П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Курило А.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця: м. Ахтирка, Сумської обл., непрацюючого, ветерана військової служби, інваліда війни ІІ група, має нагороду: медаль «За оборону рідної держави», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, 17 жовтня 2016 року, приблизно о 23 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo » державний номер НОМЕР_2, рухався по Броварському проспекту, 16, в місті Києві, в стані алкогольного сп'яніння.

Огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку визначався за допомогою алкотеста «Драгер».

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Свою вину ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав повністю.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, а саме: результат алкотесту, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення, рапорт, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, копії посвідчень: інваліда війни, учасника бойових дій, ветерана військової служби, довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, згідно якої є інвалідом ІІ групи, довідки про обставини травми, виписного епікризу, паспортів, посвідчень, свідоцтва про народження, приходить до наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Стаття 7 КпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З письмових пояснень свідків, які містяться в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти, в установленому Законом порядку, перевірку для встановлення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». Згідно результату проходження ОСОБА_1 тестування на алкоголь, в графі результати тесту стоїть показник - 0.92% /а.с.2/.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, однак після вчинення умисного адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії та свідомо не допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 22 КпАП України, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган /посадова особа/, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 130 ч.1, 252, 283-285, 289, 291, 294 КпАП України, суд, -

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 34, 130 ч. 1, 252, 283-285, 289, 291, 294 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: