Справа № 490/7401/16-п 14.11.2016 14.11.2016 14.11.2016
Номер провадження: 33/784/233/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2016 року суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області Погорєлова Г.М., за участі секретаря Кєльїної А.Г., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянула його апеляційну скаргу на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (за уточненими даними)

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

На підставі ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 14 липня 2016 року, приблизно о 17 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі М -14 ОСОБА_2 - Мелітополь, був зупинений працівниками поліції та, маючи явні ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Зазначеним діям ОСОБА_1 надана правова оцінка за ст. 130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, провадження закрити за відсутністю в діянні складу адміністративного правопорушення.

Посилається на необґрунтованість постанови судді через неповноту судового розгляду, порушення його права на справедливий суд, засад

_____________________________________________________________

провадження № 33/784/233/16 суддя у 1 інстанції: Лагода К.О.

категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП суддя у апеляційній інстанції: ОСОБА_3

верховенства права, законності, рівності учасників судового провадження перед законом та судом. Вважає, що рішення недостатньо вмотивовано,

ґрунтується на припущеннях, допущена неправильність застосування норм права.

Зазначає, що розгляд справи тривав протягом декількох судових засідань. Останнє судове засідання проведено 07.10.2016 р. Однак, ним отримана копія постанови від 03.10.2016 р. В постанові також неправильно вказано місце його народження м. Одеса, тоді як він є уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2. Неправильно зазначено номер будинку по вул. Колодязній в адресі місця його проживання - 3 «б» замість 36. Вказує, що в суді не надавав пояснень про те, що працівники поліції наділи на нього кайданки, доставили до відділу поліції, де й склали протокол. Вважає, що наведені неправильності в постанові судді свідчать про формальний підхід до розгляду справи.

Посилається, що 05.09.2016 р. суд задовольнив його клопотання про допит свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, витребування відеозапису відеореєстраторів патрульних поліцейських. Однак, допитав лише 1 свідка - інспектора поліції ОСОБА_6, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Вказує, що позбавлено сенсу допит цього свідка без дослідження відеозапису.

Наводить, що 26.09.2016 р. всупереч раніше прийнятому рішенні суд безпідставно відмовив в допиті свідків ОСОБА_4Ю та ОСОБА_5, пославшись, що ці свідки не були зафіксовані в матеріалах. Зазначає, що всі документи патрульними поліцейськими складались за його відсутності.

Посилається, що висновки суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи. Всупереч вимогам ст. 252 КУпАП, суд не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Не допитав необхідних свідків, не витребував заявлених ним доказів, не врахував його пояснень.

Ставить під сумнів існування взагалі свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 через те, що вони не були допитані судом.

Звертає увагу на час складання протоколу про адміністративне правопорушення 17.50, тоді як час відібрання письмових пояснень у свідка ОСОБА_9 вказано 17.30, письмових пояснень у свідка ОСОБА_10 17.00, тобто, до складання протоколу.

Наводить положення ст. 266 ч.3 КУпАП та зазначає, що був вправі наполягати на проведенні медичного огляду в закладі охорони здоровя. Стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, а лише наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров'я. Вказує, що це підтвердив в судовому засіданні 07.10.2016 р. патрульний інспектор Толстяк А.А.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, дослідивши нові докази, які не досліджувалися раніше, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Датою прийняття постанови суддею слід вважати 07 жовтня 2016 року, враховуючи виправлення описки у даті постанови згідно з постановою судді від 10 жовтня 2016 року (а.с. 34).

Відсутні підстави вирішувати питання про поновлення строку апеляційного оскарження, про що йдеться в апеляційній скарзі, оскільки скарга подана через місцевий суд, до якого вона згідно з реєстраційним штампом надійшла 17 жовтня 2016 року, тобто, з дотриманням передбаченого ст. 289 КУпАП строку оскарження - 10 днів з дня винесення постанови.

Основним доводом апеляційної скарги є твердження ОСОБА_1 про те, що він, відмовившись від проходження від огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоровя.

В апеляційному суді ОСОБА_1 показав, що 14.07.2016 р., приблизно о 17 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався з м. Миколаєва в напрямку м. Одеси. В районі с. Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області був зупинений патрульним нарядом у складі двох інспекторів поліції, які вказали на причину зупинки транспортного засобу - порушення ним правил дорожнього руху (обгін на мосту). Зробив їм зауваження за порушення ними правил дорожнього руху стоянку поліцейського автомобіля на підйомі дороги. На їх вимогу предявив посвідчення водія, вкладене у портмоне, після чого його сховав. Надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який зареєстровано на його батька.

Зазначив, що не довіряє приладу «Драгер». Тому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки автомобіля. Стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду в Миколаївському обласному наркологічному диспансері. Суперечки з поліцейськими виникли через те, що вони наполягали, щоб автомобіль з місця було транспортовано на евакуаторі. Категорично з цим не погоджувався, оскільки запідозрив в цьому корупційну схему. Вказав, що погоджувався їхати до наркодиспансеру, але на своєму автомобілі, пропонуючи керувати ним поліцейському. Також пропонував, що поїде після того, як приїде його знайомим і йому буде передано керування автомобілем. Стверджує, що його знайомий ОСОБА_11, якому згідно з протоколом передано керування транспортним засобом, прибув на місце події з м. Миколаєва приблизно через 1,5 години після зупинки автомобіля.

Вважає упередженими дії поліцейських відносно нього. Перебуваючи на місці, викликав наряд поліції та подав заяву на їхні дії, які вважає протиправними.

Не заперечує факту відмови від підписання складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Водночас стверджує, що протокол в його присутності не складався.

Однак, твердження ОСОБА_1 про те, що він погоджувався пройти огляд на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя, спростовується доказами у справі, у тому числі тими, які не досліджувалися судом 1 інстанції та досліджені апеляційним судом відповідно до положень ст. 294 ч.7 КУпАП.

Так, із пояснень допитаного в апеляційному суді свідка ОСОБА_2 вбачається, що водія ОСОБА_1 було зупинено в районі с. Нечаяне на 98 км. автодороги М-14 за порушення правил дорожнього руху обгін на мосту. Спілкуючись з ним, почув явних запах алкоголю в салоні автомобіля. ОСОБА_1 заявив, що користувався спиртовмісними серветками. Однак, у нього були явні ознаки алкогольного спяніння. ОСОБА_1 передав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на іншу особу. Посвідчення водія предявив дуже швидко та сховав його. Його анкетні дані прочитати не встиг. В подальшому ОСОБА_1 називався прізвищем Іванов та не повідомляв своїх анкетних даних. Інспектор поліції ОСОБА_6 взнавав анкетні дані водія через Центральний відділ поліції м. Миколаєва.

Вказав, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки автомобіля. Розповідав про різні випадки з цього приводу. Погоджуючись на словах на огляд в Миколаївському обласному диспансері, тягнув час та висловлював неприйнятні вимоги проходження ним огляду. Зокрема, заявляв, що поїде лише на своєму автомобілі, пропонуючи, щоб ним керував один з поліцейських. Пропонував також, щоб поліцейський поїхав на його автомобілі до с. Нечаяне і там його залишив. Не погоджувався, щоб вони викликали інший наряд поліції, який би охороняв його автомобіль на час поїздки до наркодиспансеру. Не погоджувався і на транспортування автомобіля на евакуаторі. Закінчилося тим, що приблизно через 2,5 години з м. Миколаєва приїхав його знайомий, якому було передано керування транспортним засобом.

На місці події перебували з ОСОБА_1 приблизно 4 години. Він поводився неадекватно. Чіплявся до свідків. Пропонував їм не підписувати протокол. Також викликав інший наряд поліції та подав заяву на їхні дії.

Відмова ОСОБА_12 від огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків водіїв транспортних засобів, які проїздили повз та були запрошені.

Дії поліцейських та поведінка ОСОБА_1 фіксувалися двома нагрудними відеореєстраторами.

Згідно з протоколом судового засіданні від 07.10.2016 р. свідок ОСОБА_6 в суді 1 інстанції зазначив про наявність ознак алкогольного спяніння у водія ОСОБА_1, його відмову від проходження огляду на місці зупинки автомобіля та відмову їхати до лікарні для проходження медичного огляду.

Пояснення даного свідка в апеляційній скарзі перекручені, оскільки він не вказував, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходженні огляду в медичному закладі. Навпаки, свідок пояснив, що ОСОБА_1 від цього відмовився, зазначивши, що поїде тільки на своєму автомобілі.

В апеляційному суді відтворено відеозапис з нагрудних відеореєстраторів поліцейських 5 аудіо відео файлів на 2-х дисках. На одному диску розміщені 4 аудіо відео файли, які містять послідовний запис події від 14.07.2016 р. з 17 год. 01 хв. по 18 год. 01 хв. На другому диску розмішено аудіо відео файл, який містить запис від 14.07.2016 р. з 20 год. 22 хв. по 20 год. 37 хв.

З них вбачається про збуджений стан водія ОСОБА_1, який після зупинки транспортного засобу запропонував поліцейським «домовитися». Відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. Заявляв, що може здати відповідні аналізи безпосередньо на місці. Неодноразово, погоджуючись на словах пройти огляд в медичному закладі, висував неприйнятні умови проходження огляду. Зокрема, що поїде лише у своєму автомобілі, пропонуючи керування ним поліцейському. Вступив у тривалу суперечку з поліцейськими з приводу транспортування автомобіля на евакуаторі. Вимагав «принести йому докази» вчинення ним правопорушення. Викликав інший наряд поліцейських та подав заяву на їхні дії.

Відеозапис свідчить, що після того, як поліцейські почали оформлення відмови ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі та запросили жінку-водія як свідка, ОСОБА_1 заявив, що згодний пройти огляд. Однак, після того, як вона уїхала, ОСОБА_1 протягом тривалого часу висував неприйнятні умови, за яких він поїде на огляд, чим фактично відмовився від огляду в медичній установі і його так і не пройшов.

З відеозапису вбачається, що відмова водія ОСОБА_1 пройти огляд і в закладі охорони здоровя зафіксована у його присутності та двох свідків з числа запрошених водіїв транспортних засобів, якими підписано протокол без зауважень і від яких відібрано пояснення з цього приводу безпосередньо на місці події.

Таким чином, вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП в достатній мірі доведено фактичними даними, які містяться у визначених ст. 251 КУпАП джерелах доказів: протоколі про адміністративне правопорушення, показаннях свідків ОСОБА_2, ОСОБА_6, які повністю узгоджуються з відеозаписом з їхніх нагрудних відеореєстраторів також джерелом доказів.

А ні ст. 2.5 Правил дорожнього руху України, а ні ст. 266 КУпАП не ставить у залежність від будь-яких умов виконання водієм транспортного засобу вимоги пройти огляд для визначення стану алкогольного чи іншого спяніння в установленому порядку, який водію ОСОБА_1 був відомий.

Інші доводи апеляційної скарги на вирішення справи не впливають.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заявлено клопотань про виклик будь-яких свідків. Разом з тим, з пояснень самого ОСОБА_1, відеозапису з нагрудних відеореєстраторів поліцейських та матеріалів справи вбачається, що свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджено лише факт відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, що не заперечує і сам ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 знайомий ОСОБА_1, прибув на місце події вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_9 не прибув до апеляційного суду за викликом і норми КУпАП не передбачають приводу свідка.

Відсутні підстави ставити під сумнів факт існування взагалі свідків ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_10, як на це посилається апелянт, з огляду на те, що на відеозапису зафіксовано 2 свідки на підтвердження відмови ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоровя та 2 свідки на підтвердження його відмови підписати протокол про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що зазначений в письмових пояснення свідка ОСОБА_9 час 17 год. 30 хв., зазначений в письмових поясненнях свідка ОСОБА_10 час 17 год. 00 хв. є не часом відібрання від них пояснень, а є приблизним часом їх запрошення бути свідками відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоровя. Тому є безпідставними доводи апелянта і в цій частині, оскільки свідки були запрошені під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Не свідчить про формальний підхід до розгляду справи не точне зазначення в оскаржуваній постанові місця народження ОСОБА_1 та номеру будинку по вул. Колодязній в м. Миколаєві, де він мешкає. Останній і сам ОСОБА_1 неточно зазначив в апеляційній скарзі.

Разом з тим, підлягає уточненню зазначене в мотивувальні частині оскаржуваної постанови посилання на керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що не погіршує його становища, оскільки суд відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та за наведених в ньому обставин дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 саме вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, який передбачає вимогу до водія транспортного засобу пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного чи іншого спяніння.

Також правильно судом зазначена правова оцінка його дій за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено найменш суворе з числа передбачених ст. 130 ч.1 КУпАП видів штраф (в редакції закону від 14.07.2015 р).

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних

справах апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_3