П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2016 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1,військовослужбовця ЗСУ за контрактом В 0927

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_1був складений протокол про адміністративне правопорушення від 13.08.2016 р.серія АП2№ 385863 ,в якому поліцейським роти № 3 УПП у м.Запоріжжі ОСОБА_2зазначено,що 13.08.2016 року о 01 годині 20 хвилин ОСОБА_1керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Пархоменка 24 в м.Запоріжжі, як особа з явними ознаками алкогольного сп*яніння(різкий запах алкоголю з ротової порожнини,неадекватна поведінка)від проходження медичного огляду на стан сп*яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» та від медичного огляду відмовився,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1свою винуватість в порушенні правил дорожнього руху не визнав та пояснив, що він є власником автомобіля НОМЕР_1 ,на якому 12.08.2016 р.прибув до буд.3 по пр.Моторобудівників в м.Запоріжжі,де,починаючи з 19.00 год.разом з приятелями проводжав товарища до лав збройних сил та вживав алкогольні напої.Після опівночі вони вирішили поїхати до буд.24 по вул.Пархоменка,де проживає його брат,однак через стан сп*яніння ОСОБА_1 не міг сам сісти за кермо та не бажав залишати автомобіль без нагляду.Телефоном ОСОБА_1 попросив знайомого ОСОБА_3,який має право керування транспортними засобами,довезти його з друзями до місця призначення,на що ОСОБА_3 погодився.Приблизно о 01.00 год.ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля НОМЕР_1,довіз ОСОБА_1 з приятелями до буд.24 по вул.Пархоменка в м.Запоріжжі,автомобіль припаркував у заїзному кармані та пішов у власних справах.В цей момент до знерухомленого автомобіля підійшли працівники поліції,запропонували ОСОБА_1 пройти тест на алкоголь на місці або здати кров у лікарняному закладі,на що він відмовився,не заперечуючи,що вживав алкоголь,пояснив,що автомобілем у стані сп*яніння не керував.Працівники поліції, не опитавши про ці обставини осіб,що разом з ним знаходились в автомобілі,запросили двох свідків,в присутності яких він також відмовився пройти тест на алкоголь на місці або здати кров у лікарняному закладі з тих самих причин,що раніше пояснив поліцейським.Відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення по ст.130 ч.1 КпАП України,від підпису якого та від отримання копії він відмовився,оскільки не був згоден з його змістом.Просив провадження у справі закрити за п.1 ч.1 ст.247 КпАП.

Всебічно вивчивши матеріали справи,допитавши свідків,з урахуванням наданих ОСОБА_1пояснень, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1С.у скоєнні адміністративного правопорушення ,передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, свого підтвердження достатніми достовірними доказами не знайшла з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 130 ч.1 КпАП України встановлює адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водій зобов*язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп*яніння,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Як випливає з диспозиції частини статті законодавства про адміністративні правопорушення, за ознаками якої складений протокол, субєктом зазначених в ній дій є особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює дорожній рух.

При розгляді справи в суді встановлено,що ОСОБА_1не керував транспортним засобом та не був учасником дорожнього руху за обставинами,про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Такі висновки випливають з пояснень самого ОСОБА_1,що є джерелом доказів в справі про адміністративне правопорушення,а також були підтверджені в суді показами свідків.

Свідок ОСОБА_4,який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2,показав,що тривалий час приятелює з ОСОБА_1,який має власний автомобіль «ВАЗ 2108»,разом 12.08.2016р.вони проводжали в армію друга,вживали алкоголь,тому коли вже після опівночі вирішити поїхати до брата ОСОБА_1,запросили сісти на кермо автомобіля ОСОБА_1 знайомого ОСОБА_3,котрий відвіз їх на вул.Пархоменка,автомобіль зупинив у дворі в заїзному кармані,де вони очікували брата Сєніна.У дворі їздив автомобіль поліції,який зупинився поблизу них,всіх попросили вийти з автомобіля,вони не заперечували,що напідпитку,а той,хто був за кермом,вже ОСОБА_1 як власнику автомобіля пропонували пройти тест на стан сп*яніння,він відмовився,виник конфлікт з поліціянтами.

Свідок ОСОБА_3,який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 в суді пояснив,що 13.08.2016 р.після опівночі йому зателефонував ОСОБА_1 з проханням на автомобілі останнього підвезти з пр.Моторобудівників по вул.Пархоменка,пояснив,що він напідпитку,тому автомобілем має керувати ОСОБА_3,на що останній погодився. На автомобілі «ВАЗ 2108» ,що належить ОСОБА_1,ОСОБА_3 керуючи ним в присутності власника,підвіз ОСОБА_1 та його товаришів до вул.Пархоменка,де автомобіль зупинив на паркувальному майданчику у дворі,після чого пішов у власних справах.Що далі відбувалося на місці зупинки автомобіля,йому невідомо.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_1та свідків вживалися заходи виклику в суд посадової особи,яка склала протокол про адміністративне правопорушення,проте виклик був нею проігнорований,тому пояснення зазначеної особи при розгляді справи в суді не досліджувались,питання про наявність відео фіксації обставин ,викладених в протоколі,не з*ясовано.

Пояснення ОСОБА_5та ОСОБА_6,які були опитані 13.08.2016 р.про відмову в їх присутності ОСОБА_1від проходження огляду на стан сп*яніння не спростовують обставин,які зазначив ОСОБА_1та вказані вище свідки про те,що ОСОБА_1не керував автомобілем та не був учасником дорожнього руху.

Зміст рапорту інспектора роти № 3 ОСОБА_7О.з поясненнями допитаних в суді осіб не узгоджується,обставини складання протоколу по ч.1 ст.130 КУпАП саме відносно ОСОБА_1та підстави для цього через неявку в суд у зазначеної особи не з*ясовані.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст.247 ч.1 п.1 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Оскільки наявність в діях ОСОБА_1порушень п.2.5 ПДР належними допустимими достатніми доказами не встановлено, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України,а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.130 ч.1,247 ч.1 п.1 КпАП України,суддя-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена або опротестована прокурором до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів після її винесення шляхом подання апеляційної скарги або протесту прокурора.

Суддя Ю.А.Галущенко