Справа № 308/7484/16-п
П О С Т А Н О В А

11.11.2016 м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Дацків В.В., за участі представника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Жука В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді апеляційного суду Закарпатської області Стана І.В. про самовідвід, заявлений у справі про адміністративне правопорушення № 308/7484/16-п, запровадженої щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою представника останнього - адвоката Жука В.П. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Зазначеною постановою судді місцевого суду Гецка В.Ю. визнано винуватим з накладенням на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із встановленими зазначеною постановою судді фактичними обставинами справи, представник ОСОБА_1 - адвокат Жук В.П. подав на неї апеляційну скаргу.

Перед початком апеляційного розгляду суддя Стан І.В., якого автоматизованою системою документообігу суду визнано суддею-доповідачем у даній справі, подав заяву про самовідвід, посилаючись на те, що ОСОБА_1, щодо якого складено протокол про адміністративне правопорушення, є його добрим знайомим.

На думку судді, його участь не зможе забезпечити дотримання вимог Конвенції при вирішенні справи незалежним і безстороннім судом, що учасники судового розгляду можуть мати певні сумніви стосовно об'єктивності і неупередженості судді при розгляді справи, що вказана обставина виключає його участь у розгляді справи, а тому просить задовольнити заявлений ним самовідвід.

Заслухавши думку представника правопорушника - адвоката Жука В.П., який заявив, що про вирішення заявленого самовідводу, за згодою його довірителя - ОСОБА_1, вони покладаються на розсуд суду, ознайомившись із заявою про самовідвід, апеляційний суд приходить до наступного.

Із заяви судді Стана І.В. вбачається, що вони із визнаною судом першої інстанції особою - ОСОБА_1 винною являються добрими знайомими.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, а останнім - самовідвід і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Між тим, відповідно до Гл. 21 КУпАП учасники судового процесу наділені правом заявляти клопотання, у тому числі, на думку суду, й відводи.

Згідно з ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма, в тому числі й ст.53 Конвенції, гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

17.07.1997 Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11 відповідним Законом № 475/97-ВР, визнавши її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст.ст. 8, 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-IV в Україні визнається і діє принцип верховенства права; чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України; якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Щодо безсторонності суду, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об'єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності (справа Фіндлей, ор. сіt).

Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб'єктивному і об'єктивному тесту: «Існування безсторонності для цілей статті 6 параграф 1 Конвенції повинно визначатись згідно суб'єктивного тесту, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і також згідно об'єктивного тесту, тобто встановлення, чи суддя має гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно безсторонності» (справа П'єрсак, А 53 параграф 30).

Як зауважував Суд, суддя є безсторонній, поки зворотне не буде доведено (справа ле Компта, ван Лейвена і де Мейра, А 43 параграф 58). До того ж необхідно зазначити, що, крім всього, суди зобов'язані заслуговувати на довіру учасників процесу.

Європейський суд визнає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід (справи Делкурта (А 11 параграф 31), П'єрсака (А 53 параграф 30 ) і де Куббера (А 86 параграф 26).

Одним із основних елементів у сфері запобігання корупції є врегулювання конфлікту інтересів осіб, які виконують службові повноваження, що визначено Законом України «Про запобігання корупції» (далі - Закон). У статті 1 Закону закріплено зміст поняття «потенційний конфлікт інтересів», як наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.

Дієвим засобом уникнення конфлікту інтересів є процедура виключення державного службовця з процесу прийняття рішення, що зазнає впливу в результаті конфлікту інтересів. Аналогію можна провести з процедурою відводу або самовідводу судді, що передбачається спеціальними процесуальними законами з питань судочинства, зокрема - ст.ст. 75-81 КПК України ст.ст. 27-30 КАС України, ст.ст. 20-23 ЦПК України, ст.ст. 20,31,41 ГПК України.

Враховуючи викладене та положення ч. 1 ст. 2 КУпАП, апеляційний суд визнає, що в даному випадку доцільно застосувати аналогію процесуального закону і прийняття до розгляду заяви судді про самовідвід з підстав, передбачених ст.75 КПК України, зокрема п. 4 ч. 1 - суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З повідомлених суддею Станом І.В. доводів вбачається, що при вирішенні вказаної вище справи у нього може виникнути конфлікт інтересів, що учасники судового розгляду можуть мати певні сумніви стосовно об'єктивності і неупередженості судді при розгляді справи, що вказана обставина виключає його участь у розгляді справи.

Разом з цим, з урахуванням наведеного, апеляційний суд не визнає, що розгляд даної справи апеляційним судом в особі судді Стана І.В. може призвести до виникнення у останнього конфлікту інтересів в розумінні положень Закону України «Про запобігання корупції» та з даними доводами судді погодитися не може, оскільки визнає такі лише як припущення останнього щодо можливого виникнення певних сумнівів стосовно об'єктивності і неупередженості при розгляді даної справи.

Так, суддею Станом І.В. не надано суду таких об'єктивних даних про «добре знайомство з правопорушником ОСОБА_1», які б викликали сумнів у його неупередженості. Не підтвердив таких даних та не надав суду таких доказів і сам ОСОБА_1, який через свого представника - адвоката Жука В.П. передав, що про вирішення заявленого самовідводу судді Стана І.В. він покладається на розсуд суду, що в черговий раз підтверджує відсутність обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.ст. 8,9,22,55,64,129 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-IV, ст.ст. 1,3,28-30,35 Закону України Закону України «Про запобігання корупції», ст. 75 КПК України, ст.ст. 2, 245, 268, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви судді Стана Івана Васильовича, заявлений у справі про адміністративне правопорушення № 308/7484/16-п - відмовити.

Суддя: