АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1183/2016 Суддя у І-й інстанції: Бабайлова Л.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 04 травня 2016 року о 08 годині 22 хвилин, керуючи автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1, виїхала на перехрестя пр. Ватутіна та вул. Драйзера в м. Києві, на якому утворився затор, після чого допустила зіткнення з автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила вимоги п.16.4 ПДР України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, висновок експертного дослідження № 12-1-5 від 18.07.2016, наданого ОСОБА_2, відповідно до якого у даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія ОСОБА_2 з технічної точки зору вимогами п.16.4 ПДР України не регламентуються, вона повинна була діяти відповідно до вимог п.16.8 ПДР України, а водій ОСОБА_3 відповідно до вимог п.16.5 ПДР України, суд першої інстанції встановив відсутність порушення з боку ОСОБА_2 п.16.4 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції належним чином не досліджено та не враховано дані, які містяться у схемі ДТП, характер та механізм зіткнення транспортних засобів, не задоволено його клопотання про допит свідків та витребування додаткових доказів, а саме фрагментів відеозапису обставин подій з камери працівників патрульної служби, а крім того, належним чином не перевірено його показання та уточнення і доповнення до протоколу про адміністративне правопорушення після доооформлення матеріалів, що у своїй сукупності свідчить про наявність вини ОСОБА_2 в порушенні нею п.п.16.4, 8.7.3. «е» ПДР України.

Також вважає, що висновок експертного дослідження, який суд узяв до уваги, не є повним, обґрунтованим та об'єктивним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_5, які заперечили проти неї, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку

орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, судом цих вимог дотримано не було, про що правильно вказує у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3

Так, вислухавши пояснення учасників ДТП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме висновок експертного дослідження № 12-1-5 від 18.07.2016, наданого ОСОБА_2, відповідно до якого у даній дорожньо-транспортній ситуації дії ОСОБА_2 з технічної точки зору вимогами п.16.4 ПДР України не регламентуються, суд встановив відсутність порушення з боку ОСОБА_2 п.16.4 ПДР України та вказав, що саме по собі порушення п. 16.4 ПДР України не є наслідком зіткнення.

Разом з тим, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, оскільки він суперечить наявним у справі доказам.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 виїхала на перехрестя, на якому утворився затор, після чого допустила зіткнення з автомобілем «КІА» під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила вимоги п.16.4 ПДР України.

У відповідності до вимог п.16.4 ПДР України, забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона рухалась в крайній лівій смузі слідом за евакуатором, який виконував розворот, виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора, маючи намір виконати лівий поворот, втім на перехресті відбулося зіткнення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердила той факт, що евакуатор перед нею рухався доволі повільно, розвертаючись у зустрічний напрямок руху, та коли вона за ним виїхала на перехрестя, набираючи швидкість, то була впевнена, що зустрічний рух ще не розпочався, і взагалі вона на це не звертала увагу, оскільки вважала, що має право на завершення маневру.

Такі пояснення ОСОБА_2 повністю співпадають з поясненнями ОСОБА_3 та зі схемою ДТП, з яких вбачається, що автомобіль ОСОБА_3 рухаючись на дозволяючий сигнал світлофора по своїй смузі і одночасно по зустрічній (перехресній) смузі руху для ОСОБА_2, проїхав 14,3 м майже до середини перехрестя, коли його у правий бік вдарило авто ОСОБА_2, яке виїхало із-за евакуатора.

Отже, в діях ОСОБА_2 вбачається порушення вимог п.16.4 ПДР України, про що правильно було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо неї.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зробив поспішний висновок щодо відсутності в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, і безпідставно закрив провадження у справі щодо неї, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, і таким чином, задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_3

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_2 скасувати та постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та на підставі ст. 284 КУпАП провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі вимог п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Юденко