П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Кропиці Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 визнаний винний в тому, що 03 липня 2016 року в 01 год. 21 хв. біля будинку № 3 по вул. Ващенко в м. Києві, керував автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити постанову суду в частині накладення стягнення, замінивши його на менш суворе, а саме на штраф.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 03 липня 2016 року не відповідає дійсності, оскільки він не керував автомобілем, а стояв з друзями біля нього. ОСОБА_2 зазначає, що підписав вищевказаний протокол, оскільки працівники поліції не роз'яснивши йому права та обов'язки, пояснили, що він розписується про те, що розгляд справи відбудеться в Дарницькому районному суді м. Києва.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в протоколі не вказані особи, які були запрошені працівниками поліції як поняті, а також останні категорично відмовились вказати в протоколі дані та прізвища свідків, його друзів, які стояли поруч з ним, що, на його думку, є порушенням норм закону, оскільки ст. 272 КУпАП не містить таких виключень щодо того, хто може бути свідком.

ОСОБА_2 зазначає, що суд під час розгляду справи щодо нього порушив положення ст. 268 КУпАП, оскільки судові повістки він не отримував, а про проведення судового засідання 02 серпня 2016 року він дізнався, звернувшись особисто до канцелярії суду, внаслідок чого був позбавлений права ознайомитись з матеріалами справи, подати докази чи долучити документи.

Апелянт звертає увагу на те, що суддя, розпочавши розгляд справи, відмовився слухати його пояснення та клопотання, після чого відразу прийняв рішення про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В той же час, ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду в частині накладення на нього адміністративного стягнення, оскільки відповідно до ст. 33 КУпАП суд повинен був врахувати особу правопорушника, його майновий стан, що як вбачається з постанови судом не було зроблено, адже матеріали справи не містять жодних документів, що характеризують його.

Апелянт зазначає, що суд спрощено підійшов до розгляду справи щодо нього, не захотів викликати свідків, на допиті яких він наполягав.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що автомобіль використовується ним виключно у робочих цілях, а позбавлення права керувати транспортними засобами ставить його у дуже скрутне становище, оскільки він не має іншої можливості та іншого способу заробітку для існування. Апелянт зазначає, що на його утриманні перебувають батьки-пенсіонери, які не працюють за станом свого здоров'я, а тому він змушений постійно працювати та матеріально допомагати ім.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 просить змінити постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 серпня 2016 року в частині накладення стягнення, замінивши його на менш суворе, а саме на штраф, мотивуючи це тим, що автомобіль використовується ним виключно в робочих цілях і позбавлення права керувати транспортними засобами ставить його в скрутне матеріальне становище. Він є годувальником своєї сім'ї, на його утриманні перебувають батьки-пенсіонери, а втрата роботи у зв'язку з позбавленням його права керувати транспортними засобами ставиться в скрутне фінансове положення його сім'ю.

В той же час за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції не всебічно та не повно дослідив докази, спрощено підійшов до розгляду справи, не допитав свідків, про допит яких він заявляв, не повідомив своєчасно про розгляд справи. В апеляційному суді він заявив, що не вчиняв адміністративне правопорушення, оскільки автомобілем в стані алкогольного сп'яніння не керував, а лише стояв біля нього.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта є непереконливими.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема має право давати пояснення, надавати докази.

Як заявив ОСОБА_2 завчасно повістку з суду не отримував, а про дату розгляду справи дізнався від працівників суду. В той же час він не заперечує, що безпосередньо брав участь у розгляді справи , давав пояснення, заявляв клопотання про допит свідків, хоча вважає, що суддя не вислухав його доводи та безпідставно не задовольнив клопотання.

Виходячи з цього, апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не було порушено норм процесуального права, розгляд відбувався за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і вона могла реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувались раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхиленням їх місцевим судом.

Повідомляючи апеляційний суд про безпідставну відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду заявив, що будь-яких клопотань, зокрема щодо допиту свідків немає.

Отже, апеляційний суд перевіряє законність прийнятого рішення на підставі доказів, досліджених судом першої інстанції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03 липня 2016 року ОСОБА_2 в 01 год. 21 хв. по вул. Ващенко, буд. 3 в м. Києві керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Це підтверджується даними тесту на стан алкогольного сп'яніння та показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Зробивши в протоколі про адміністративне правопорушення запис «Згоден», ОСОБА_2 фактично визнав, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Доводи апелянта про те, що такий запис йому порадив зробити один із його знайомих є непереконливими.

Крім того, такий запис в протоколі про адміністративне правопорушення узгоджується з позицією ОСОБА_2, викладеною в апеляційній скарзі, де він просить не закрити провадження у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а змінити постанову суду, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки вважає, що позбавлення права керувати транспортними засобами є занадто суворим стягненням.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що на підставі досліджених доказів судом зроблений правильний висновок про порушення ОСОБА_2 п. 2.9 (а) ПДР України, а відтак його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 заявив, що після прийняття судом рішення 02 серпня 2016 року він продовжує працювати в ТОВ «Совавтомаш», а у зв'язку з позбавленням права керувати транспортними засобами був переведений з посади водія на вищу посаду з вищою заробітною платою. Ці обставини підтверджуються виробничою характеристикою ТОВ «Совавтомаш».

З огляду на це, доводи апелянта про те, що позбавлення його права керувати транспортними засобами позбавляє його можливості отримувати заробіток, виконуючи обов'язки з використанням транспортного засобу, що ставить в скрутне матеріальне становище його і його сім'ю є непереконливими.

Апеляційний суд вважає, що визначений судом вид і розмір адміністративного стягнення є необхідним і достатнім для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаного винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун