АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/768/16 Справа № 705/5832/16-п Головуючий по 1 інстанції Годік Л.С.
Категорія:ст. 124 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю представника особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює в ПрАТ «Київ Атлант Україна» оператором, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.,

в с т а н о в и в :

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним за ст. 124 КУпАП, а саме у тому, що він 04 вересня 2016 року, близько 14 год. 00 хв. в м. Умані по вул. Осташівській, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснюючи рух заднім ходом, не переконався що це буде безпечно та не врахував дорожню обстановку, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. В результаті ДТП вище зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 2.3, 10.9 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Указує, що матеріали справи розглянуті у відсутності ОСОБА_3, чим позбавлено його права на справедливий захист своїх прав у суді. Зазначає, що 20.09.2016 року ним був надісланий лист до місцевого суду, в якому він просив про перенесення розгляду справи на один день, оскільки ОСОБА_3 не може бути присутнім у суді у зв'язку з перебуванням на навчанні.

Крім того, вказує апелянт, не відповідає дійсності твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3, здійснюючи рух заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно та не врахував дорожню обстановку, оскільки останній за кілька секунд до цього особисто відкривав ворота і оглядав навколишню дорогу, що не було враховано судом.

Також не відповідає дійсності посилання місцевого суду на те, що ОСОБА_3 здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2109, д.н.з НОМЕР_2, оскільки саме цей автомобіль зіткнувся із автомобілем, яким керував обвинувачений. Тому саме водій автомобіля ВАЗ-2109 порушив п. 12.3 та 10.10 ПДР.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що автомобіль, який зіткнувся з автомобілем ОСОБА_3, рухався заднім ходом у житловій зоні та на спуску. В цьому місці проїзна частина є вузькою, на ній неможливо розминутися двом автомобілям, відсутні тротуари і ця дорога є фактично пішохідною доріжкою. Водій автомобіля ВАЗ-2109 мав в салоні пасажира та повинен був скористатися його допомогою при русі заднім ходом.

У судовому засіданні ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені. Уточнив апеляційні вимоги. Просив скасувати оскаржувану постанову і закрити провадження, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу поставленого йому у вину правопорушення. Наполіг на тому, що ДТП трапилася з вини іншого учасника ОСОБА_6 У своїй письмовій заяві представник просив розглянути справу в апеляційному суді без присутності його сина ОСОБА_3 Також указав, що допомоги адвоката він не потребує.

ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі, про що вказав у відповідній телефонограмі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що постанова суду першої інстанції ухвалена відповідно до вимог КУпАП, є законною, справедливою і обґрунтованою. Суд першої інстанції цілком вірно дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_3 є порушення вимог ПДР України, які утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначив стягнення відповідно до санкції цієї статті.

Згідно п. 10.2. ПДР виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Відповідно до п. 10. 9 ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.

Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_3 за кілька секунд до зіткнення з автомобілем ВАЗ-2109 особисто відкривав ворота і оглядав навколишню дорогу, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 10.9 Правил дорожнього руху під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Тому, саме під час руху заднім ходом ОСОБА_3 повинен був упевнитися в тому, що він не створює небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, а не за певний час до цього.

В цьому ж мав переконатися й інший учасник ДТП ОСОБА_6

Тому апеляційний суд вбачає, що при ситуації, коли два автомобілі, рухаючись заднім ходом, зіткнулися задніми частинами, цілком логічно має ставитися питання про винуватість обох учасників ДТП. Однак, за відсутності відповідного поставлення цих дій у вину іншій особі, тобто ОСОБА_6, суд не має повноважень вирішити це питання по суті.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_3 в принципі не мав права перебувати за кермом легкового автомобіля, оскільки не має права керування транспортними засобами такої категорії, про що відносно нього було окремо складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Щодо відсутності ОСОБА_3 у судовому засіданні в суді першої інстанції апеляційний суд вбачає наступне. Дійсно він був відсутній при розгляді його справи в суді першої інстанції. Однак, враховуючи обґрунтований висновок суду апеляційної інстанції про винуватість ОСОБА_3, до якого дійшов також і суд першої інстанції, суддя апеляційного суду не вбачає доцільним скасовувати по суті вірне рішення суду першої інстанції лише з формальних міркувань.

Керуючись ст. 245, 247, 280, 289 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко