Справа № 308/9298/16-п
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05.10.2016 м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Дацків В.В., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника - адвоката Бабича В.В., потерпілої ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченного ч.1 ст. 173-2 КУпАП України та призначено стягнення у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275, 60 грн.

Постановою судді Головей В.О. визнаний винним у тому, що він,перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_3 насильство в сім'ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрожування фізичною розправою.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Зазначає, що судв судовому засіданні, всупереч вимогам закону, не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Вказує на те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання про доручення до матеріалів справи відеозапису з відеотелефона марки «Леново» А330 події, що мала місце 03.09.2016, та допиту свідка ОСОБА_4 Крім цього у постанові суду зазначено, що вина ОСОБА_1 крім іншого стверджується і поясненнями свідка ОСОБА_5, хоча такий свідок в суді не допитувався і йому невідомий. Посилається на те, що суд абсолютно формально та однобічно врахував загальні правила накладення стягнення, оскільки жодне із зазначених судом положень не було перевірено, встановлено та доведено, про що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності таких обставин, які повинні впливати в дійсності на накладання стягнення та застосування того чи іншого виду стягнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Бабича В.В. на підтримання апеляційних вимог, потерпілу ОСОБА_3, яка просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову суду без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді справи дотримав вимоги ст. ст. 245, 252 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, висновок суду про його винуватість у вчиненні правопорушення ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах та доводиться протоколом про адмінправопорушення, поясненнями потерпілої ОСОБА_3, поясненнями свідка ОСОБА_6

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.09.2016 року за №000708, 03.09.2015 року о 10-ій -11-ій годині, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 вчинив щодо своєї доньки ОСОБА_3 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурної лайки та погроз фізичною розправою (а.с.1).

Потерпіла ОСОБА_3 у своїх поясненнях, даних в суді першої інстанції та особі, уповноваженій на складання протоколу про адміністративне правопорушення, стверджує, що ОСОБА_1 вчиняв дії психологічного характеру шляхом висловлювання образ на її адресу, вчиняв до неї психологічне насильство, погрожував фізичною розправою. Зазначає, що вказані дії по відношенню до неї батько здійснює впродовж двох років, також вчиняє насильство щодо її мами, про що вона неодноразово повідомляла в органи поліції (а.с.2, 11). Апеляційному суду потерпіла ОСОБА_3 показала, що 03.09.2016 року в період часу з 10-ої години по 11-у годину та після 11-ї години ОСОБА_1 ображав її, кричав на неї.

Свідок ОСОБА_6 у своїх письмових поясненнях ствердила, що 03.09.2016 року приблизно о 11-ій годині її донька ОСОБА_3 зателефонувала на мобільний телефон і повідомила про вчинену ОСОБА_1 сімейну сварку, під час розповіді донька перебувала в стані сильного душевного хвилювання, плакала, мала страх залишатись вдома (а.с. 4).

За таких обставин висновки судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, узгоджуються з матеріалами справи, є підставними і обґрунтованими, а твердження ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення спростовуються такими.

Допитана в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_1 є товаришем її покійного чоловіка, знає його доньку, відносини в них хороші. 03.09.2016 року після 10-ої години ОСОБА_1 зателефонував їй для того, щоб взяти запчастину для пральної машини і приблизно о 10-ій годині 30 хвилин прийшов за нею. Зазначені показання свідка, який допитаний судом за клопотання ОСОБА_1, ніяким чином не спростовує висновки суду щодо винуватості останнього та обставин вчиненого проступку.

Разом з тим, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності й обмежитися усним зауваженням. Оскільки у цій статті не міститься визначення та перелік малозначних правопорушень, це питання має вирішуватися у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи з того, що малозначні правопорушення - це такі дії, які не спричинили, або не могли спричинити шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Тому, приймаючи до уваги особу правопорушника, його вік, всі обставини справи у сукупності, те, що вчинене адміністративне правопорушення не представляє великої суспільної небезпеки, конфлікт відбувся між рідними, а також те, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, останній характеризується з позитивної сторони, апеляційний суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідності за малозначністю правопорушення і обмежитись щодо нього усним зауваженням відповідно до ст.22 КУпАП, а провадження по справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 14 вересня 2016 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв'язку з малозначністю правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Дацків