Справа № 359/6352/16-п Головуючий у І інстанції Левченко А. В.
Провадження № 33/780/614/16 Доповідач у 2 інстанції Слива
Категорія 429 04.11.2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Слива Ю.М., з участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника митниці ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Азербайджану, громадянина Азербайджану, працюючого економістом у фірмі «Az-insaat», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією вилученої, згідно протоколу про порушення митних правил №0472/125120104/16 від 14.07.2016 року, валюти у розмірі 2 200 доларів США.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 14 липня 2016 року о 18:55 годині під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин Азербайджану, який відлітав літаком авіакомпанії «МАУ» з України до м. Баку, Азербайджан, рейсом №601 та своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору «зелений коридор», тим самим заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор» митниці, пасажиру було задано запитання щодо наявності у нього готівки, на що він відповів, що точну суму не пам'ятає, але має при собі більше 10 000 доларів США. Перерахунок валюти було здійснено у залі «Відліт», терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 13 270 доларів США, які знаходились у відкритому паперовому конверті, що лежав в одному з відділень портфеля пасажира (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування та зі слів пасажира належить йому особисто. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, з приводу декларування даної валюти, до моменту перетину ним «білої лінії», до інспекторів митниці не звертався. З виявленої суми ОСОБА_2 було пропущено 11 070 доларів США, за протоколом про порушення митних правил вилучено 2 200 доларів США.

На вказану постанову суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляцію, в якій не погоджується з постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки єдине діяння, яке вчинив ОСОБА_2 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації, і тому немає жодних підстав для застосування до нього додаткового покарання у виді конфіскації. Також, апелянт вважає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_2 несвідомо порушив умови переміщення іноземної валюти, оскільки будучи громадянином іноземної держави не знав їх і вперше перевозив таку суму, окрім цього, до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_2 не притягувався, готівку переміщував без ознак приховування, джерело одержання і мета ввезення коштів є законними, свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та сприяв розкриттю правопорушення. Тому просить постанову змінити в частині накладення стягнення, а саме застосувати до ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів дозходів громадян без конфіскації валюти, а вилучену валюту в розмірі 2 200 доларів США повернути ОСОБА_2.

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з'явився, причин неявки не повідомив.

У судовому засіданні представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляцію підтримав, підтвердив викладені у ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник Київської митниці ДФС ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначав, що постанова суду першої інстанції правильна та законна, а тому просив залишити її без змін.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується: протоколом про порушення митних правил №0472/125120104/16 від 14.07.2016 року; протоколом опитування в справі про порушення митних правил від 14.07.2016 року; доповідною запискою державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці ДФС ОСОБА_6; переліком купюр затриманих по протоколу по порушення митних правил №0472/125120104/16 від 14.07.2016 року; іншими зібраними по справі доказами.

При розгляді справи, суд врахував характер скоєного, особу правопорушника та правомірно призначив стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученої валюти, яке відповідає меті виховання правопорушника та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Доводи захисника про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 валюти суперечить висновкам та практиці Європейського Суду з прав людини, а саме: рішенню «ОСОБА_5 проти Росії», не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Так, зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_5, перебуваючи в скрутному матеріальному становищі, вирішив продати квартиру у м. Баку, яку успадкував від матері. Відсутність у нього коштів, на які він розраховував, ставить під загрозу його гідне людське існування.

Обставини порушення митних правил ОСОБА_2 не є аналогічними обставинам встановленим рішенням Європейського суду з прав людини по справі «ОСОБА_5 проти Росії». Крім того, Європейський суд у своєму Рішенні не вказує на те, що національне законодавство Російської Федерації в частині застосування конфіскації за порушення митних правил порушує права людини.

Навпаки, у п. 33 цього ж рішення Європейським Судом з прав людини зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Також, слід врахувати, що жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися, зокрема третього критерію - правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «ОСОБА_9 проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «ОСОБА_7 проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «ОСОБА_8 проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «ОСОБА_5 проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «ОСОБА_10 і ОСОБА_11 проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Однак, суду не надано доказів про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього індивідуальний надмірний тягар.

За даних обставин, Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього індивідуальний надмірний тягар та не може бути застосована у даному випадку.

Твердження представника особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення на відсутність у ОСОБА_2 умислу на вчинення даного правопорушення не може бути підставою для закриття справи, оскільки порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України, може вчинятись як умисно, так і через необережність. Дана обставина не впливає на кваліфікацію та на вид стягнення.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_2 вчинив дане правопорушення оскільки не був обізнаний в правовому режимі декларування готівки, не можуть бути підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності. Кожна особа має можливість ознайомитися з митними правилами, що розміщені на інформаційних стендах ДП МА «Бориспіль» на українській на іноземній мовах, а також звернутись за відповідною консультацією до працівників митниці.

У зв'язку з викладеним, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2016 року без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2016 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива