБА_1, на початку 14.12.2015 року Деснянський районний суд м. Києва задовольнив в повному обсязі вимоги останнього, при цьому підлеглий ОСОБА_1 ОСОБА_4, який діяв за дорученням комунального підприємства не заперечив жодним позовним вимогам; 15.12.2015 року під час апеляційного розгляду вищевказаної справи ОСОБА_4, який також діяв за дорученням виданим ОСОБА_1 від КП «Васильківтепломережа», відкликав апеляційну скаргу комунального підприємства, як наслідок діючий директор підприємства ОСОБА_1 стягнув на свою користь близько 80 000 гривень з рахунку комунального підприємства;

- за результатом розгляду другого судового позову ОСОБА_1, Деснянський районний суд м. Києва (номер провадження 2/754/1834/16, справа № 754/210/16-ц), задовольнив частково та стягнув з КП «Васильківтепломережа» середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 33 331 гривень 62 копійки, при цьому підлеглий ОСОБА_1 ОСОБА_4, який діяв за дорученням комунального підприємства залишив вирішення спору на розсуд суду;

- відповідно до рішення суду ОСОБА_1 особисто підписував на своє імя касові чеки на нарахування та отримання коштів з каси КП «Васильківтепломережа»; разом з тим, вищевказана поведінка ОСОБА_4 пояснюється тим, що його

було призначено на посаду заступника КП ОСОБА_1 з порушення норм статуту

підприємства та трудового договору директора КП,

чим, згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 порушив вимоги встановлені п. 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Так, даючи пояснення в суді, ОСОБА_1 заперечив свою винність в порушенні антикорупційного законодавства та пояснив, що він повідомляв ОСОБА_2 міського голову про те, що він буде звертатись із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суд про його поновлення на роботі на посаді директора комунального підприємства.

Особа, яка надавала ОСОБА_1 правову допомогу під час розгляду протоколу адвокат ОСОБА_5, пояснив, що ОСОБА_1, будучи директором КП «Васильківтепломережа», листом підприємства від 12.11.2015 року № 1846 за своїм підписом, письмово повідомив в.о. начальника управління житлово-комунального господарства, будівництва і благоустрою ОСОБА_6 про можливий конфлікт інтересів, оскільки він має намір захищати власні інтереси в судовому порядку.

Прокурор під час розгляду протоколу в повному обсязі підтримав обставини викладені у ньому.

Викликаний за клопотанням особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_2 міський голова ОСОБА_3 як свідок пояснив, що у нього з директором КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_1 робочі стосунки. Свідок зазначив, що в кінці 2015 року ОСОБА_1, звертаючись до нього як директор комунального підприємства до міського голови в робочому кабінеті останнього, усно повідомив йому про те, що він буде звертатись із позовом проти виконавчого комітету ОСОБА_2 місткої ради і КП «Васильківтепломережа» для вирішення в судовому порядку своїх прав.

На запитання прокурора, свідок пояснив, що ОСОБА_1 повідомив про факт судового позову та конфлікт інтересів в усній формі.

Також, свідок не зміг надати відповідь на запитання судді про те, чи повідомляв його ОСОБА_1 про намір звернутись до суду із позовом в січні 2015 року, посилаючись на те, що він не памятає існування або відсутності таких обставин.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, особи, яка надавала їй правову допомогу, прокурора, свідка ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в повному обсязі, прихожу до таких висновків.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім іншого, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-7 КУпАП, за якою на ОСОБА_1 складено протокол, полягає у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Стаття 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначає коло субєктів, на яких поширюється дія цього Закону, до яких відповідно до п «а» частини другої статті 3 даного Закону віднесено осіб, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: посадових осіб юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Із доданої до протоколу відносно ОСОБА_1 копії його позовної заяви до ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_7, виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Київської області, КП «Васильківтепломережа», третя особа: ОСОБА_8 про визнання недійсним і скасування розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди та інше, вбачається, що даний позов подано до Деснянського районного суду м. Києва 14.01.2015 року за Вх. № 746 (т. 2, а.с. 5 13).

Зверненню ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом передувало винесення ОСОБА_2 міським головою ОСОБА_7 розпорядження від 31 грудня 2014 року № 231-к «Про звільнення директора КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_1І.», яким ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади (т. 2, а.с. 26).

Отже, станом на дату подачі ОСОБА_1 в січні 2015 року до суду позовної заяви із вимогами до ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_7, виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Київської області, КП «Васильківтепломережа», третя особа: ОСОБА_8 про визнання недійсним і скасування розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди та інше, згідно із положеннями статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 не був посадовою особою публічного права уповноваженою на виконання функцій держави та не був субєктом на якого поширювалася дія Закону України «Про запобігання корупції», оскільки не обіймав посаду директора Комунального підприємства «Васильківтепломережа».

Тобто, враховуючи дану обставину, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 станом на січень 2015 року не був субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а тому, в його діях, що виразились у подачі вказаного позову та неповідомленні з 04.12.2015 року ОСОБА_2 міського голову про настання у звязку з цим конфлікту інтересів (як зазначено у протоколі), відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Також, під час розгляду протоколу встановлено, що 12 січня 2016 року ОСОБА_1 подав до Деснянського районного суду м. Києва позов із вимогами до виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Київської області, КП «Васильківтепломережа» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про його поновлення на роботі та моральної шкоди, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції суду від 12.01.2016 року за Вх. № 631 (т. 1, а.с. 99 101).

Вирішуючи питання щодо правомірності дій особи, відносно якої складено протокол за даним епізодом, суд ураховує показання допитаного в якості свідка ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_3, який пояснив, що в кінці 2015 року ОСОБА_1, як директор комунального підприємства усно повідомив йому про те, що він буде звертатись із позовом до виконавчого комітету ОСОБА_2 місткої ради і КП «Васильківтепломережа» для вирішення в судовому порядку своїх прав та про конфлікт інтересів у звязку з цим.

Також, свідок не зміг надати відповідь на запитання судді про те, чи повідомляв його ОСОБА_1 про намір звернутись до суду із позовом в січні 2015 року, посилаючись на те, що він не памятає існування або відсутності таких обставин.

У звязку із складенням відносно ОСОБА_1 даного протоколу, пояснення у ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_3 не відбирались.

Отже, звертаючись до суду 12 січня 2016 року із позовом до виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Київської області, КП «Васильківтепломережа» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про його поновлення на роботі та моральної шкоди, ОСОБА_1, як директор КП «Васильківтепломережа», будучи посадовою особою публічного права, виконав вимоги пункту 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки повідомив в усній формі ОСОБА_2 міського голову ОСОБА_3 про наявність у нього конфлікту інтересів у звязку із подачею зазначеної позовної заяви до суду.

При цьому, суд враховує, що положеннями Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено і не передбачено обовязкової письмової форми повідомлення особою про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника.

У звязку з цим, встановлений під час розгляду протоколу на підставі показань свідка факт повідомлення в кінці 2015 року директором КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_1 ОСОБА_2 міського голову ОСОБА_3 про те, що він буде звертатись із позовом проти виконавчого комітету ОСОБА_2 місткої ради і КП «Васильківтепломережа» для вирішення в судовому порядку своїх прав, саме в усній формі, суд вважає таким, що в повній мірі та обсязі відповідає і не суперечить вимогам статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, слід врахувати, що ОСОБА_1, будучи директором КП «Васильківтепломережа», листом підприємства від 12.11.2015 року № 1846 за своїм підписом, письмово повідомив в.о. начальника управління житлово-комунального господарства, будівництва і благоустрою ОСОБА_6 про можливий конфлікт інтересів, оскільки він має намір захищати власні інтереси в судовому порядку (т. 3, а.с. 17, 27).

Дане письмове повідомлення директора КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_1 також необхідно вважати належним, оскільки відповідно до Положення про управління житлово-комунального господарства, будівництва та благоустрою ОСОБА_2 міської ради, затвердженого рішенням 27 сесії ОСОБА_2 міської ради VI скликання від 17 серпня 2012 року № 04.11027-VI, координує роботу комунальних підприємств (п. 3.2.), заслуховує звіти про роботу керівників житлово-комунальних підприємств (п. 3.10.), готує пропозиції міському голові щодо визначення умов укладення (розірвання) контрактів з керівниками житлово-комунальних підприємств, що належать до сфери управління міської ради, а також погоджує призначення на посаду і звільнення з посади керівників цих підприємств (п. 3.22.), готує пропозиції щодо призначення на посаду або звільнення з посади керівників комунальних підприємств, що підпорядковані управлінню (п. 6.5.) та у межах своїх повноважень проводить роботу із запобігання корупції, виявлення та припинення її проявів (п. 6.9.).

Відносно викладених у протоколі стосовно ОСОБА_1 обставин щодо уповноваження ним на свою користь в якості представника у вищевказаних судових засіданнях по вказаним справам свого підлеглого заступника директора КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_4, шляхом видання за власним підписом на його імя відповідного доручення, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 28 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Так, до протоколу не додано, в матеріалах справи відсутні та під час розгляду протоколу суду не надано жодних фактичних, прямих, беззаперечних і належних доказів, які б ґрунтувались на будь-яких обєктивних даних про те, що директор КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_1 прямо чи опосередковано спонукав у будь-який спосіб свого підлеглого заступника директора КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_4 до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів, коли останній приймав участь в судових засіданнях з розгляду цивільних позовів ОСОБА_1 в якості представника відповідача КП «Васильківтепломережа».

Викладені у протоколі при формулюванні суті адміністративного правопорушення доводи про те, що вищевказана поведінка ОСОБА_4, яка виявилась у не запереченні жодним позовним вимогам та відкликанні апеляційної скарги комунального підприємства, пояснюється тим, що його було призначено на посаду заступника підприємства ОСОБА_1 з порушення норм статуту підприємства та трудового договору директора підприємства, а також, висловлені під час розгляду протоколу твердження прокурора про те, що ОСОБА_4 перебував під службовим впливом ОСОБА_1 не ґрунтуються на будь-яких обєктивних даних та не підтверджені жодними допустимими доказами, передбаченими ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Одночасно, той факт, що ОСОБА_4 був заступником директора КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_1, тобто був йому підпорядкований у службових відносинах, не означає, не свідчить і не вказує на те, що у звязку з цим, він дійсно перебував під неправомірним впливом останнього.

Отже, під час складання протоколу органами служби безпеки та під час розгляду протоколу судом, не встановлено, що ОСОБА_1 в супереч вимогам ч. 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прямо чи опосередковано спонукав у будь-який спосіб свого підлеглого заступника директора КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_4 до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб, під час участі останнього в судовому розгляді у Деснянському районному суді м. Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Київської області, КП «Васильківтепломережа» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про його поновлення на роботі та моральної шкоди.

У звязку із складенням відносно ОСОБА_1 даного протоколу, пояснення у ОСОБА_4 не відбирались, а під час розгляду протоколу клопотань про його виклик і допит в якості свідка з метою зясування викладених у протоколі обставин прокурором заявлено не було.

До того ж, суд враховує значення термінів «потенційний конфлікт інтересів» і «реальний конфлікт інтересів», які вживаються в Законі України «Про запобігання корупції» та звертає увагу на ту обставину, що розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Київської області, КП «Васильківтепломережа» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про його поновлення на роботі та моральної шкоди, здійснювався судовим органом державної влади відповідно до положень цивільного процесуального законодавства, що не є сферою, в якій ОСОБА_1 виконує свої службові повноваження.

Зокрема, звернення до суду із вказаним позовом було повязане із правовим захистом ОСОБА_1 своїх трудових прав як громадянина, а прийняття судового рішення від 18 квітня 2016 року в зазначеній цивільній справі, не залежало від службових повноважень останнього.

При цьому, відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковими до виконання.

За таких обставин, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 не порушив положень Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, дані протоколу № 18-Б від 28 липня 2016 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, спростовано як його власними поясненнями, поясненнями свідка ОСОБА_3 та письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Тобто, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять прямих, фактичних, достатніх і беззаперечних доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1, будучи посадовою особою публічного права уповноваженою на виконання функцій держави та субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, в місті Василькові Київської області у період часу з 04.12.2015 року по 18.04.2016 року, не повідомив свого безпосереднього керівника, яким є ОСОБА_2 міський голова, про настання конфлікту інтересів, чим не дотримався вимог Закону України «Про запобігання корупції», тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Таким чином, під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України «Про запобігання корупції» та є винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, відсутня подія адміністративного правопорушення, а також та не встановлено винності ОСОБА_1 в порушенні Закону України «Про запобігання корупції» та у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, прихожу до висновку, що провадження по справі слід закрити.

Пункт 3 частини 1 статті 284 КУпАП передбачає, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) може винести постанову про закриття справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя