Справа № 219/8155/16-п
Провадження № 3/219/2158/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.

при секретарі судового засідання Брагіній М.В.

за участю прокурора Дубовського А.С.,

особи, стосовно якої розглядаються протоколи про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області матеріали обєднаних справ про адміністративні правопорушення, які надійшли з Артемівської місцевої прокуратури Донецької області

про притягнення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження Донецька область, Бахмутський район, с. Роздолівка, депутата Бахмутської (Артемівської) районної ради сьомого скликання, голови Бахмутської районної ради, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколів № 7, 8 від 10.08.2016 року, складеними керівником Артемівської місцевої прокуратури Донецької області молодшим радником юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_1, будучи депутатом Артемівської районної ради Донецької області (на теперішній час Бахмутська районна рада відповідно до рішення про перейменування Артемівської міської ради № 7/7-63 від 08.04.2016 року) та згідно з п. п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ст..28 Закону України «Про запобігання корупції» 11.11.2015 року у денний час, перебуваючи у приміщенні Артемівської (на теперішній час Бахмутської) районної ради за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Сибірцева, 33, 1) публічно не повідомив про наявний реальний конфлікт інтересів колегіальний орган, в якому працює сесію районної ради, а саме про прийняття участі у голосуванні за обрання його на посаду голови Артемівської (на теперішній час Бахмутської) районної ради; 2) вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів проголосував «за» шляхом підняття руки на сесії Артемівської (на теперішній час Бахмутської) районної ради під час прийняття рішення № 7/1-2 «Про обрання голови Артемівської районної ради Донецької області», тобто своє обрання на посаду, при цьому, публічно не повідомив про наявний реальний конфлікт інтересів колегіальний орган, в якому працює сесію районної ради. Прокурор, посилаючись на ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказує, що ОСОБА_1 «жодним чином не заперечував проти його висунення кандидатом на посаду голови ради, чим надав згоду на це» і вважає що з моменту винесення кандидатури ОСОБА_1 на голосування на посаду голови районної ради у нього, як депутата районної ради, виник реальний конфлікт інтересів, а саме прийняття рішення щодо його обрання на посаду голови районної ради, тобто прийняття акту, який тягне за собою юридичні наслідки, відповідно до якого ОСОБА_1 набуває посаду, певні повноваження, набуває статус посадової особи органу місцевого самоврядування, можливість отримання заробітної плати, відпустки, рангів та категорій посадової особи органу місцевого самоврядування, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування». Тобто, ОСОБА_1, в порушення вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» усвідомлюючи про наявну суперечність між приватними інтересами та його представницькими повноваженнями, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив сесію ради про наявність реального конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів. Від отримання та підписання вищевказаних протоколів ОСОБА_1 відмовився.

У судовому засіданні, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що прокурором не надано будь яких даних, які б із достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявності суперечності між його особистими інтересами та службовими повноваженнями як депутата Бахмутської районної ради під час проведення голосування з обрання його головою районної ради та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів. Зазначив, що він використовував своє право, надане йому Конституцією України обирати та бути обраним, законодавством України про місцеве самоврядування. При цьому вважає, що його голос не був вирішальним при обранні на посаду голови таємним голосуванням, після проведення таємного голосування голова районної ради вважається обраним і тому всі наступні процедури, наприклад, щодо затвердження результатів виборів є формальними. Просив закрити провадження за відсутністю ознак правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 просив провадження закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні наполягав, що зібраними доказами по справі підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки він відповідно до ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» повинен був перед голосуванням за його кандидатуру на посаду голови районної ради повідомити колегіальний орган сесію ради про реальний конфлікт інтересів, а після цього, шляхом підняття руки, вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, проголосував про затвердження результатів голосування щодо обрання його на посаду голови ради. Просив визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу із застосуванням ст.36 КУпАП у розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5950 грн.

Згідно ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

З урахуванням того, що однією з основних засад судочинства відповідно до статті 129 Конституції України є гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, розгляд справи проводиться із застосуванням технічних засобів фіксування судового процесу.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4, захисника, прокурорів, що приймали участь у судових засіданнях, свідків, дослідивши матеріали обєднаної справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до протоколу першої сесії Артемівської районної ради сьомого скликання від 11.11.2015 року для організації роботи сесії обрано секретаріат у кількості трьох осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, редакційну комісію у складі трьої осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, лічильну комісію у складі: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, затверджено регламент сесії райради, обрано тимчасову президію у складі 3 осіб: ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, запропоновано в бюлетень для таємного голосування з виборів голови Артемівської районної ради включити дві кандидатури: ОСОБА_1 та ОСОБА_19, обидві кандидатури від політичної партії «Опозиційний блок» (арк. с.15-16).

Рішенням Артемівської (на теперішній час - Бахмутської) районної ради № 7/1-1 від 11.11.2015 року «Про підсумки виборів депутатів Артемівської районної ради сьомого скликання» прийнято до уваги інформацію голови Артемівської районної виборчої комісії ОСОБА_20 про підсумки виборів депутатів районної ради сьомого скликання та визнано повноваження 36 депутатів, у тому числі ОСОБА_1 (арк.с.17, список депутатів (арк.с.18-21).

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Відповідальність за скоєння адміністративних правопорушень за ст.172-7 ч.1 та ч.2 КУпАП передбачена Главою 13-А «Адміністративні правопорушення, повязані з корупцією» цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції»: правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

При розгляді зазначеної категорії справ про адміністративні правопорушення, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

За змістом ст.172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього та ( ч.2) вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Під реальним конфліктом інтересів, відповідно до примітки 2 ст. 172-7 КУпАП, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно словнику іноземних слів слово «конфлікт» латинського походження (confliktus зіткнення) означає зіткнення протилежних інтересів, поглядів, спір, що погрожує ускладненням.

В РішенніКонституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 р. вказується, що конфлікт інтересів притаманний не тільки правовим і неправовим інтересам, а й конгломерату власне законних, охоронюваних законом і правом інтересів. Йдеться про виключно легітимні, але конкуруючі інтереси покупця і продавця, боржника і кредитора, наймача і наймодавця, споживача і товаровиробника, прокурора і адвоката, слідчого і підозрюваного тощо. Певною конфліктністю характеризуються і охоронювані законом та правом інтереси громадянина і держави,

особи і суспільства, акціонера і акціонерного товариства, національні і загальнолюдські, приватні і публічні тощо.

Таким чином, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес та її службові обовязки можуть не суперечити один одному.

Статтями 3, 28 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Відповідно до п. 15 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Рішенням Артемівської районної ради № 6/3-15 від 16.12.2010 року затверджено Регламент Артемівської районної ради (надалі Регламент). Статтею 9 цього Регламенту передбачено, що першу сесію новообраної районної ради скликає районна виборча комісія в особі голови комісії не пізніше, ніж через два тижні після реєстрації новообраних депутатів ради в кількості не менш як дві третини депутатів від загального складу ради. На розгляд першої сесії вносяться питання: про результати виборів депутатів районної ради; про обрання голови районної ради; інші питання. З моменту визнання повноважень депутата районної ради нового скликання обирається тимчасова президія з числа депутатів ради в кількості не більше 5 осіб - представників партій (блоків), які набрали найбільшу кількість на виборах. Члени тимчасової президії почергово (починаючи з представників партій (блоку), яка набрала найбільшу кількість голосів на виборах). Члени тимчасової президії почергово (починаючи з представника партії (блоку), яка набрала найбільшу кількість голосів на виборах головують на пленарних засіданнях ради до обрання голови ради. Процедура обрання голови районної ради проходить відповідно до ст.55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" і ст.39 Регламенту районної ради (арк. с. 204 зворотній бік).

Згідно ст.31 Регламенту результати підрахунку голосів таємного голосування оформляються протоколом лічильної комісії за підписом голови та всіх членів комісії. Рішення вважається прийнятим, а кандидат обраним, якщо за нього віддали голоси більшість депутатів від загального складу ради, за виключенням встановлених законодавством випадків, коли рішення приймається іншою кількістю голосів. Голова лічильної комісії доповідає про результати голосування районній раді. По доповіді лічильної комісії районна рада відкритим голосуванням приймає рішення про затвердження результатів таємного голосування. (арк. с. 203).

Стаття 32 Регламенту визначає, що депутат районної ради зобов'язаний особисто здійснювати своє право на голосування. Депутат, котрий був відсутній під час процедури голосування, не має права подати свій голос пізніше (арк.с. 203).

Статтею 39, 41 Регламенту районної ради визначено, що голова ради є обраним, якщо за нього проголосувало більше полови від загального складу ради (арк.с.204 зворотній бік, 205)..

Згідно до ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради.

Тає?мне голосу?вання - вид голосування, при якому учасники голосують анонімно. Часто застосовується на багатьох рівнях виборів. Важливим критерієм таємного голосування є виключення контролю за волевиявленням голосуючого. Найпоширеніше таємне голосування бюлетенями, які заповнюються виборцями (голосуючими) в окремій кімнаті або кабіні, як правило на спеціальних виборчих дільницях і опускаються до виборчої скриньки (урни) в складеному вигляді або спеціальному конверті.

Шляхом таємного голосування відбуваються також прийняття окремих важливих рішень, обрання на певні посади та вирішення інших кадрових питань, присудження наукових ступенів і державних премій, присвоєння вчених звань тощо. Порядок і процедури таємного голосування визначаються нормами відповідного законодавства, а також актами органу (організації), що проводить таємне голосування (положення, регламент, порядок, правила, статут та ін.). Порядок таємного голосування гарантує громадянам повну свободу вибору тих, кого вони хочуть обрати, а зясування будь - яким чином який вибір зроблено депутатом в ході таємного голосування фактично є порушенням свободи його вибору того, кого він хотів обрати, приймаючи участь у таємному голосуванні.

Як вбачається з матеріалів справи, у таємному голосуванні з виборів голови Артемівської районної ради сьомого скликання 11.11.2015 року прийняли участь усі 36 депутатів, про що свідчить список отриманих бюлетенів (арк. с. 25) та протокол № 3 лічильної комісії першої сесії Артемівської районної ради сьомого скликання від 11.11.2015 року (арк. с.23 зворотній бік).

Відповідно до протоколу № 2 засідання лічильної комісії першої сесії Артемівської районної ради сьомого скликання від 11.11.2015 року з порядком денним «Про результати голосування з обрання голови Артемівської районної ради сьомого скликання» в бюлетень для таємного голосування внесено кандидатури ОСОБА_19 та ОСОБА_1. Загальна кількість депутатів районної ради -36. Кількість бюлетенів, виготовлених для таємного голосування -36, кількість невикористаних бюлетенів -0, кількість бюлетенів, виданих депутатам - 36, кількість депутатів, які прийняли участь в голосуванні, що встановлюється за кількість бюлетенів в урнах для голосування), кількість бюлетенів, визнаних недійсними -0, кількість депутатів, які підтримали кандидата ОСОБА_19 14, кількість депутатів, які підтримали кандидатуру ОСОБА_1 21, кількість депутатів, які не підтримали жодного з кандидатів 1. Вирішили: Згідно п.1 ч.1 ст.43, ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 41 Регламенту Артемівської районної ради вважити обраним головою Артемівської районної ради сьомого скликання ОСОБА_1, який набрав 21 голос. Внести протокол з результатами таємного голосування на затвердження районній раді. Всі члени лічильної комісії проголосували «за» відповідне рішення (арк. с.22).

Згідно рішення № 7/1-2 від 11.11.2015 року «Про обрання голови Артемівської районної ради Донецької області сьомого скликання» затверджено протокол № 2 засідання лічильної комісії Артемівської районної ради сьомого скликання від 11.11.2015 року та обрано депутата Артемівської районної ради сьомого скликання ОСОБА_1 головою Артемівської районної ради сьомого скликання (арк. с.21 зворотній бік).

Свідки ОСОБА_21, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_22, ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснювали, що 11.11.2015 року рішення про підсумки виборів депутатів Артемівської районної ради сьомого скликання оголошувала голова Артемівської районної виборчої комісії ОСОБА_20 Після цього всім депутатам були видані тимчасові посвідчення, для організації роботи сесії обрано секретаріат, президію, редакційну комісію, лічильну комісію. Були вибори голови районної ради: всім депутатам вручені бюлетені для голосування, про отримання якого кожен розписався. Голосування було таємним.

Свідок ОСОБА_22 вважав, що ОСОБА_1 та його родичі: брат та сестра не повинні були голосувати за ОСОБА_1 за обрання на посаду голови районної ради, а коли затверджували рішення про результаті таємного голосування, то ОСОБА_1 не повинен був голосувати також за його ухвалення та повідомити про конфлікт інтересів. Повідомив, що саме він один утримався при таємному голосуванні, що може підтвердити на поліграфі.

Свідок ОСОБА_5 показала, що особисто вона не бачила як голосував ОСОБА_1, рішення про результаті виборів голови районної ради було прийнято та оголошено, що прийнято одностайно, ніхто не повідомляв про конфлікт інтересів. Її було обрано головою секретаріату та вона підписувала протокол першої сесії відповідно до Регламенту.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що для проведення сесії була обрана тимчасова президія, яка була повноважною до того часу, як був обраний голова районної ради - ОСОБА_1 Регламентом було передбачено, що після таємного голосування лічильна комісія повинна порахувати голоси та скласти відповідний протокол, який потім необхідно було затвердити відкритим голосування, а саме шляхом «підняттям руки». Однак, ніхто не рахував кількість піднятих рук в залі, а тільки оголосили, що рішення прийнято одностайно, оскільки не було тих хто проти чи утримався. Тому в протоколі і вказано, що «за» проголосувало 36 депутатів. Свідок ОСОБА_14 також пояснювала, що по факту складення протоколів першої сесії проводилося службове розслідування, в ході якого встановлено формальне та недбале ведення та оформлення протоколів сесій Бахмутської районної ради сьомого скликання, зокрема, від 11 листопада, начальником відділу з організаційного забезпечення діяльності ради, її органів і депутатів виконавчого апарату Бахмутської районної ради ОСОБА_23, а також встановлено факт формального підпису цих протоколів лічильною комісією та секретаріатом пленарного засідання.

Свідок ОСОБА_21 додатково пояснив, що оголосили результати таємного голосування, з яких стало відомо, що перемогу отримав ОСОБА_1 і він є головою районної ради. Також вказував, що він не памятає, щоб ОСОБА_1 повідомляв про конфлікт інтересів, а якщо він не памятає, значить цього не було.

Свідок ОСОБА_13 пояснив також, що він був членом лічильної комісії з встановлення результатів виборів голови районної ради. Після підрахунку бюлетенів (голосів) голова лічильної комісії оголосив, що більшість голосів отримав кандидат ОСОБА_1 Вважає, що голосуванням за кандидатуру ОСОБА_1 і брат, і сестра ОСОБА_1, які також були обрані депутатами районної ради, і сам ОСОБА_1 порушили процедуру виборів та Закон України «Про запобігання корупції». Бачив, що ОСОБА_1 голосував за всі рішення підняттям руки.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що є депутатом Бахмутської районної ради сьомого скликання. На першій сесії ради кандидатами на посаду голови районної ради були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_19 Він вважає, що ОСОБА_1 повинен був повідомити про конфлікт інтересів до таємного голосування. При проведенні таємного голосування він, його брат та сестра приймали участь у голосуванні. Але він вважає, що вони не мали права приймати участь у голосуванні. Знає, що ОСОБА_22 вийшов з кабінки для голосування та сказав, що проголосував проти всіх, тому більше не могло бути нікого, хто проголосував проти всіх. Коли голосували за рішення щодо затвердження результатів виборів, то суть рішення полягала в тому, щоб депутати підтвердили, що ОСОБА_1 був обраний головою районної ради. Проголосували всі депутати, голосування проводилося відкритим голосуванням шляхом підняття руки. Ніхто не повідомляв про конфлікт інтересів. Бачив, як ОСОБА_1 піднімав руку, коли голосували за це рішення. Тоді всі вважали, що вибори пройшли без порушень. Також пояснив, що в 2011-2012 році він працював начальником відділу у справах молоді та спорту Артемівської райдержадміністрації, обраний депутатом перший раз, до виборів не був знайомий з усіма депутатами, яких обрали, в той день в залі депутати розміщувались в різних містах. Зараз для депутатів відведені спеціальні місця в залі. На тій сесії він був обраний членом секретаріату, однак які на нього були покладені обовязки він не знав. Поняття «конфлікт інтересів» до сесії йому ніхто не розяснював, а сестру та брата ОСОБА_1 знав візуально. Вважав, що ОСОБА_1 перед голосуванням за рішення про затвердження результатів виборів повинен був повідомити про конфлікт інтересів.

Свідок ОСОБА_24 дав свідчення про те, що коли він приїхав для участі в першій сесії Артемівської (Бахмутської) районної ради сьомого скликання, в залі було дуже багато людей, сесія розпочалася мабуть о 10 чи 11 годині, точно він не памятає. Почалася з того, що ОСОБА_1 вручав грамоти та запросив голову виборчої комісіїх ОСОБА_20 Вона оголосила результати голосування та зачитала весь список обраних депутатів. Потім вона вручила кожному депутату тимчасове посвідчення. Перед цим працювала робоча група. Ця робоча група запропонувала перейти до таємного голосування голови районної ради. Було запропоновано внести до списку 2х кандидатів: ОСОБА_1 та ОСОБА_19 Коли всі депутати проголосували, лічильна комісія видалилася для підрахунку голосів. Начебто ОСОБА_14 оголошувала результати таємного голосування, у яких переміг отримавши 21 голос ОСОБА_1, 1 голос був проти всіх, 14 голосів за ОСОБА_19 Наступним питанням було затвердження протоколу щодо результатів таємного голосування, однак до цього всі віднеслися формально, тому що це як-то кажуть «постфактум» обрання голови ради. Голова комісії оголосила, що всі проголосували «за», втім я бачив, що ОСОБА_1 не голосував підняттям руки. Він ще зробив зауваження ОСОБА_23, що точно ніхто не рахував підняті руки і не всі депутати знали один одного, а тому, він припускає, могло бути таке, щоб і не депутат підняв руку та проголосував. Особисто на той час він знав 6-7 депутатів, а інших не знав.

Свідок ОСОБА_25 суду повідомив, що 11 листопада 2015 року почалася сесія ради, голова виборчої комісії ОСОБА_20 оголосила результат, депутатам були вручені тимчасові посвідчення та приступили до голосування, кожен депутат отримав бюлетень. Пройшли до кабінок з голосуванням. Після підрахунку голосів нам оголосили результати голосування, затвердили протокол таємного голосування. Обирається депутатом вже шостий раз. Вважає, що протокол щодо затвердження результатів таємного голосування з обрання голови районної ради не відіграє ніякої ролі, є процедурним моментом, тому що голову ради вже обрано. І без затвердження протоколу голова ради, на його думку, вступив би на посаду. Щоб ОСОБА_1 повідомляв про конфлікт інтересів він не чув, голосував чи ні підняттям руки за затвердження протоколу не бачив. Депутати сиділи по всьому залу, ніхто голоси (підняті руки) не рахував. Коли хтось з президії сказав: «Хто за?», руки підняли, але рахувати не стали. Почув як сказали, краще зясувати хто проти чи утримався, ніхто руки не піднімав, тому й вирішили, що всі 36 депутатів проголосували за затвердження протоколу. Це зараз підрахунок голосів йде 5-10 хвилин, а тоді за 2 хвилини.

Свідок ОСОБА_26 показала суду, що 11.11.2015 року до списку кандидатів на посаду голови районної ради внесено 2 кандидатури: ОСОБА_19 та ОСОБА_1 Коли оголосили, що 21 депутат віддав свій голос за ОСОБА_1, а 14 за ОСОБА_19 всі були на емоціях, хтось був задоволений, хтось ні. До проведення таємного голосування також відчувалася певна напруга в залі, більшість депутатів вона не знала, про реальний конфлікт інтересів ніхто не повідомляв. Протокол першої сесії вона досконально не вивчала, вважає, що затвердження протоколу лічильної комісії з виборів голови райради є формальним.

Свідок ОСОБА_11 дала суду свідчення про те, що в той день, 11.11.2015 року, голова Артемівської виборчої комісії ОСОБА_20 доповіла про обрання депутатів до районної ради, вручила посвідчення депутатам. Був дуже великий інтерес до першої сесії ради, тому що обирали голову ради, зала була заповнена повністю, майже не було вільних місць. Депутати сиділи в різних місцях. Після проведення процедури таємного голосування затверджували протокол. Вона була членом лічильної комісії. Звертати увагу як голосує голова райради було недоцільним: голову ради вже обрано. Члени лічильної комісії сиділи в різних місцях, як і члени редакційної комісії, робочої групи, вони вже не виконували свої функції. Кандидати на посаду голови районної ради фактично йшли від однієї партії, жодного зауваження до роботи лічильної комісії не було з боку опонентів та взагалі. Її думка, щодо обирається голова ради тоді, коли проводиться таємне голосування, а навіщо приймається рішення про затвердження протоколу результаті виборів їй невідомо. Підтвердила, що проводилося службове розслідування щодо оформлення протоколів першої сесії.

Свідок ОСОБА_27 підтвердив, що 11.11.2015 року голову районної ради обирали таємним голосуванням, було 2 кандидатури ОСОБА_19 та ОСОБА_1, обрано ОСОБА_1, затверджено результат виборів. В той день було дуже багато людей в залі, де проводилась сесія. Всіх депутатів він не знав. ОСОБА_1 сидів в перших рядах в залі, відслідкувати хто голосував за затвердження протоколу про обрання голови ради було неможливо, а також, все що відбувалося після таємного голосування же нікого не хвилювало, тому що голова ради вже був обраний. За затвердження протоколу голосували відкритим голосуванням шляхом підняття руки, але рахували їх формально. Встановили чи є такі депутати, хто проти чи утримався, побачили, що ніхто руки не підняв, зробили висновок, що всі депутати «за».

Свідок ОСОБА_28 дав пояснення щодо порядку таємного голосування та затвердження протоколу про результати виборів, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_27 Також пояснив, що не памятає щоб хтось заявляв про конфлікт інтересів, всі депутати в залі знаходились у різних місцях, це зараз для депутатів окремі місця в залі і ти бачиш всіх.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що при затвердженні протоколу щодо підтвердження результатів виборів вона була присутньою в тимчасовій президії, зал був напроти неї, вона бачила, як після оголошення результатів виборів депутат ОСОБА_19 вийшов із зали, голова міської ради ОСОБА_29 також вийшов, а ОСОБА_1 сидів на першому ряду і не голосував підняттям руки. Вона ще тоді, можна сказати, обурилася, чому не піднімає руку ОСОБА_1, а пізніше дізналася про внесення змін до корупційного закону і тому вирішила, що ОСОБА_1 не голосував саме з цієї причини.

В суду немає підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_24, ОСОБА_14, ОСОБА_25, ОСОБА_11, ОСОБА_27, ОСОБА_16, які між собою логічні, послідовні та достовірні.

Системний аналіз законодавства про боротьбу з корупцією свідчить про те, що для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має бути встановлено наявність такої сукупності юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення; наявність повноважень на прийняття рішення. Без наявності хоча би одного з фактів з цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає.

Згідно ст.141 Конституції України статус голів, депутатів і виконавчих органів ради та їхні повноваження, порядок утворення, реорганізації, ліквідації визначаються законом. Голова районної та голова обласної ради обираються відповідною радою і очолюють виконавчий апарат ради.

Приписами ст.38 Конституції України встановлене право громадян вільно обирати і бути обраними до органів місцевого самоврядування та державних органів. Практика участі в голосуванні кандидатами на посади є загальноприйнятною і жодним чином не має в собі підґрунтя реального конфлікту інтересів, адже обрання не здійснюється одноособово, а колегіально, і голос кандидата не має вирішального значення без реальної його підтримки іншими суб'єктами виборчого процесу. Загальновідомим фактом та яскравим прецедентом права участі в голосуванні кандидатів на посаду є участь в голосуванні кандидатів на пост Президента України, народного депутата України, голови місцевої ради, яке завжди здійснюється урочисто, транслюючи цю подію усіма засобами масової інформації, де кандидати голосують таємно.

Згідно статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування

здійснюється:

●на посаду сільського, селищного, міського голови в порядку,

встановленому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні";

●на посаду голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідною радою;

●на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.

Матеріали справи свідчать про те, що приймаючи участь у голосуванні щодо вирішення питання про обрання голови районної ради, ОСОБА_1 діяв у відповідності до ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту районної ради, ст. 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», якою визначено, що повноваження депутата місцевої ради починаються з дня

відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано, а також ст.19 цього ж закону, якою передбачено, що депутат місцевої ради має право обирати і бути обраним до органів відповідної ради. Вважати однією з підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 те, що він «жодним чином не заперечував проти його висунення кандидатом на посаду голови ради, чим надав згоду на це» взагалі є некоректним і таким, що порушує його право, передбачене вищевказаним законом «Про статус депутатів місцевих рад».

Судом встановлено, що рішення про обрання голови районної ради приймалось колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії районної ради, із дотриманням передбаченої законом процедури. Рішення першої сесії Артемівської районної ради сьомого скликання є дійсними, доказів щодо оскарження рішень ради суду не надано. Голосування депутата за обрання голови районної ради є його правом та обов'язком, а участь в такому голосуванні є здійсненням депутатом представницьких повноважень. Бажання ОСОБА_1 стати головою районної ради (в разі підтримки депутатами) повністю збігається з бажанням його виборців, виражене в підтримці його передвиборчої програми, яка стала передумовою обрання його депутатом районної ради.

З огляду на те, що доказуванню за ч.2 примітки до ст.172-7 КУпАП підлягає наявність реального конфлікту інтересів, що впливає на обєктивність та неупередженість рішень, то, як свідчать матеріали справи, кандидатура ОСОБА_1 набрала більшість голосів при таємному голосуванні на посаду голови районної ради, внаслідок чого взагалі відсутній реальний вплив приватного інтересу на об'єктивність прийняття такого рішення, і, відповідно, відсутній реальний конфлікт інтересів. Таким чином, право ОСОБА_1 бути обраним головою ради є реалізацією представницьких повноважень депутата, а не здійсненням його приватного інтересу. Оскільки, з обранням особи депутатом органу місцевого самоврядування, такій особі одночасно, разом з іншим комплексом прав та повноважень, делегується і представницьке право бути обраним до складу виконавчих органів такої ради.

Обєктивні дані, які б достовірно свідчили про спонукання депутатів районної ради до голосування на його користь в матеріалах справи відсутні. Прокурором не надано також будь-яких даних, які б свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки конфлікту інтересів, а саме про наявність суперечностей між приватними інтересами ОСОБА_1 та його службовими чи представницькими повноваженнями, в чому конкретно полягав конфлікт інтересів, та в чому це виразилось. Даної конкретизації не міститься також у складених стосовно ОСОБА_1 адміністративних протоколах

№ 7,8 від 10.08.2016 року. Суд не може вважати обєктивними пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_7, покладено в основу протоколів про адміністративні правопорушення, складеними прокурором, оскільки вони містять «однакові» як «під копірку» пояснення, а дані під час судового розгляду не узгоджуються між собою та не дають підстав вважати їх такими, що містять докази вчинення ОСОБА_1 корупційного правопорушення.

Суду надані документи службового розслідування щодо фактів оформлення результатів голосування з окремих питань порядку денного сесій ради та прийняття відповідних рішень районною радою від 25.07.2016 року, відповідно до якого вирішили внести зміни, у тому числі до протоколу щодо оформлення результатів голосування від 11.11.2015 року, виключивши голосування голови районної ради ОСОБА_1 і при голосуванні його голос не має вирішального значення, внести відповідні зміни в затверджений Регламент районної ради щодо голосування, ведення та оформлення протоколу сесій райради та поіменного голосування депутатів, визначення порядку поіменного голосування депутатів.

Суд враховує, що згідно ст. 38 Регламенту районної ради, діючому на момент проведення таємного голосування з обрання голови районної ради 11.11.2015 року, протокол сесії є офіційним документом, який підтверджує процес обговорення прийняття рішення районною радою. Тоді як згідно ст.31 цього ж Регламенту по доповіді лічильної комісії районна рада повинна була відкритим голосуванням прийняти рішення про затвердження результатів таємного голосування, яким обрано голову районної ради ОСОБА_1, оскільки він вважається обраним, якщо за нього проголосувало більше половини від загального складу ради.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005). Принцип правової визначеності означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє. В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_30 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов'язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Згідно ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи, людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог статті 1 КУпАП, завданням кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проводячи аналіз матеріалів адміністративного правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад корупційного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», наявність конфлікту інтересів, та умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, відсутні відомості та докази, які б достовірно свідчили про наявність у ОСОБА_1 корисливих або інших особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання ним своїх посадових обов'язків, що є обовязковою ознакою того, за якою будь-яка неправомірна поведінка таких осіб може визнаватися корупційною, що свідчить про те, що він не вчинив дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, а тому посилання прокурора на те, що у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між особистими (приватними) інтересами, як особи та її повноваженнями, як депутата Бахмутської районної ради, про що він не повідомив під час проведення сесії, не можуть бути визнані обґрунтованими, а провадження в справі підлягає закриттю в звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 19, 21, 38, 64, 141 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 9, 10, 38, ч. 1, 2 ст. 172-7, п. 1 ст. 247, ст. 251, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити обєднане провадження по справі № 219/8155/16-п (провадження 3/219/2158/2016) про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу зазначених адміністративних правопорушень на підставі ст.247 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.В.Шевченко