Справа №461/6757/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року м.Львів

суддя Галицького районного суду м. Львова Романюк В.Ф., з участю: представника митниці ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Львівської митниці Міндоходів, про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку Молдови, приватного підприємця, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер не відомий, -

за ст.471 Митного Кодексу України,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про порушення митних правил, 06 жовтня 2016 року близько 07 години 21 хвилин ОСОБА_2 на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ S320», реєстраційний номер SO471AV прямувала з ОСОБА_3 в Україну в якості водія, з приватної поїздки, через п/п «Шегині-Медика» м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявила про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обовязковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

Під час огляду автомобіля було виявлено валютні цінності в сумі 30000,00 доларів США (тридцять тисяч доларів США купюрами по 100 доларів 300 штук).

Оскільки ОСОБА_2 формою проходження митного контролю обрала смугу з проведенням спрощеного митного контролю, то зазначена громадянка своїми діями заявила про відсутність у неї готівки, що перевищує встановлені норми ввезення на митну територію України та підлягає обовязковому письмовому декларуванню, а також потребує надання дозвільних документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків банків (фінансових установ), на суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, у відповідності до Постанови Правління Національного банку України від 27.05.08 року №148 „Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України зі змінами та доповненнями.

Таким чином, ОСОБА_2 переміщувала через митний кордон України через смугу спрощеного митного контролю «Зелений коридор» товари, які є обмеженими до переміщення у відповідності до Постанови Правління Національного банку України від 27.05.08 року №148 „Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України зі змінами та доповненнями.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 факт правопорушення визнала, та просила суд повернути вилучені кошти в сумі 18790,00 доларів США.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, представника митниці, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Згідно ст.471 МК України відповідальність настає за порушення встановленого МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, а саме, обравши спрощену зону митного контролю, намагалася перемістити через митний кордон України кошти, шляхом недекларування та перевищує неоподатковану норму до ввезення на територію України, що стверджується протоколом про порушення митних правил від №4351/20909/16 від 06.10.2016 р., доповідною запискою державного інспектора ВМО №2 м/п «Мостиська» ЛМ ДФС та письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відтак, вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, суд звертає увагу на наступне.

Згідно ст.462 МК України, яка регулює основні та додаткові адміністративні стягнення, попередження та штраф можуть застосовуватися тільки як основні адміністративні стягнення за порушення митних правил.

Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у п.3 ст.461 МК України, може застосовуватися як основне і як додаткове адміністративне стягнення.

Отже, за одне і те саме порушення митних правил може накладатися тільки основне або основне і додаткове адміністративне стягнення. Якщо статтею, якою встановлюється адміністративна відповідальність за порушення митних правил, передбачається основне і додаткове адміністративне стягнення, застосування лише додаткового адміністративного стягнення без основного не допускається, крім випадку, передбаченого ч.3 ст.467 МК України.

Статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, згідно з ст.9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. При цьому визначено, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України, таким чином в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Так, 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію з захисту прав і основних свобод людини, а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Судове рішення, яким застосовується конфіскація майна, є втручанням в право особи на повагу власності. Згідно статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких обставин конфіскація є втручанням в право особи на повагу власності і, відповідно, має бути застосована ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.

Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним. Крім того, держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Таким чином, об'єктивна сторона правопорушення, яке вичинив правопорушник полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в зеленому коридорі, тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст.471 МК України. Згідно з ст.471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.

При цьому, при прийнятті рішення по справі, суд також враховуєте, що стосується загального інтересу, якому могло слугувати таке втручання, Європейський Суд зазначив, що держави мають законний інтерес і в той же час обов'язок вживати заходи в цілях виявлення та контролю руху готівкових коштів через кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватись для легалізації незаконних доходів, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів. Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь-яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз і вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, у відповідності з рішенням ЄСПЛ, слід визнати, що застосування конфіскації в даному випадку відповідатиме загальним інтересам.

Вирішуючи питання чи буде, в разі застосування конфіскації, досягнута розумна співрозмірність між засобами, використаними судом для забезпечення загального інтересу, і захистом права особи на повагу власності або, іншими словами, чи не буде покладено на нього індивідуальний надмірний тягар, суд приймає до уваги наступне.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення визнала у повному обсязі. Правопорушення полягало в недекларуванні митному органу коштів у готівковій формі, які вона возила в Україну. Крім того, правопорушення було вчинено, в значній мірі, внаслідок неуважності правопорушника. Слід також зауважити, що вивезення чи ввезення готівкової іноземної валюти з України чи в Україну не є незаконним, згідно з діючим законодавством держави. Крім того, сума, яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через український митний кордон, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10000 євро), яка може бути вивезена без письмового декларування.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що зазначені кошти отримані незаконним шляхом або призначені для використання в незаконній діяльності.

Окрім цього, у судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила законність належних їй грошових коштів, оскільки вона здійснює офіційну підприємницьку діяльність, а саме отримує дохід від здачі нежитлових приміщень в оренду, також у 2016 р. здійснила продаж автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», що підтверджується відповідними договорами.

Таким чином, єдине протиправне діяння, яке вчинила ОСОБА_2 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

Вирішуючи питання про застосування адміністративного стягнення, суд враховує вимоги ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких, для визнання втручання держави співрозмірним воно має відповідати тяжкості правопорушення, зокрема невиконанню вимог про декларування, а не тяжкості будь-якого іншого правопорушення (легалізації незаконних доходів. Ухилення від сплати податків), яке фактично встановлено не було. Таким чином, сума, яка за рішенням суду має бути конфіскована, є для правопорушника значною, і має бути повернута.

За таких обставин, враховуючи практику ЄСПЛ (справа Ізмайлов проти Російської Федерації), вищевказані норми Конституції України, приходжу до висновку про те, що застосування конфіскації в якості додаткового адміністративного стягнення, в даному випадку є порушенням положень ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, тобто неспіврозмірним, оскільки покладає на правопорушника «індивідуальний надмірний тягар».

Отже, враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що на ОСОБА_2 слід накласти штраф, в межах санкції ст.471 МК України, а вилучені грошові кошти, що були предметом правопорушення, повернути особі, відносно якої складено протокол про порушення митних правил №4351/20909/16 від 06.10.2016 р.

Керуючись ст.ст. 471, 522, 527, 528 МК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

Вилучені, відповідно до протоколу про порушення митних правил №4351/20909/16 від 06.10.2016 року кошти в сумі 18790,0 доларів США (вісімнадцять тисяч сімсот девяносто), що згідно курсу НБУ станом на 06.10.2016 р. становить 486629,70 грн. повернути ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Ф. Романюк