П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 р. Справа №607/1155/16-п

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Дзюбич В.Л. розглянувши матеріали, що надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1; громадянку України; жительку м.Тернопіль вул.Пушкіна, 5/100; працюючу на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Льонок»;

за ч.1 ст.41Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

При перевірці стану додержання законодавства про працю та оплати праці виявлено, що директор ТОВ «Льонок» ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.41 КУпАП, а саме атестація робочих місць за умовами праці в ТОВ «Льонок» не проведена чим простроченні терміни її проведення. Не провівши вчасно атестацію робочих місць порушено права ряду працівників на здорові й безпечні умови праці, працівники безпідставно позбавляються пільг та компенсацій за роботу в несприятливих умовах праці, на підприємстві не реалізовані технічні і організаційні заходи, спрямовані на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці, чим порушено вимоги статті 7 Закону України «Про охорону праці», статті 7 Закону України «Про відпустки» та постанови КМУ від 01.08.1992 року №442. Так, на робочих місцях: «прасувальник» та «оператор» пральних машин» на яких технологічний процес, обладнання, використовувана сировина, матеріали можуть бути потенційним джерелом шкідливих та небезпечних факторів, атестація на час перевірки не проведена, чим безпідставно позбавлено працівників на даних робочих місцях належних пільг та компенсацій. Вказане є правопорушенням вимог п.4 Постанови КМУ №442 від 01.08.1992 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, але про причину неявки суду нічого не повідомила, що дає підстави суду визнати її неявку без поважних причин та можливість слухання справи у її відсутності.

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доведена наступними матеріалами справи дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 25.01.2016 року №19-13-036/006; витягом з акту перевірки додержання суб»єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов»Язкове державне соціальне страхування. №19-13-036/007; довідкою про підприємство та стан виплати заробітної плати на ТОВ «Льонок»; витягом із штатного розпису; розрахунково платіжною відомістю № НЗП-000017 за грудень 2015 р.

Відповідно до ст.41 КЗпП України, порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - субєктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч. 1 КпАП України і тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

Обираючи адміністративне стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винної, ступінь її вини, майновий стан, визнання нею вини, а тому приходить до переконання, що до неї слід застосувати стягнення у виді штрафу в межах мінімальної межі, передбаченої санкцією статті, за якою вона притягується до відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені по справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в сумі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Керуючись статтями 33, 41 ч.1, 283, 284, 287 КпАП України, суд:

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень , які стягнути в дохід держави .

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 275.60 гривень судового збору.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд прокурором, у випадках, передбачених частиною 5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Дзюбич В.Л.