Провадження №: 3/752/6820/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.11.2016 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мирошниченко О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Христинівка Черкаської області, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2, за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №234911 від 09.10.2016 року, водій ОСОБА_1 09.10.2016 року о 04 год. 40 хв. по вул. Трутенка, 4 в м. Києві, керував автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (нечітка мова, запах з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився. Вказаними діями водій порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у порушенні вимог Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративних правопорушень категорично заперечив, надав суду висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.10.2016 року, відповідно до якого у останнього ознак алкогольного сп'яніння не виявлено.

Вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надходжу до наступних висновків.

Положеннями статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясувати: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з'ясувати наявність обставин, перелічених у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилалася особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, чи висловлених цією особою доводів.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 234911, складеного 09.10.2016 року інспектором УПП роти № 1 батальйону № 4 лейтенантом поліції ОСОБА_2, вбачається, що водій ОСОБА_1 09.10.2016 року о 04 год. 40 хв. по вул. Трутенка, 4 в м. Києві, керував автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (нечітка мова, запах з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився. Вказаними діями водій порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З суб'єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, вчиняється із прямим умислом. Тобто, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідна наявність доказів, які б вказували, зокрема, на керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено Інструкцією, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Крім того, порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, зі змінами (далі - Порядок).

За змістом п.6 Інструкції Розділу 1 та п. 3 Порядку, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених для застосування МОЗ та Держспоживчстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу 1 цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду (пункт 16 Розділу ІІІ Інструкції).

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров'я (пункт 19 Розділу ІІІ Інструкції).

З наданого водієм ОСОБА_1 та приєднаного до матеріалів справи висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 09.10.2016 року лікарем відділення медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння № 1 Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» № 005289, вбачається, що у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп'яніння не виявлено.

Аналізуючи як доказ вказаний висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, надходжу до висновку про те, що зазначений висновок складено у відповідності до положень Інструкції «Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, зі змінами, а тому може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ, внаслідок чого у суду відсутні передбачені законом підстави вважати вказаний висновок недійсним.

Крім того, суд також приймає до уваги ту обставину, що 09.10.2016 року о 07 год. 20 хв. ОСОБА_1 звертався за наданням медичної допомоги до пункту невідкладної медичної допомоги КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Голосіївського району м. Києва», при огляді останньому встановлено попередній діагноз «ГХ? Гіпертонічний криз», вказана обставина стверджується довідкою фельдшера пункту невідкладної медичної допомоги КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № Голосіївського району м. Києва».

За ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 7 КУпАП зазначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, за вищезазначених обставин протокол про адміністративне правопорушення слід визнати необґрунтованим, а висновки, які покладені в його основу щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, слід визнати такими, що ґрунтуються на припущеннях, які могли суттєво вплинути на правильність прийнятого рішення.

Натомість, наданий у судовому засіданні ОСОБА_1 висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений 09.10.2016 року лікарем відділення медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння № 1 Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» № 005289, підтверджує той факт, що 09.10.2016 року ОСОБА_1 у стані алкогольного чи будь якого-іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не перебував, тим самим спростовує висновки, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1

З урахуванням вищевикладеного приходжу до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 є таким, що не відповідає вимогам закону, а в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Згідно статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за не доведеністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, згідно ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ст.ст.283-285 КпАП України, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти діб з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Суддя