АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/765/16 Справа № 712/4692/16-п Головуючий по 1 інстанції Бащенко С. М.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, захисника Давигори С. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 адвоката Давигори С. А. на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2016 року, якою відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

закрито провадження в справі, у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Згідно з оскаржуваною постановою суду першої інстанції встановлена вину ОСОБА_3 у тому, що він 12.04.2016 року о 22 годині 15 хвилин в м. Черкаси по вул. Смілянська, 130 керував автомобілем ВАЗ-2110, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Черкаси, просп. Хіміків, 62 в КЗ «ЧОНД».

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2016 року закрито провадження в справі відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, в зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення. В резолютивній частині постанови немає вказівки на визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, однак з мотивувальної частини постанови слідує, що його вину суд визначив як підтверджену.

Постанову суд першої інстанції мотивував тим, що вина ОСОБА_3 підтверджена зібраними по справі доказами, однак правопорушення здійснено 12.04.2016 року, а матеріали до розгляду надійшли 28.09.2016 р., тобто порушено 3-х місячний строк накладання стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_3 адвокат Давигора С. А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду в частині визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3

Вказує, що постанова суду першої інстанції є протиправною та такою, що ухвалена за відсутності беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а також місцевим судом не в повному обсязі досліджено всі обставини справи.

Зазначає, що для кваліфікації вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, потрібні певні умови, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Разом з тим в діях ОСОБА_3 не було складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відсутня ознака - керування транспортним засобом особою, тобто вчинення поїздки у відповідному напрямку на автомобілі.

Указує, що ОСОБА_3, надаючи пояснення в місцевому суді, вказував, що під час подій 12.04.2016 року він не керував транспортним засобом, а навпаки сидів на пасажирському кріслі спереду, і співробітники патрульної поліції його витягували з машини, оскільки вони бігли за автомобілем в напрямку будинку № АДРЕСА_1, адже бачили, що спочатку ОСОБА_3 та інші особи розпивати спиртні напої.

Крім того, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що саме ОСОБА_3 керував автомобілем, адже відеозапис подій 12.04.2016 року містить вже поміщення ОСОБА_3 до патрульної поліції із заламаними руками та в зігнутому стані. Відеозапис подій щодо зупинки автомобіля не містить силуету осіб, які сиділи у автомобілі на передньому місці, що дає підстави вважати, що патрульні поліцейські не витягували ОСОБА_3 з водійського місця і відповідно він не керував автомобілем. При цьому їх свідчення, надані в суді першої інстанції, містили протиріччя, а саме вони бачили, як здійснив рух автомобіль, але хто саме сидів за водійським місцем, не сказали, а також беззаперечно запевнили суд, що там був ОСОБА_3, але його вже побачили, коли той стояв біля водійського місця автомобіля.

Також, вказує апелянт, нею було заявлено клопотання від 26.05.2016 року про виклик та допит свідків, які були очевидцями подій 12.04.2016 року. Ці особи неодноразово прибували до суду, але суддя їх не допитував з незрозумілих причин. Під час неодноразового відкладення справи не прибували патрульні поліцейські, а, після їх прибуття та допиту, суддя взяв до уваги лише їх пояснення, не прийнявши інші докази, які були в матеріалах справи, а також пояснення ОСОБА_3, та не провівши аналізу всіх отриманих пояснень.

При цьому, зазначає захисник, відеозапис подій від 12.04.2016 року не підтверджує пояснення патрульних поліцейських, але доводить, що в подальшому їх дії були незаконними та містили ознаки кримінального правопорушення, досудове розслідування якого проводить слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області Слюсар І. С.

Крім цього, суддя проігнорував клопотання захисника про виклик та допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були свідками того, що ОСОБА_3 відмовився від підпису в Черкаському ВП.

Також зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не відображено всі обставини та події, які мали місце 12.04.2016 року; не конкретизовано і не відображено дії ОСОБА_3 Рапорти складені патрульними практично однаково, тобто немає реально викладених обставин, чому співробітники поліції накинулись на ОСОБА_3, а сам виклад в протоколах є сфальсифікованим і таким, що не відображає повної дійсності. Брати зміст цих рапортів до уваги, зазначає апелянт, не можна, адже самі співробітники після допиту посилалися на відеозапис, однак обставини, які вони викладали у рапортах, не мали місця.

Крім того, вказує захисник, порушено принцип рівності учасників розгляду справи, оскільки її було позбавлено права на допит свідків, які були присутні при події, але їх не було зафіксовано в протоколі, і вони не допитуватися патрульними.

У судовому засіданні захисник Давигора С. А. та ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені. ОСОБА_3 пояснив, що 12.04.2016 року він не керував транспортним засобом, а навпаки сидів на пасажирському кріслі спереду. Коли зупинився автомобіль, він разом зі своїм товаришем вийшли з нього. Він вирішив узяти диск з машини через дверцята водія, й в цей час підбігли поліцейські. Не заперечував, що він перед цим вживав алкоголь у виді пива, однак категорично наполіг на тому, що за кермо не сідав.

До апеляційного суду були викликані і допитані працівники поліції, які були присутні на місці події і брали участь у документуванні правопорушення.

Інспектор ОСОБА_14, який безпосередньо складав протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що він у складі патрульного екіпажу разом з поліцейськими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 12 квітня 2016 року заступив на чергування. Вони поставили свій автомобіль і проводили піше патрулювання. Близько 22 години по вул. Смілянській вони почули галас і побачили компанію з кількох хлопців, які вживали алкоголь. Вони зробили їм зауваження щодо недопустимості вживання алкоголю у громадських місцях, на що вони відреагували адекватно, крім одного з них. Як пізніше з'ясувалося, це був ОСОБА_3 Він поводився зухвало. Однак інші його товариші заспокоїли його, й інцидент вичерпався. Вони продовжили патрулювання, пройшли по дворам, й, повертаючись, знову побачили ту ж компанію. Зокрема побачили, як двоє осіб з цієї компанії направилися до автомобіля, який стояв неподалік, сіли в нього й автомобіль поїхав у напрямку до двору будинку АДРЕСА_1. Вони побігли за цим автомобілем, включивши свої відеокамери, однак не поставивши їх в режим нічної зйомки. В дворі автомобіль зупинився й він (ОСОБА_11.) побачив, як з дверцят водія вийшов ОСОБА_3 Йому наказали зупинитися, однак він відреагував агресивно, почав лаятися й намагався зайти до будинку, на зауваження не реагував. У зв'язку з цим, на нього довелося одягнути кайданки. Надалі викликали евакуатор для евакуації автомобіля, повідомили матір затриманого, направилися на експертизу до диспансеру, а після того - до відділу поліції для складання документів. Підкреслив, що, наздоганяючи автомобіль, бачив, як з дверцят водія після зупинки автомобіля вийшов саме ОСОБА_3

Поліцейський ОСОБА_12 надав покази, які в цілому є аналогічними показам інспектора ОСОБА_11, однак вказав, що, оскільки він прибув на місце події дещо пізніше, він не бачив, хто конкретно був за кермом автомобіля, однак вони на місці події запитували у іншої особи, яка була разом з ОСОБА_3 про це, й інший хлопець казав, що за кермом був ОСОБА_3

Інспектор ОСОБА_10 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтвердив попередні покази обох поліцейських щодо виявлення ним компанії, яка розпивала напої, а також стосовно того, що пізніше двоє осіб з цієї компанії сіли до автомобіля. Конкретно указав, що він безпосередньо разом з ОСОБА_11 біг за вказаним автомобілем, переслідуючи його у дворі, й тому чітко бачив, що з дверцят водія після зупинки автомобіля біля будинку вийшов саме ОСОБА_3 Його камера теж була увімкнена, однак не на режим нічної зйомки.

Також в суді апеляційної інстанції за клопотанням захисника був допитаний свідок ОСОБА_13 (знайомий обвинуваченого), який показав, що вечором 12 квітня 2016 року він зібрав своїх друзів з нагоди народження сина і пригостив усіх пивом. Серед них був і ОСОБА_3 Деякий час вони спілкувалися, пили пиво, однак він сам алкоголь не вживав, оскільки неподалік стояв автомобіль його знайомого, яким він керував. Тому він знав, що йому треба буде сідати за кермо. Через деякий час вони вирішили розходитися, й він разом з ОСОБА_3 пішли до вказаного автомобіля. Він сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_3 - на переднє крісло водія. Вони поїхали у двір на місце паркування автомобіля. Відстань до місця парковки була кілька десятків метрів, тому він був за кермом менше хвилини. Припаркувавшись біля будинку, вони обоє вийшли з автомобіля. ОСОБА_3 згадав, що хотів узяти диск, й взяв його з машини через дверцята водія. Потім він побачив, що до них біжать двоє поліцейських. Вони наказали всім зупинитися; почали питати, хто був за кермом? ОСОБА_3 й він сам сказали, що ніхто не був за кермом. Далі у ОСОБА_3 та поліцейських виникла суперечка, прибули ще поліцейські, на ОСОБА_3 одягли кайданки і забрали. Наполіг на тому, що саме він був за кремом автомобіля.

В судовому засіданні за клопотанням захисника було переглянуто відеофайл із записом з камери поліцейського ОСОБА_10, який є у матеріалах справи. Оскільки події відбувалися вночі, й камера не була увімкнена на режим нічної зйомки, побачити щось на екрані вельми важко, хоча звук чіткий і зрозумілий. З відеофайлу видно, як поліцейський іде двором; повз нього проїжджає автомобіль; він, перегукнувшись з колегою, починає бігти за автомобілем. В ході переслідування чути лише звуки бігу поліцейського і звук мотора автомобіля, який віддаляється від поліцейського. Зображення відсутнє через темряву. З моменту, коли автомобіль проїхав повз поліцейського, й до моменту, коли поліцейський, наздогнавши автомобіль, який зупинився, почав розмову з ОСОБА_3, минає близько 10-15 секунд. Це вказує на те, що поліцейський міг здалеку бачити особу, яка виходила з дверцят водія, хоча й помилка не може виключатися через темряву. Тому, у зв'язку з тим, що у файлі немає чіткої інформації про те, що саме ОСОБА_3 виходив з дверцят водія автомобіля, в цій частині цей доказ також не може вважатися належним, хоча окремі висновки зі слів учасників події, які відображені на звуку у запису, можна зробити.

Зі звуків перших слів розмови поліцейського і ОСОБА_3 слідує, що ОСОБА_3 одразу заявляє, що за кермом він не був і наполягає на цьому в ході подальшої розмови. Далі чутно звуки сварки і штовханини за участю ОСОБА_3 і поліцейських.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_3 суд першої інстанції обґрунтовує такими доказами як: покази свідка ОСОБА_11, покази свідка ОСОБА_12, дані протоколу про адміністративне правопорушення, дані рапортів інспекторів ОСОБА_11 та ОСОБА_10, поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, даними медичного висновку про стан сп'яніння обвинуваченого.

Детальний аналіз цих доказів в суді апеляційної інстанції показує, що суд першої інстанції не мав достатніх підстав для встановлення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні поставленого йому у вину правопорушення.

Дані протоколу про адміністративне правопорушення самі по собі не є окремим доказом, адже відображають не фактичні обставини події, а думку особи, яка складає протокол, про ці події.

Дані рапортів інспекторів поліції фактично є їхніми показами, свідченнями про обставини події. Тому, враховуючи, що їх допитував суду безпосередньо у судовому засіданні в суді першої чи апеляційної інстанцій, оцінці підлягають саме покази, надані в засіданні, а рапорти окремої доказової цінності становити не можуть.

Пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стосуються того, що обвинувачений у їх присутності відмовився ознайомлюватися зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення і підписувати його. Тобто вони не стосуються самої події правопорушення, тому є неналежними відносно предмету судового розгляду у цьому провадженні.

Дані медичного висновку щодо обвинуваченого на стан сп'яніння, яким підтверджується наявність у нього такого стану, ніким власне й не оскаржуються, оскільки обвинувачений не заперечує того, що перебував у стані сп'яніння, тоді як основним предметом його оскарження є інший факт - факт керування автомобілем.

Таким чином, єдиними належними доказами, які стосуються предмету апеляційного розгляду є: покази інспекторів поліції ОСОБА_11 і ОСОБА_10, про те, що вони бачили, як саме ОСОБА_3 виходив з дверцят водія автомобіля; покази ОСОБА_3 про те, що він за кермом не був, а перебував на кріслі пасажира; покази свідка ОСОБА_13 про те, що саме він керував автомобілем під час описаних в протоколі подій, а також досліджені судом звукові (не відео) дані файлу запису з камери поліцейського.

Отже, складається ситуація, коли покази двох поліцейських є протилежними показам обвинуваченого та одного свідка. У суду немає обґрунтованих підстав для того, щоб поставити під сумнів покази будь-кого з указаних осіб. Суд не має даних про те, що хтось з указаних осіб свідомо чи несвідомо уводить суд в оману.

Тому, за відсутності інших доказів, які б могли підтвердити чи спростувати винуватість ОСОБА_3 у вчиненні поставленого йому у вину правопорушення, вказана ситуація мала бути оцінена судом з урахуванням передбаченого Конституцією України принципу презумпції невинуватості. На доцільність застосування цього принципу вказує й те, що з перших секунд інциденту ОСОБА_3 указував, що він не був за кермом автомобіля, що чітко можна почути із запису з камери поліцейського. Тому факт перебування керування обвинуваченим транспортним засобом суд вважає недоведеним.

Таким чином, достатніх доказів наявності об'єктивної сторони правопорушення в частині діяння особи щодо керування транспортним засобом немає.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката Давигори С. А. задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2016 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко