Номер провадження: 33/785/859/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Олініченко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Олініченко В.В., розглянувши в присутності представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 апеляцію останнього на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2016 року та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм далекобійником в ОК СООО «Агрофірма Чорноморська», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «А»,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП - на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік за те, що 01.08.2016 року о 03 годині 30 хвилин він керував автомобілем марки «ВАЗ», н.з. 71484 ОЕ по провулку 2-му Розумовському в м. Одесі у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР. Після проходження тесту за допомогою алкотестера «Драгер» №0444, у ОСОБА_2 був виявлений вміст алкоголю 0.48 ‰.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду змінити, накласти на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень, посилаючись на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки складений протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, суд, значно відійшовши від принципів повноти та обєктивності судового розгляду, не врахував усі обставини справи, а також те, що ОСОБА_2 працює водієм та позбавлення його права керування транспортними засобами позбавить його можливості заробляти собі на життя, що призвело до порушення права ОСОБА_2 на справедливий суд. Також до апеляції додано клопотання захисника ОСОБА_4, в якому він просить повернути протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 для належного оформлення до УПП ГУНП в м. Одесі, оскільки в ньому не вказані свідки правопорушення та пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, 28.10.2016 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_5, в якому він просить справу про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що поліцейськими був порушений порядок проведення огляду водія на стан алкогольного спяніння, оскільки прилад алкотестер, який використовувався при огляді ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння, проходив останнє калібрування у 2010 році, хоча згідно вимог закону має проходити таке калібрування не рідше ніж один раз на рік. З результатами тесту ОСОБА_2 не погодився, але працівниками поліції йому не було запропоновано проведення огляду на стан алкогольного спяніння в спеціалізованій медичній установі, як того вимагає ч.2, ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 ч. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_4, який просив апеляцію з уточненими вимогами - задовольнити, оцінивши доводи апеляції та клопотань, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи та постанови суду, судовий розгляд відбувся в присутності ОСОБА_2, який свою вину у вчиненні правопорушення визнав та просив накласти на нього лише штраф, не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки «водій» - це його професія і він не може заробляти кошти на життя іншим чином.

Крім визнання своєї винуватості самим ОСОБА_2, факт управління ним автомобілем в нетверезому стані підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 01.08.2016 року, в якому в графі «Огляд на стан спяніння» зазначено, що огляд проведено у звязку з виявленими ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, огляд проводився за допомогою прибору «Драгер» 0444, який показав стан спяніння 0,48‰. З цими даними, а також результатами огляду був згодний ОСОБА_2, про що поставив свій підпис. Також до протоколу долучено квитанцію прибору Драгер, з даними тесту - 0,48 ‰; акт про його застосування, в якому ОСОБА_2 також поставив свій підпис про згоду з результатами; пояснення понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили факт проходження ОСОБА_2 тесту на приборі Драгер, який показав 0,48 ‰ і з цим результатом був згодний ОСОБА_2; письмовими поясненнями захисника від імені ОСОБА_2 на адресу суду першої інстанції, в яких підтверджується факт вживання алкогольних напоїв напередодні ввечері, перед тим, як його зупинили працівники поліції.

Таким чином факт управління транспортним засобом водієм ОСОБА_2 встановлений, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, санкція якої передбачає відповідальність для водіїв у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - санкція безальтернативна.

Накладене судом стягнення на ОСОБА_2 відповідає вимогам закону.

Доводи сторони захисту про неспіврозмірність накладеного стягнення з даними про особу ОСОБА_2, а саме те, що при накладенні такого стягнення не буде додержано принципу справедливої рівноваги між суспільним інтересом і приватним інтересом та накладення такого стягнення не відповідає практиці Європейського суду, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в країні склалась така обстановка на дорогах, яка змусила законодавчий орган посилити відповідальність за керування транспортними засобами в стані спяніння і в даному випадку суспільний інтерес має перевагу і вимагає саме такого суворого стягнення.

Що стосується доводів захисту про наявність підстав для повернення протоколу органу, який його склав, для усунення недоліків, то суд першої інстанції дав їм оцінку. Крім того, слід відмітити, що у всіх розділах протоколу наявні підписи ОСОБА_2, який жодних зауважень не зробив, пояснення свої не виклав, на що мав право. Письмові пояснення понятих з усіма необхідними даними, долучені до протоколу. При таких обставинах підстав для повернення протоколу в порядку ст. 278 КУпАП не має.

З огляду на викладене, є необґрунтованими і доводи захисту про те, що прилад Драгер не пройшов своєчасну повірку, а тому не має підстав довіряти його показам, оскільки ОСОБА_2 ні на місці проведення його огляду на стан алкогольного спяніння, ні в подальшому не заперечував того факту, що був у стані спяніння, оскільки напередодні вживав спирті напої, з результатами огляду погодився, про що свідчать його підписи як в протоколі, так і в акті. При таких обставинах покази приладу не викликають сумніву у їх правильності. Наведеними вище доказами спростовуються і доводи сторони захисту про те, що з результатами огляду ОСОБА_2 не погодився, але працівниками поліції йому не було запропоновано проведення огляду на стан алкогольного спяніння в спеціалізованій медичній установі, як того вимагає ч.2, ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 ч. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735. Працівники поліції відповідно до положень названої Інструкції не зобовязані були пропонувати проведення огляду ще й в спеціалізованій медичній установі і підстав для цього не було, оскільки ОСОБА_2 погодився з результатами огляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляцію представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 з доданими до неї клопотаннями залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2016 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 130 ч.1 КУпАП на ОСОБА_2 без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8