Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/5975/16-п Суддя в 1 інстанції Добрєв М.В..
№ провадження 33/778/354/16 Суддя в 2 інстанції Гриценко С.І.
Категорія ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гриценко С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Запорізької області, за участю ОСОБА_1 апеляційну скаргу останнього на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який на працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 340 гривень, та постановлено стягнути судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Як встановлено районним судом, 17 серпня 2016 року о 14-00 годині ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки "Рено", д/н АР 3313 CM, на перехресті вул. Фестивальна - вул. Ленінградська в м. Бердянськ, під час руху по вул. Фестивальній від вул. Мелітопольське шосе в напрямку вул. Ленінградська, при виїзді з другорядної дороги не впевнився у безпеці, не надав переваги у русі автомобілю який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, чим порушив п. 16.1 11 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені, травмованих немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує свою вину у скоєнні ДТП, вважає, що не міг визначити, що рухався по другорядній дорозі, оскільки перед перехрестям не було встановлено дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу». Той знак, що був встановлений, знаходився на відставні більше, ніж 60 метрів до перехрестя, і за ним знаходилися прилеглі дороги справа, до того ж знак закривало листя. Вважає, що знак встановлений з порушенням вимог п. 10.2.1, 10.4.2 ДСТУ, що призвело до неможливості виконати вимоги знаку. Наголошує, що розгляд справи судом фактично не відбувся, суд не долучив до матеріалів справи докази, що надав ОСОБА_1, не допитав свідків. На підставі викладеного, просить скасувати постанову районного суду та направити справу на новий розгляд в той же суд, в іншому складі суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч вимог зазначеної статті та рекомендацій, що містяться у Постанові ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005р., суд припустився спрощеного підходу щодо розгляду справи, проігнорував право на захист особи, яка притягалась до відповідальності, не зясував всіх обставини, передбачених ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Так, суд не перевірив доводи ОСОБА_1 про те, що знак 2.1 «Дати дорогу» встановлений з порушенням вимог п. 10.2.1, 10.4.2 ДСТУ, що призвело до неможливості виконати його вимоги, не дав належну оцінку доказами, що міститься у справі, не допитав свідків, на допиті яких наполягав ОСОБА_1, та дійшов до хибного висновку про вину ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 16.11 ПДР України, і як наслідок, у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

В той же час виконання такої вимоги ПДР залежить від можливості учасників руху вчасно сприймати інформацію, яку передає дорожній знак, та розуміти до якого саме перехрещення доріг відноситься цей знак.

Згідно з п. 8.2-1 ПДР України (в редакції Постанови КМ № 111 від 11.02.2013 р.) дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною.

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Пункт 10.1.11 ДСТУ 410-2014 Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні Загальні технічні умови. Правила застосування визначає, що дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

Відповідно до п. 10.4.2 ДСТУ 410-2014 знак 2.1 «Дати дорогу» потрібно встановлювати безпосередньо перед виїздом на дорогу, по якій знаками 2.3 або 1.22, 1.23 - 1.23.4 надано переважне право проїзду даного перехрестя.

З фотографій, що містяться в матеріалах справи (а.с. 3, 4), а також тих, що долучені судом (а.с. 24, 25), відповіді Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 02.09.2016 р. (а.с. 21), а також долученої до апеляційної скарги відповіді Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 09.09.2016р., вбачається, що знак 2.1 «Дати дорогу» на час вчинення ДТП був встановлений з порушенням вимог п. 10.1.1, 10.4.2 ДСТУ, а саме був затулений від учасників дорожнього руху зеленими насадженнями та не був розташований безпосередньо перед перехрестям.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР України не є обґрунтованим, у звязку з чим, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і вважає за необхідне постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_1 скасувати, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_3