Справа № 737/877/16-п Головуючий у 1 інстанції Іванець С.В.
Провадження № 33/795/246/2016
Категорія - ст.130 ч. 1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Воронцової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Зазначеною постановою

ОСОБА_1, 04 січня 29189 року народження, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який працює лісником Дроздівського лісництва, зареєстрований та проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч. 1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 275 гривень 60 копійок судового збору.

Згідно постанови суду, 09 вересня 2016 року о 23 годині 35 хвилин в смт. Куликівка Чернігівської області по вулиці Миру, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на праві власності, з явними ознаками алкогольного спяніння, та відповідно до висновку щодо результатів медогляду на стан спяніння від 10.09.2016 року перебував у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не повно зясував обставини справи, внаслідок чого зробив висновки, що не відповідають її обставинам. Просить прийняти до уваги, що він дане адміністративне правопорушення не вчиняв, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також іншими матеріалами справи. Вказує на те, що відповідно до п.п. 6, 8 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, наголошує на тому, що він транспортним засобом не керував, працівники поліції його не зупиняли, а до Куликівського ВП він прийшов самостійно, де в нього виник конфлікт з працівниками поліції, після чого його відвезли для проходження медогляду на стан спяніння. В подальшому, щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Також, звертає увагу, що під час проведення медичного огляду лабораторні дослідження, які зазначені в акті, проведені з ним не були. Крім того, зміст висновку йому не був розяснений, копія також не вручена, що є порушенням вимог Інструкції та дає підстави стверджувати про недійсність наявного в матеріалах справи висновку. Зазначає і про те, що протокол складався не 10 вересня 2016 року, як це зазначено у протоколі, а 12 вересня 2016 року, при цьому поняті були відсутні, копію протоколу про адміністративне правопорушення йому вручено не було, в порушення вимог ст. 254 КУпАП.

В той же час, стверджує про те, що ним було подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, в звязку з погіршенням стану здоровя, однак, не зважаючи на це, суд розглянув справу за його відсутності.

Наполягає на тому, що оскільки автомобілем він не керував, то в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду особа яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи належно сповіщеним про час та місце розгляду справи, не зявився, клопотань про перенесення розгляду справи на іншу дату не подавав. З огляду на викладене та з урахуванням того що вимогами ч.6 ст. 294 КУпАП України, обовязкова присутність особи, при розгляді справи апеляційним судом не передбачена, а його не явка не перешкоджає розгляду поданої до суду апеляційної скарги, суд вважає можливим розглядати вказану справу у відсутності зазначеної особи.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, суд зазначені вимоги закону виконав у повному обсязі, достатньо ретельно перевірив всі обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постановив законне і обґрунтоване рішення.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2016 року вбачається, що 09 вересня 2016 року о 23 годині 35 хвилин в смт. Куликівка Чернігівської області по вулиці Миру, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не може суд погодитись з тим твердженням ОСОБА_1, де він вказує, що висновки суду про його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах.

Так, суд першої інстанції вірно взяв до уваги дані протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №146749 від 10 вересня 2016 року (а.с.2).

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 10 вересня 2016 року, згідно з якими вони повідомили, що 09 вересня 2016 року близько 23 години вони перебували в центрі смт. Куликівка та побачили, як на територію площі вїхав автомобіль ВАЗ-2106, водій керував автомобілем не впевнено, від чого у них склалося враження, що водій може перебувати в нетверезому стані. На зустріч автомобілю по площі йшла компанія молодих людей, біля яких автомобіль зупинився, тоді стало видно, що за кермом перебуває ОСОБА_1 З обстановки було видно, що молоді люди знають водія, оскільки вони почали умовляти його вийти з автомобіля, в звязку з тим, що він перебуває в нетверезому стані і може комусь з пішоходів завдати шкоди. Водій не послухав, образив молодих людей нецензурною лайкою та рушив далі, однак, коли він рушив з місця, то зачепив одного з хлопців і протяг його метрів десять за собою. Компанія молодих людей з криками побігла за автомобілем, почали стукати по даху, щоб ОСОБА_1 зупинився. У молодого чоловіка були пошкоджені штани та нога. Молоді люди витягли ОСОБА_1 з автомобіля та забрали у нього ключі, однак ОСОБА_1 злякався, що його будуть бити і втік в невідомому напрямку, залишивши автомобіль та загубивши на місці події шкарпетки. Хлопці йому кричали, що викинули ключі від автомобіля і він більше не буде їздити за кермом пяний. (а.с. 3, 4).

Окрім пояснень вказаних вище свідків, вина ОСОБА_1 також підтверджується рапортом в.о. начальника КР Куликівського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 10 вересня 2016 року, згідно з яким було отримано вказівку по факту виїзду в смт. Куликівка на центральну площу для прийняття мір реагування та відповідних заходів щодо чоловіка, який в нетверезому стані їздить на автомобілі ВАЗ 2106 світлого кольору та створює аварійну ситуацію на дорозі. Під час збору СОГ, до приміщення Куликівського ВП підійшов чоловік, який вів себе неадекватно та дуже збуджено, в звязку з тим, що перебував в стані сильного алкогольного спяніння та зовсім не міг контролювати свої дії. Даний чоловік представився ОСОБА_1 та не заперечував того факту, що саме він знаходився за кермом автомобіля ВАЗ 2106 бежевого кольору д.н.з. НОМЕР_2 і під час його руху він припинив рух та залишив автомобіль в невідомому йому місці. Окрім цього у рапорті міститься інформація про те, що ОСОБА_1 вів себе агресивно, хапав працівників поліції за формений одяг та погрожував звільненням з роботи, після чого особу було доправлено до Куликівської ЦРЛ та оглянуто медичними працівниками на встановлення стану спяніння (а.с. 5).

З рапортів чергових чергової частини Куликівського відділення поліції ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 09 вересня 2016 року вбачається, що до чергової частини надходили повідомлення про те, що в центрі смт Куликівка на площі їздить автомобіль ВАЗ світлого кольору, водій якого знаходиться в нетверезому стані, в подальшому надійшло повідомлення про те, що водій даного автомобіля наїхав на дерево, після чого водій з місця події втік, пізніше було отримано повідомлення про те, що на площі стоїть автомобіль, водій якого знаходиться в стані алкогольного спяніння (а.с. 6, 7, 8, 9).

Той факт, що ОСОБА_1 в ніч з 09 вересня 2016 року на 10 вересня 2016 року перебував в стані алкогольного спяніння підтверджується і висновком щодо результатів медичного обстеження з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 вересня 2016 року, який було проведено о 00 годині 15 хвилин (а.с.10).

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги вищевказані докази під час прийняття рішення у справі, надав їм вірну юридичну оцінку та прийшов до переконання, що всі наявні докази є належними, допустимими, повністю узгоджуються між собою та не містять жодних суперечностей.

З огляду на досліджені докази, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку проведення його огляду на встановлення стану спяніння не заслуговують на увагу, а факт керування ОСОБА_1 автомобілем у нетверезому стані є достатньою мірою доведеним вищевикладеними доказами.

Крім того, у своїй апеляційний скарзі ОСОБА_1 посилається на пункти Інструкції щодо порядку проведення огляду водіїв під час зупинки транспортного засобу. Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції під час руху автомобіля, що унеможливлювало виконання вказаних апелянтом пунктів. Більш того, свідки подій 09 вересня 2016 року повідомляли, що водій автомобіля ВАЗ 2106 бежевого кольору перебуває в нетверезому стані, а після того, як наїхав на дерево, зник з місця події, що свідчить про те, що працівники поліції не мали змоги провести медичний огляд ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.

В той же час, матеріалами справи підтверджується, що сам ОСОБА_1, після самостійного зявлення до відділу поліції, не заперечував факт керування ним транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2, в звязку з чим твердження його апеляційної скарги про те, що він не керував даним транспортним засобом в той день, не можуть бути прийняті до уваги та розцінюються, як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

При цьому, твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що йому не було надано копії протоколу та копії медичного висновку повністю суперечать матеріалам справи, з яких вбачається, що він відмовився від підпису зазначених документів, а відтак і не отримував їх копій.

Разом з тим, вказівка апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 12 вересня 2016 року взагалі нічим не підтверджується, та на думку апеляційного суду, є надуманою з врахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення складається на стандартному бланку, що є підзвітним документом, з певним номером та підлягає реєстрації, що унеможливлює його заповнення в інший день, ніж зазначено у самому документі. Отже, таке твердження не може бути прийнято до уваги під час апеляційного перегляду.

В той же час, апеляційний суд вважає, що під час проведення судового розгляду суд першої інстанції повністю дотримався вимог частини 1 статті 268 КУпАП та прийняв всі заходи до того, щоб викликати особу у судове засідання, забезпечивши реалізацію його права на доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд.

При цьому, вказівка ОСОБА_1 на те, що розглянувши справу за його відсутності, при наявності його заяви про відкладення розгляду справи, суд порушив його права, гарантовані Кодексом України про адміністративні правопорушення, є необґрунтованою.

Так, суд першої інстанції завчасно повідомив особу, що притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце проведення судового розгляду, отже, ОСОБА_1 мав достатньо часу для того, щоб належним чином обзнайомитись з матеріалами справи та підготуватись до судового розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про відкладення розгляду справи, в звязку з погіршенням стану здоровя, ОСОБА_1 не надав жодного медичного документу, який би взагалі вказував на стан його здоровя, а тим більше на те, що він на час проведення судового засідання погіршився. Про те, що він надасть такі документи у наступне судове засідання, ОСОБА_1 у своїй заяві також не зазначив.

Таким чином, суд першої інстанції не мав законних та обґрунтованих підстав для того, щоб відкласти судове засідання на іншу дату, а тому обґрунтовано розглянув справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності

Згідно з роз'ясненнями до ст. 121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126,127-1-128-1, 129, ч.1-ч.4 ст.130, статтях 132-1,133-1,132-1,139,140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння так само, як і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також в разі передачі керування транспортними засобами особами в стані такого сп'яніння.

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали адміністративної справи, дав вірну оцінку зібраним доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Метою адміністративного стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП є виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, згідно з вимогами передбаченими ст. 33 КУпАП України враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що помякшують та обтяжують відповідальність.

На думку апеляційного суду, обираючи ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з призначенням додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд переконався в тому, що призначене стягнення дійсно буде відповідати усім завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП), буде сприяти його вихованню в дусі дотримання закону.

При призначенні ОСОБА_1 виду і міри адміністративного стягнення суд першої інстанції вірно врахував характер вчиненого ним правопорушення, технічні характеристики транспортного засобу на якому було вчинено порушення, особу порушника, те, що він працює, а також прийняв до уваги відсутність обставин, що помякшують або обтяжують відповідальність.

При цьому, проаналізувавши передбачені санкцією частини першої статті 130 КУпАП стягнення, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що у відношенні ОСОБА_1 може бути застосовано стягнення у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією даної статті з обовязковим призначенням додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Окрім того відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. При цьому апеляційним судом встановлено що оскаржуване рішення було винесене 26 вересня 2016 року, та наступного дня було направлене особі інтересів якої воно стосується, особа яка притягується до адміністративної відповідальності звернулась до суду з апеляційною скаргою 12 жовтня 2016 року, присутнім в судовому засіданні він не був , отримав копію постанови 01 жовтня 2016 року , при цьому заявляючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не навів належного обґрунтування поважності причини пропуску такого строку.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, з метою не допущення обмеження прав особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та призначити матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6