П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мохова Є.І.

за участю секретаря Бридня О.Л.

прокурора Кулижкіна А.В.

захисника ОСОБА_1

Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Донецької області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, одруженої, працюючої землевпорядником Новоолексіївської сільської ради, депутат Новоолесіївської сільської ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

за ст. 172-7 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09.08.2016 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією, без № від 04 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, в якому зазначено наступне.

ОСОБА_2, будучи депутатом Новоолексіївської сільської ради Волноваського району Донецької області, порушила вимоги ст.ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.п. «б» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: 22.12.2015 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні Новоолексіївської сільської ради за адресою: вул. Молодіжна 26, с. Новоолексіївка Волноваського району Донецької області, публічно не повідомила про наявний конфлікт інтересів колегіальний орган сесію сільської ради, а саме: про прийняття у сесії ради, на якій розглядалось питання про оплату праці працівників органів місцевого самоврядування, у тому числі і стосовно себе. Таким чином ОСОБА_2 усвідомлюючи наявну суперечність між приватними інтересами та її службовими повноваженнями, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомила сесію ради про наявність реального конфлікту інтересів, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що не визнає себе винною у інкримінованому їй адміністративному правопорушенні, також зазначила, що вона за питання про оплату праці працівників місцевого самоврядування не голосувала.

Захисник ОСОБА_1 в судовому засіданні просив закрити провадження стосовно ОСОБА_2 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_2 не голосувала на сесії за питання про оплату праці працівників місцевого самоврядування.

Прокурор наполягає на адміністративному протоколі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, заслухавши думку прокурора, який вважає, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-7 КУпАП за наступних обставин.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В підтвердження винності ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, органом, який склав адміністративний протокол, покладені наступні докази:

Копія рішення Новоолексіївської сільської ради Волноваського району Донецької області, яким надані повноваження депутата Новоолексіївської сільської ради - ОСОБА_2. /а.с.9/

Копія рішення Новоолексіївської сільської ради від 22 грудня 2015 року, з якого вбачається, що затверджено посадові оклади, доплати за ранги, надбавку за вислугу років працівникам місцевого самоврядування./а.с.12/

Згідно копії протоколу пленарного засідання першої сесії Новоолексіївської сільської ради шостого скликання 22 грудня 2015року у пункті 9 даного протоколу зазначено, оплату праці працівникам органів місцевого самоврядування на 2016рік, проголосували «за» 9 особи, не голосували ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 /а.с.13-16/

Згідно пояснювальної записки ОСОБА_2 в якій також вказано, що вона від голосування утрималась у звязку з тим, що питання безпосередньо стосувалось її заробітної плати, премії та інших надбавок. /а.с.7/.

Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу корупційного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Згідно ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи, людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог статті 1 КУпАП, завданням кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» під приватним інтересом розуміється будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Частина 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» також визначає і поняття «реального конфлікту інтересів», під яким розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Відповідно до підпункту «б» п. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» народні депутати України, депутати Верховної ради, Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, селищні, міські голови зобовязані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно п.1 примітки дост. 172-7 КУпАП, субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.п. б) п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема народні депутати України, депутати Верховної ради, Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

За змістом ч. 2ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

За змістом ч. 2ст. 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно ч. 1ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1ст. 3 цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім цього, за змістом ч. 2ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

З огляду на приведені норми законів, ОСОБА_2, обіймаючи посаду депутата Ноовлексіївської сільської ради, є особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, що передбачено п.п. б) п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та відповідно є субєктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

При вирішенні питання про наявність у діях ОСОБА_2 складу корупційного діяння та самої події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суд має виходити з того, що відповідальність за цією нормою можлива лише в разі, коли ОСОБА_2 не повідомила про наявний у неї конфлікт інтересів, або вчинила дії чи прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Однак, як убачається із матеріалів справи, у ній відсутні будь-які обєктивні дані про саму подію конфлікту інтересу, оскільки ОСОБА_2 не голосувала за питання про оплату праці працівників місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, висновок у Протоколі без № від 04.08.2016року про адміністративне правопорушення, яке вчинено ОСОБА_2 - корупційного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» та ч. 1 ст. 172-7 КУпАП не ґрунтується на вимогах закону та не відповідає обставинам справи.

Аналізуючи надані суду докази по даній адміністративній справі суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, оскільки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керуючись ст.ст. 3, 19, 21, 64 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 9, 10, 38, ч. 1 ст. 172-7, п. 1 ст. 247, ст. 251, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП закрити, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Є.І. Мохов