Справ №333/4999/16-п
Провадження №3/333/1115/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2016 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Боровікова А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_1 відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у с. Марївка Запорізького району Запорізької області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, працюючого головним лікарем Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Задніпровська)АДРЕСА_1, раніше не судимого та який до адміністративної відповідальності не притягався, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 188-39 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

12.03.2015 року до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради надійшов запит від начальника Управління громадської безпеки ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_3 від 12.03.2015 №8/Г-17 щодо надання інформації про те, чи звертався ОСОБА_4 за медичною допомогою або лікуванням до вказаного медичного закладу, та якщо так, то з яким діагнозом.

Запитувана інформація відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», рішень Конституційного Суду України від 30.10.1997 року № 5-зп та від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 є персональними даними, тобто конфіденційною інформацією про особу, та згідно положень ст. 40 Основ законодавства України про охорону здоровя та ст.6 Закону України «Про психіатричну допомогу» становить лікарську таємницю.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.6 Закону України «Про психіатричну допомогу» допускається передача відомостей про стан психічного здоровя особи та надання їй психіатричної допомоги без згоди особи або без згоди її законного представника для провадження досудового розслідування або судового розгляду за письмовим запитом слідчого, прокурора та суду.

В своєму запиті начальник Управління громадської безпеки ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_3 від 12.03.2015 №8/Г-17 зазначив, що необхідність в отриманні інформації щодо ОСОБА_4 було викликано службовою необхідністю. Відомості про певне провадження досудового розслідування або судовий розгляд, у запиту були відсутні.

Враховуючи форму та зміст вказаного запиту, а саме: відсутність посилання на мету і правові підстави отримання запитуваної інформації, а також підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням правоохоронного органу, запит начальника Управління громадської безпеки ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_3 від 12.03.2015 №8/Г-17 не відповідав вимогам ч.4 ст.16 Закону України «Про захист персональних даних».

18.03.2015 року головний лікар комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_2, як посадова особа володільця персональних даних, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10-А, у листі від 18.03.2015 № 1365-дпв, надав відповідь на зазначений запит начальника Управління громадської безпеки ГУ МВС України в Запорізькій області повідомивши, що ОСОБА_4 не перебуває на диспансерному обліку у комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня», та вказав діагноз, із яким останній перебував на обліку у лікаря-психіатра у період з 2001 по 2002 р.р. у вказаній медичній установі.

Таким чином, всупереч вимогам ст.6 Закону України «Про психіатричну допомогу», ч.1 ст.40 Основ законодавства України про охорону здоровя, ч.3 ст.10, ч.1 ст.24 Закону України «Про захист персональних даних» ОСОБА_2, як посадова особа володільця персональних даних, незаконно розголосив персональні дані ОСОБА_4, що становили його лікарську таємницю, а саме надав відомості про діагноз, із яким останній перебував на обліку у лікаря-психіатра у період 2001-2002 р.р., тобто не забезпечив належний рівень захисту таких даних, недодержався встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них сторонніх осіб та порушення прав субєкта персональних даних, зокрема ОСОБА_4

До судового засідання ОСОБА_2 не зявився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі та просив суд закрити провадження по справі в звязку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Суддя, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, приходить до наступного.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 був складений 31.08.2016 року головним спеціалістом Управління з питань захисту персональних даних Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_5, тобто уповноваженою особою, відповідно до вимог п.8-1 ч.1 ст.255 КУпАП. Матеріал, який був зібраний під час складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відповідає вимогам чинного законодавства України, та у судове засідання не були надані рішення суду про визнання дій працівників Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини під час збирання матеріалу неправомірними.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.39-1 Основ законодавства України про охорону здоровя передбачено, що пацієнт має право на таємницю про стан свого здоровя, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.7 Закону України «Про захист персональних даних» обробка (поширення, розповсюдження, передача) персональних даних про стан здоровя особи заборонена, окрім вказаного у частині 2 зазначеної статті вичерпного переліку випадків.

Частиною 7 статті 6 Закону України «Про психіатричну допомогу» забороняється вимагати відомості про стан психічного здоровя особи та про надання їй психіатричної допомоги, за винятком випадків, передбачених цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про захист персональних даних» обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Згідно вимог ч.2 ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних без згоди субєкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про захист персональних даних» володілець персональних даних зобовязаний забезпечити захист цих даних від випадкової втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних. У свою чергу на працівників субєктів відносин, повязаних із персональними даними, покладається обовязок не розголошувати у будь-який спосіб персональні дані, які їм було довірено або які стали відомі у зв'язку з виконанням професійних чи службових або трудових обовязків, крім випадків, передбачених законом. Використання таких даних повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обовязків (частина 3 статті 10 Закону України «Про захист персональних даних»).

Частиною 1 статті 40 Основ законодавства України про охорону здоровя передбачено, що медичні працівники та інші особи, яким у звязку з виконанням професійних або службових обовязків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.

Згідно п.2 ч.4 ст.6 Закону України «Про психіатричну допомогу» допускається передача відомостей про стан психічного здоровя особи та надання їй психіатричної допомоги без згоди особи або без згоди її законного представника для провадження досудового розслідування або судового розгляду за письмовим запитом слідчого, прокурора та суду.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідків, а також іншими документами.

Вимоги ст.252 КУпАП передбачають, що орган (посадова особа), оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, суддя приходить до висновку, що вина останнього у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.188-39 КУпАП України, повністю підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, а саме:

- даними в запиті від 12.03.2015 року № 8/Г-17 за підписом начальника Управління громадської безпеки ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_3;

- даними у листі від 18.03.2015 № 1365-дпв за підписом головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_2;

- даними протоколувід 31.08.2016 року про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суддя вважає встановленим, що ОСОБА_2, будучи посадовою особою володільця персональних даних, за відсутності даних про здійснення провадження досудового розслідування або судового розгляду відносно ОСОБА_4 надав не уповноваженій особі відомості про стан психічного здоровя останнього, чим недодержав встановлений законодавством про захист персональних даних порядок захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них сторонніх осіб та порушення прав субєкта персональних даних, зокрема ОСОБА_4

За таких підстав суддя приходить до висновку, що дії ОСОБА_2 мають усі ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.188-39 КУпАП, а вина останнього у вчиненому правопорушенні доведена повністю.

Водночас, провадження у даній справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, у даному випадку три місяці з дня вчинення правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення та відповіді за підписом ОСОБА_2 вбачається, що адміністративне правопорушення останнім було скоєне 18.03.2015 року.

Матеріали відносно ОСОБА_2 з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшли лише 19.09.2016 року, тобто вже після спливу тримісячного строку з дня вчинення адміністративного правопорушення, тому дану справу неможливо було розглянути до закінчення строку накладення адміністративного стягнення у справі.

Керуючись ст.ст.38, 268, 283-285, 287-289, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 на підставі п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанову судді може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги або протесту прокурора на постанову судді протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.І. Боровікова