Справа № 463/3923/16-п Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 33/783/688/16 Доповідач: Гаврилов В. М.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року суддя Апеляційного суду Львівської області Гаврилов В.М., з участю ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, в приміщенні Апеляційного суду Львівської області в м. Львові розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 вересня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до рішення місцевого суду ОСОБА_1 14.06.2016 року, о 11 год. 50 хв. на вул. Листопадового Чину у м. Львові керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, а провадження в справі відносно нього закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому покликається на те, що місцевий суд, спотворивши його пояснення в частині, що він відмовився проходити медичне освідування і не взяв до уваги, що ОСОБА_1 в межах 2-х годин пройшов медичний огляд в порядку передбаченому Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно з висновком вказаного обстеження в крові ОСОБА_1 не виявлено жодних алкогольних чи наркотичних речовин.

Апелянт звертає увагу на те, що судом в порушення вимог статті 33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, помякшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення, при прийнятті оскаржуваного рішення абсолютно формально та однобічно прийнято рішення. Суддя місцевого суду не взяв до уваги відсутності доказів перебування його в стані наркотичного спяніння 14.06.2016 року, оскільки жодне із зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення тверджень судом не було перевірено, встановлено та доведено, не опитано вказаних у протоколі свідків, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності обставин, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував в цей день транспортним засобом в стані наркотичного спяніння.

Зокрема апелянт зазначає, що працює на посаді водія і позбавлення права його керувати транспортним засобом ставить його у дуже скрутне становище, оскільки це єдиний засіб заробітку для існування.

Заслухавши думку ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи № 463/3923/16-п, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 14.06.2016 року серії АП2 № 081210 і письмовими поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 14.06.2016 року та показами, даними в суді першої інстанції інспектором патрульної поліції м. Львова ОСОБА_5, які чітко і зрозуміло зазначили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння (а.с. 1, 2, 3, 16). В апеляційній скарзі не зазначено, що саме спотворено в показах ОСОБА_1 в суді першої інстанції при винесенні постанови, тоді як в прийнятому рішенні суддя дала належну оцінку і його поясненням і представленому ним висновку щодо результатів медичного огляду. В суді апеляційної інстанції апелянт підтвердив, що йому було запропоновано інспектором патрульної поліції пройти огляд, але він відмовився оскільки поспішав і погоджувався пройти огляд пізніше.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП обєктивною стороною зазначеного адміністративного правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже сама по собі така відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і в цій частині доводи апелянта щодо того, що він не перебував у стані наркотичного спяніння, що підтверджується висновком № 1431 від 14.06.2016 року, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Покликання апелянта щодо однобічності розгляду місцевим судом спростовуються тим, що в судовому засіданні в суді першої інстанції окрім нього було допитано інспектора патрульної поліції м. Львова ОСОБА_5 та було досліджено письмові докази і покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 14.06.2016 року (а.с. 16).

Доводи апелянта про те, що він працює на посаді водія і позбавлення права його керувати транспортним засобом ставить його у дуже скрутне становище, оскільки це єдиний засіб заробітку для існування не підтверджується ні матеріалами справи, ні доданими до апеляційної скарги документами.

Враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що підстав для скасування рішення місцевого суду немає, оскільки доводи, які наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_6