Справа № 316/1511/16-п
Провадження № 3/316/462/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016 року м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Вільямовська Н.О., розглянув матеріал, який надійшов з підрозділу К-Дніпровського ВП ГУ НП Запорізької області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2016 року, о 18-00 годині в місті Енергодар по дорозі Енергодарське шосе пост №1 ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 у стані наркотичного спяніння, стан наркотичного спяніння було встановлено на підставі висновку № 493 від 25 вересня 2016р. який було видано ДЗ «СМСЧ №1» відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного спяніння. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил Дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне порушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

У ході розгляду даної справи в суді ОСОБА_1, після розяснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України,ст.268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.130 КУпАП,не визнав, суду пояснив, що він дійсно був зупинений працівниками патрульної поліції у час та місці, вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення, проте у стані наркотичного спяніння автомобілем не керував, оскільки не вживає наркотичні засоби за станом здоровя. Також зазначив, що дійсно його працівник поліції доставив до ДЗ «СМСЧ №1» для проведення аналізу, відповідно яких лікарем було зроблено висновок від 25.09.2016 року, з показниками якого його було відразу ознайомлено, однак вважає, що показники були помилковими. Визнав, що підписи у документах, які наявні в матеріалах справи, а саме, протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.3) робив власноруч. Крім того, зазначив, що після отримання висновку 493 від 25 вересня 2016р. який було видано ДЗ «СМСЧ №1» стосовно його відповідності ні куди не звертався, та більше аналізів щодо наявності в нього наркотичного спяніння не робив.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується наступними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії АП2 №321482 від 25.09.2016 року (а.с.3), ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 у стані наркотичного сп'яніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому порядку в медичному закладі та зроблено висновок на підставі здачі аналізу, відповідно якого ОСОБА_1 знаходився у стані наркотичного спяніння, чим порушив п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, що передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Даний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи. Згідно з даним протоколом ОСОБА_1 провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення визнав.

Окрім цього, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується показами свідка ОСОБА_3, який зазначив, що 25.09.2016 року він був присутнім при зупинці автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, після чого водію було запропоновано поїхати в ДЗ «СМСЧ №1» та пройти освідчення на стан спяніння. При складанні адміністративного протоколу ОСОБА_1 був присутнім, згодом ознайомлений, та підписаний.

Суд відноситься критично до показань свідка ОСОБА_4, вказаний свідок мати ОСОБА_1, тобто є заінтересованою особою.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою в стані наркотичного спяніння, що знижує її увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, розяснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника, який, офіційно не працевлаштований, має посвідчення водія серії ААВ №237689, за обліками Державтоінспекції Запорізької області повторності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не має; ступінь вини; майновий стан. Обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України,у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням прав керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнути до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 275,60 грн. (р/р 0015, банк одержувача УДК у м. Енергодар ГУДКУ у Запорізькій області, МФО 813015, ).

Постанова може бути оскаржена або опротестована до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Н. О. Вільямовська