Справа № 463/2231/16-п Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/783/408/16 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, за участі правопорушника ОСОБА_2, розглянув в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 19 травня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та позбавлено його права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 275 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Личаківського районного суду м. м. Львова від 19.05.2016 р. щодо притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік, на покарання у вигляді штрафу.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 29.04.2016 року о 02 год. 40 хв. по вул. Пасічна, 104 в м. Львові керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України..

Мотивуючи свою апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції застосував до нього покарання, яке не відповідає обставинам справи.

Вказує, що він визнав, що дійсно випив пляшку пива, після чого підписав відповідний протокол про правопорушення. У зв'язку із тим, що його поведінка була адекватною, ознак алкогольного сп'яніння (окрім запаху алкоголю) у мене не було, всі необхідні документи про правопорушення він підписав та визнав, що випив пляшку пива, поліцейськими було прийняте рішення дозволити йому подальше керування автомобілем і він на вищевказаному автомобілі, поїхав додому.

Під час судового засідання 19.05.2016 року, порушник також визнав, що дійсно скоїв правопорушення, щиро розкаявся та пояснив суду, що в нього щойно народилася дитина, дружина не працює (доглядає за дитиною), а водійські права йому потрібні для того щоб влаштуватися на роботу.

Суд позбавивши його права на керування транспортними засобами фактично позбавив його можливості отримати роботу та утримувати дитину та дружину. Тому просить його апеляцію задоволити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення правопорушника, вважаю, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 178393.

Зокрема, в протоколі ОСОБА_2 зазначив, що їхав автомобілем перед тим випив пляшку пива.

Проте, суддя місцевого суду, накладаючи на ОСОБА_2 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, не врахував, що правопорушник вину свою визнав, у вчиненому щиро розкаявся, раніше до адмінвідповідальності не притягувався, на утриманні в нього є малолітня дитина та дружина.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанову судді першої інстанції слід змінити та до ОСОБА_2 слід застосувати стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 травня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП змінити, призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( 3400 грн).

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1