АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 07 листопада 2015 року об 11 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «Пежо», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Саперно-Слобідській на заїзді на вулицю Кіквідзе у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки при зміні напрямку руху, не переконався в безпеці та при перестроюванні не надав дорогу автомобілю, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, унаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який у свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Джилі», державний номер НОМЕР_3, який був припаркований, що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів, чим водій ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 2.3 б); 10.1; 10.3 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 рокуУкраїни (надалі-Правил), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Не погоджуючись з вказаною постановою місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, посилаючись на неповноту судового розгляду, порушення норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови, та невідповідність висновків судді фактичним обставинам справи.

На обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_2 зазначав, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто у його відсутність, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 29 червня 2016 року, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження постанови пропущено з поважних причин.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначав, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення не надав оцінку діям водія ОСОБА_4 щодо правомірності паркування його автомобіля на проїжджій частині та діям водія ОСОБА_5, який керував автомобілем з перевищенням швидкості руху та змінював смуги руху. Також у матеріалах справи відсутній висновок огляду лікарем водія ОСОБА_5 на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того зазначав, що розглянувши справу у його відсутність, суддя місцевого суду позбавив його права надавати пояснення та подавати докази.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_4, який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити без змін постанову судді місцевого суду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження є обгрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КпАП України, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що дані про вручення ОСОБА_2 копії постанови судді місцевого суду протягом трьох днів у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_2 від 29 червня 2016 року про отримання ним копії постанови від 24 лютого 2016 року.

У зв'язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення апелянту копії оскаржуваної постанови у визначений законом строк, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КпАП України.

Згідно п. 2.3. б) Правил, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За правилами п. 10.1 Правил, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пункту 10.3. Правил, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, за обставин, викладених у постанові судді, є обґрунтованим та підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності, дослідженими й належно перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано об'єктивну оцінку.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, підтверджується данимипротоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), висновком старшого слідчого СВ відділення дорожньо-транспортних пригод Голосіївського УП ГУНП України у м. Києві Ліхмана Є.В. від 25 листопада 2015 року (а.с. 5-6); рапортом інспектора патрульної служби Управління патрульної служби ДівіловаІ.О. від 07 листопада 2016 року, з якого убачається, що водій автомобіля «Пежо», державний номер НОМЕР_1, при перестроюванні з середньої смуги руху не помітив автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_2, та допустив зіткнення з останнім (а.с. 9); протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 листопада 2015 року (а.с. 11-15); схемою дорожньо-транспортної пригоди від 07 листопада 2016 року, з якої убачається місце розташування транспортних засобів після їх зіткнення (а.с. 16), поясненнями ОСОБА_5 від 13 листопада 2016 року, у відповідності до яких він 07 листопада 2016 року, керуючи автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_2, рухався у третій смузі руху по вул. Саперно-Слобідській зі сторони Південного шляхопроводу зі швидкістю близько 60 км./год., коли раптово автомобіль «Пежо», державний номер НОМЕР_1, який рухався у попутному напрямку у другій смузі руху, почав змінювати напрямок руху на третю смугу, унаслідок чого відбулось зіткнення, від якого його автомобіль здійснив удар з автомобілем «Джилі», державний номер НОМЕР_3 (а.с.20); поясненнями водія ОСОБА_4 від 07 листопада 2016 року, які аналогічні поясненням, наданим ним у судовому засіданні під час апеляційного розгляду, та у відповідності до яких його автомобіль «Джилі», державний номер НОМЕР_3, 07 листопада 2016 року був припаркований біля узбіччя по вулиці Саперно-Слобідській у місті Києві, та близько 11 год. 30 хв. йому зателефонували співробітники поліції і повідомили про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася з його автомобілем (а.с.19); фотознімками пошкоджених транспортних засобів (а.с.21-26); актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с. 30).

Колегія суддів погоджується з висновком судді місцевого суду, що водій ОСОБА_2, під час перестроювання на попутну смугу руху, по якій рухався автомобіль «Тойота», не надав дорогу останньому, унаслідок чого сталося зіткнення. Про вказане свідчить і характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів після їх зіткнення: пошкодження правої передньої частини автомобіля «Пежо», та лівої частини автомобіля «Тойота». З наведеного убачається, що водій автомобіля «Тойота» у момент зіткнення рухався прямо у своїй смузі руху, у той час як водій автомобіля «Пежо» змінював смугу руху, не надавши перевагу в русі автомобілю «Тойота».

Матеріали справи не містять даних про те, що водій автомобіля «Тойота» ОСОБА_5 рухався з перевищенням швидкості, а тому відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо цього є необґрунтованими та мають характер припущень, у зв'язку з чим не можуть бути покладені в основу аналізу дій ОСОБА_5

Крім того, суд розглядає справу лише у межах складеного протоколу саме відносно дій ОСОБА_2, а тому посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи даних про проходження ОСОБА_5 огляду на стан сп'яніння, та доводи щодо можливого перевищення водієм ОСОБА_5 швидкості руху та паркування водія автомобіля «Джилі» ОСОБА_4 з порушенням Правил дорожнього руху, не спростовують висновків судді місцевого суду, та оцінка дій вказаних осіб у даному випадку не впливає на правильність таких висновків.

За правилами ч. 1 ст. 268 КпАП України, справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як убачається з наявної у матеріалах справи розписки, ОСОБА_2 29 січня 2016 року був повідомлений про дату та час судового засідання на 24 лютого 2016 року (а.с. 53), та клопотання про відкладення розгляду справи у матеріалах справи відсутні, а тому доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про порушення суддею місцевого суду норм процесуального права через розгляд справи про адміністративне правопорушення у його відсутність є такими, що не відповідають вимогам закону.

Обгрунтованих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді місцевого суду і були підставами для її скасування та закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, суддя місцевого суду при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КпАП України, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, та з урахуванням вимог п. 7 ст. 247 КпАП України, закрив провадження у справі у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Порушення водієм ОСОБА_2 вимог пунктів 2.3 б), 10.1 та 10.3 Правил знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Інші доводи скаргивисновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП Українита закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва В.В.Мельник