Справа № 465/1060/16-п Головуючий: Гулієв М.І.
Провадження № 33/783/412/16 Доповідач: Валько Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Н.М. Валько, розглянувши апеляційну скаргу гр-на ОСОБА_2 на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 27 травня 2016 року відносно ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Франківського районного суду м.Львова від 27 травня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 12 лютого 2016 року о 15.40 год. на вул. Лазаренка, 5 у м.Львові, керуючи автомобілем «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

При цьому, провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КпАП України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з постановою суду 1-ї інстанції, вважає її незаконною та необ'єктивною. При цьому, покликається на те, що суд, на його думку, постановив судове рішення на підставі показів потерпілого та одного свідка - заінтересованої особи, сина потерпілого; суд 1-ї інстанції взяв до уваги покази працівників поліції, які свідками даної ДТП не були та жодного свідка ДТП не опитали, а лише оформили дану ДТП на підставі пояснень потерпілого та його сина. Зазначає, що свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю заперечив те, що він винен у скоєнні ДТП, повідомив, що він рухався в сторону вул.Стрийська, а не розвертався заднім ходом як зазначено у матеріалах справи, ствердив, що водій автомобіля «Хюндай» вчинив зіткнення з його автомобілем, однак такі показання, з точки зору апелянта, суд до уваги не взяв, а навпаки перекрутив його показання проти апелянта. Вказує на те, що він подавав клопотання про закриття провадження у даній справі, однак дане клопотання суддя не розглянула і призначила судове засідання на 27.05.2016р. Просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні даної ДТП та притягнути його до адміністративної відповідальності.

У засідання суду апеляційної інстанції апелянт не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи № 465/1060/16-п, проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що у задоволенні поданої апеляційної скарги слід відмовити.

До даного висновку приходжу, виходячи із наступного.

Виходячи із змісту постанови суду першої інстанції, суддя, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, пояснення потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, а також працівників патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Із схеми місця ДТП вбачається, що автомобіль марки «Мазда3» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, на вул. Лазаренка, 5 у м.Львові, рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай Аксент» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого вказаний автомобіль отримав технічні ушкодження (а.с.2).

Вимоги п.10.1 ПДР України вказують на те, що перед початком руху, перестроюванням чи будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п.10.9 ПДР України, під час руху транспортним засобом заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху він, у разі потреби, повинен звернутись за допомогою до інших осіб.

Вважаю, що суддя районного суду, діючи відповідно до норм чинного КпАП України, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши позицію учасників дорожньо-транспортної пригоди, заслухавши пояснення свідків, прийшов до вірного висновку про наявність у діях водія ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та, врахувавши, що на момент прийняття ним рішення минули строки накладення адміністративного стягнення, провадження по справі закрив відповідно до вимог ст.38 КпАП України.

З урахуванням викладеного, вважаю рішення судді законним і обґрунтованим, підстав для скасування постановленого рішення не вбачаю.

Керуючись ст.ст.294; 295 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу гр-на ОСОБА_2 на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 27 травня 2016 року відносно ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України залишити без задоволення, а постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 27 травня 2016 року відносно ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України - без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати у кримінальних

справах Апеляційного суду

Львівської області Н.М.Валько