АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/713/16 Головуючий у першій інстанції: Биканов І.Р.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: адвоката Святенка Є.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту на строк 7 (сім) діб,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту на строк 7 (сім) діб.

Судом першої інстанції було встановлено, що 17.02.2016 року о 22.30 год. водій ОСОБА_4 керував автомобілем «ВАЗ» д/н НОМЕР_1, по Об`їздній дорозі в м. Кривому Розі з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), на вимогу працівника міліції у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4, 18 жовтня 2016 року у порушення десятиденного строку, передбаченого ст. 294 КУпАП подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову суду змінити в частині накладеного адміністративного стягнення. Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_4 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови суду.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 просить поновити йому строк, в зв'язку з тим, що він не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції. Про час, дату та місце розгляду справи він не був повідомлений належним чином. Копія постанови на його адресу не направлялася, та про рішення суду він дізнався лише 17 жовтня 2016 року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вважає, що рішення суду є незаконним в частині призначеного покарання.

Так на думку апелянта судом не було виконано вимоги ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення. Вважає, що не було встановлено пом'якшуючі обставини у відповідності до ст.34 КУпАП, а саме, що він: вину визнає в повному обсязі та щиро розкаюється, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався.

В судовому засіданні адвокат Святенко Є.Ю., підтримав подану ОСОБА_4 апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку адвоката, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги та причини пропуску строку на оскарження, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку та апеляційна скарга підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 268 КУпАП, суд наділений правом розглянути справу у відсутність особи лише при наявності достатніх даних, про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи.

Згідно ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

З наявних матеріалів справи вбачається, що безпосередньо ОСОБА_4 суд належним чином не повідомив про розгляд справи, який відбувся 16 березня 2016 року. В матеріалах справи відсутня інформація про як направлення так і отримання судової повістки ОСОБА_4. Крім того копію постанови йому не було направлено на адресу місця проживання в трьох денний строк з моменту винесення постанови, у відповідності до ст. 285 КУпАП.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні, однак суд апеляційної інстанції не може це взяти до уваги, оскільки підтвердження того, що ОСОБА_4 був повідомлений належним чином про розгляд справи відсутнє, а апелянт вказаний факт заперечує.

З врахуванням приведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що строк на оскарження постанови був пропущений з поважної причини і підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає розгляду по суті.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та особою, яка подала апеляційну скаргу не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, як встановлено апеляційним судом, при накладенні на ОСОБА_4 адміністративного стягнення судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі, що призвело до необґрунтованого накладення на апелянта найсуворішого адміністративного стягнення, у виді адміністративного арешту.

В свою чергу при апеляційному розгляді було встановлено, що ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП провину визнає в повному обсязі. В матеріалах адміністративної справи відсутня інформація про притягнення ОСОБА_4. до будь-якого адміністративної відповідальності, також в судовому засіданні адвокат зазначив, що ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності. Дані обставини суд апеляційної інстанції відносить у відповідності до ст. 34 КУпАП до пом'якшуючих обставин.

Крім того суд першої інстанції, своє рішення про накладення на правопорушника саме такого виду стягнення, як адміністративний арешт в постанові суду належним чином не мотивував, в свою чергу коли санкція за ч.1 ст.130 КУпАП передбачає й інші, менш суворіші види адміністративних стягнень.

В зв'язку з вище вказаним суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 276476 від 17.02.2016 року(а.с.1), що правопорушення ОСОБА_4 вчинив 17 лютого 2016 року.

У відповідності до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Так на час вчинення адміністративного правопорушення, ч.1 ст. 130 КУпАП передбачала також, крім адміністративного арешту, адміністративні стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років.

Отже, пом'якшуючи стягнення апеляційний суд має можливість змінити постанову, визначивши стягнення у виді позбавлення права управління транспортними засобами або ж призначити штраф.

Крім того, слід відмітити, що на день розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4, санкція ч.1 ст.130 КУпАП, не передбачає такого виду адміністративного стягнення як адміністративний арешт.

Враховуючи той факт, що у ОСОБА_4 відсутнє посвідчення водія на право керування транспортними засобами, що підтверджується довідкою від 19.02.2016 року, інспектора (патрульної поліції) Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Проліз А.В., наявною в матеріалах справи (а.с.7), приходжу до висновку про можливість пом'якшення стягнення визначеного судом першої інстанції, з адміністративного арешту на штраф.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає можливим змінити стягнення, яке було застосовано до ОСОБА_4 та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі передбаченою ч.1 ст. 130 КУпАП, яка діяла на час вчинення правопорушення, а саме двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_4 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_4 - задовольнити.

Поновити строк на оскарження ОСОБА_4 постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун