АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/590/16 Головуючий у І-й інстанції - Леонов А,А.
Справа № 200/8928/16 п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої головним бухгалтером КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР, проживаючої а адресою АДРЕСА_1, -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст.163-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2, працюючи головним бухгалтером КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР, допустила несвоєчасне подання платіжного доручення до установи банку на перерахування податку на додану вартість згідно декларації з ПДВ за березень 2016 рокув сумі 56271,6 грн. по строку сплати 04.04.2016 року. Фактично подано платіжне доручення 06.04.2016 року.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 30.08.2016 року тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, постанову судді першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування пропущеного процесуального строку оскарження постанови зазначає, що копію постанови судді першої інстанції отримала лише 20.08.2016 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відсутня суб'єктивна сторона за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, так як не подання ОСОБА_2 платіжного доручення спричинене об'єктивною неможливістю пов'язаною з тим, що станом на 04.04.2016 року кошти на рахунку КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР перебували під арештом (докази будуть пізніше).

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 неодноразово за викликом не з'являлась, про поважні причини своєї неявки суду не повідомляла, а оскільки остання належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без її участі.

Вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи позицію ОСОБА_2, яка зводиться до її відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, приходжу до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

При перегляді постанови судді встановлено, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Аналізуючи зміст поданої ОСОБА_2 апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції констатує, що в скарзі не наведено жодного доводу в обґрунтування відсутності в діях апелянта складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а лише вказується на те, що не подання ОСОБА_2 платіжного доручення спричинене об'єктивною неможливістю пов'язаною з тим, що станом на 04.04.2016 року кошти на рахунку КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР перебували під арештом (докази будуть пізніше).

Однак будь-яких доказів під час апеляційного перегляду постанови судді першої інстанції, ОСОБА_2 надано не було.

Згідно матеріалів справи, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, правильно встановлено, що вина ОСОБА_2, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується і копією акту камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість.

Відповідно ст. ст. 55, 56 ПКУ, платник податків має право оскаржити до органу вищого рівня або суду податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у десяти денний строк після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до відповідного органу зі скаргою щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання рішення законної сили.

КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР, своїм правом оскарження до органу вищого рівня або суду рішення контролюючого органу не скористалось.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно того, що кошти на рахунку КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР перебували під арештом, що унеможливлює подання платіжного доручення, є необґрунтованими і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_2, у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, стороною не надано.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано виною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: Кононенко О.М.