АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1490/2016 Суддя у першій інстанції: Дідик М.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника - адвоката Сакалюк Д.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 грн. 60 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року скасувати, та прийняти нову, якою закрити провадженні у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що при розгляді справи суддею першої інстанції не було враховано всіх обставин справи, не всебічно та не об'єктивно досліджено матеріали справи, внаслідок чого безпідставно його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, апелянт вказує на те, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу на швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Разом з тим, ОСОБА_3 автомобілем НОМЕР_1 12 вересня о 13 год. 05 хв. не керував, як це зазначено в протоколі, а лише знаходився в цьому автомобілі, на що він звертав увагу суду першої інстанції, але суд першої інстанції не взяв до уваги його пояснення.

Крім того, апелянт вказує на те, що протокол складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, та у протоколі про адміністративне правопорушення допущено помилку у написанні його по-батькові та адреси проживання, на що також суд не звернув увагу та вказав у постанові невірно його адресу проживання.

Також апелянт посилається на те, що у висновку №00476 взагалі не зазначено за допомогою якої техніки чи обладнання здійснено його медичний огляд і чи має така техніка чи обладнання сертифікат відповідності. Також вказаний висновок не був наданий ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, його представника - адвоката Сакалюка Д.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно постанови, яка оскаржується, ОСОБА_3, 12.09.2016 року о 13 год. 05 хв., в м. Києві, по вул. Антоновича, 68, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані наркотичного сп'яніння: звужені зіниці ока, не реагують на світло, порушення виразності мови, тремтіння пальців рук. Огляд проводився в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія», висновок № 004756 від 12.09.2016 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із матеріалів справи, вбачається що суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 порушив вимоги, передбачені п.2.9а ПДР України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 004756 від 12.09.2016, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, в судовому засіданні під час апеляційного розгляду, ОСОБА_3, повідомив, що 12.09.2016 року, приблизно о 13 год. 05 хв. він їхав в автомобілі НОМЕР_1, як пасажир, а його дружина керувала цим транспортним засобом. Припаркувавши автомобіль за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 68, дружина пішла по власним справам, а він залишився її чекати в автомобілі на пасажирському сидінні. Оскільки вона припаркувала автомобіль на смузі руху призначеної для маршрутних транспортних засобів, тобто з порушенням, до нього підійшли працівники патрульної поліції, та винесли постанову про порушення вимог ч.3 ст.212 КУпАП, однак він їм повідомляв, що він не є водієм вказаного автомобіля, а є пасажиром, на що вони повідомили, що викличуть евакуатор та відвезуть автомобіль на штраф - майданчик. Після чого працівники патрульної поліції помітили у нього ознаки наркотичного сп'яніння, та запропонували пройти йому медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння, на що він погодився, та в подальшому на нього склали протокол про порушення п. 2.9а ПДР України.

Так, з пояснень ОСОБА_3 в судовому засіданні так і доводів апеляційної скарги вбачається, що останній не керував автомобілем НОМЕР_2, а лише був його пасажиром. При цьому, про вказані обставини ОСОБА_3 повідомив лише в судових засіданнях, як першої так і апеляційних інстанції, не зазначивши про вказані обставини, як при поставленні підпису у лікаря-нарколога, так і в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, при підписанні протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 погодився з складеним протоколом за порушення п.2.9 А ПДР України та будь-яких зауважень до нього вніс.

Таким чином, пояснення ОСОБА_3 про те, що він не керував автомобілем НОМЕР_1, суд оцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, та вважає їх надуманими та не підтвердженими жодними доказами.

Відповідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Тому, суд вважає, що вищезазначеними доказами, які були досліджені як в суді першої так і апеляційної інстанціях, в повному обсязі підтверджується провина ОСОБА_3 у порушенні п.2.9а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення допущено помилку у написанні його по-батькові та адреси проживання, не спростовують його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та переконливих доводів, які б безумовно оспорювали висновки суду в постанові і були підставами для її зміни чи скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04.10.2016 року, слід залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич