Справа № 426/1404/15-п
Провадження № 33/782/98/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області Шапка В.В., за участі адвоката Шепель М. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 08 травня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 08 травня 2016 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

В постанові зазначено, що ОСОБА_3 23 лютого 2015 року через недіючий пункт пропуску «Ізварино» незаконно перетнула державний кордон України, чим порушила вимоги Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991 року.

А апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що вона не була належним чином повідомлена судом про дату та час розгляду справи, у зв'язку з чим була позбавлена можливості з'явитися у судове засідання та реалізувати своє право на захист. Про факт винесення постанови суду вона дізналася лише 19.09.2016 року після отримання відповіді суду на запит її адвоката про інформацію щодо стану розгляду справи. У зв'язку з цим просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови суду, вважаючи, що пропущений він нею з поважних причин.

Вказує на те, що вона є тимчасово переселеною особою і мешкає в м. Харків. В м. Луганську у неї залишилося житло та майно, там залишилася проживати престаріла мати її чоловіка, яка потребує допомоги в полегшені її побуту. 15 січня 2015 року у зв'язку з необхідністю перевірки стану збереження житла та майна, та надання допомоги матері чоловіка, вона змушена була на декілька днів виїхати до м. Луганська. Починаючи з 19 січня 2015 року для того, щоб виїхати або в'їхати через пункти пропуску на лінії розмежування, була введена пропускна система, необхідно було отримати перепустку, для чого вона подала документи, але отримання перепустки необхідно було чекати декілька місяців. Крім того, в 2015 році в Луганській області не працював жодний пункт пропуску на лінії розмежування, а на пунктах пропуску в Донецькій області були постійні обстріли. Оскільки в середині лютого захворіла її донька та необхідна була її негайна допомога у догляді за онукою, вона і була змушена дістатися на територію України єдиним можливим способом - перетнути КПП «Ізварино» та потрапити на територію України через територію РФ.

Посилаючись на вимоги ст.33 Конституції України, ч.ч.1-3 ст.9 Закону України «Про державний кордон України» апелянт зазначає про те, що постанова суду незаконна, оскільки перетин державного кордону 23.02.2015 року у пункті пропуску «Ізварино» було вчинено нею вимушено, що обумовлено проведенням бойових дій на окремих територіях Луганської та Донецької області та відсутністю іншого шляху виїзду з непідконтрольної території, необхідність її виїзду обумовлена поважними сімейними обставинами - хворобою доньки, а держава не забезпечила владний контроль, в тому числі і на пункті пропуску державного кордону «Ізварино».

Крім того зазначає, що відповідальність за задане правопорушення передбачена за перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску, а не за перетинання державного кордону України в закритому пункті пропуску.

Вважає, що не вчинила жодної дії, за яку передбачена адміністративна відповідальність за ст. 204-1 КУпАП, чи яка за ст. 9 Закону України «Про державний кордон» може бути розцінена як порушення державного кордону. в її діях відсутні всі необхідні ознаки об'єктивної сторони інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши адвоката Шепель М.В., яка підтримала апеляційну скаргу, пояснивши, що склад адміністративного правопорушення відсутній, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_3 у судовому засіданні не була присутня, також не була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи та не мала можливості подати апеляційну скаргу в строк, передбачений ст. 294 КУпАП, у зв'язку з чим вважаю, що строк оскарження постанови був пропущений нею з поважних причин і він підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП є суспільні відносини у сфері захисту та охорони державного кордону України. Зазначені відносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про державний кордон України» та іншими нормативно-правовими актами.

З об'єктивної сторони передбачене ст. 204-1 КУпАП правопорушення полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб'єктивний склад правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАМ, характеризується прямим умислом.

В протоколі про адміністративне правопорушення СхРУ № 125139 від 23.02.2015 року і в постанові суду від 08.05.2015 року зазначено, що ОСОБА_3 23.02.2015 року незаконно перетнула державний кордон України через недіючий пункт пропуску «Ізварино», чим порушила ст.9 Закону України «Про Державний кордон України» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення СхРУ № 125139 від 23.02.2015 року і в постанові суду від 08.05.2015 року, вбачається, що в діях ОСОБА_3 відсутні всі необхідні ознаки суб'єктивної та об'єктивної сторони інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, оскільки відповідальність за задане правопорушення передбачена за перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску, а не за перетинання державного кордону України в закритому пункті пропуску, окрім того здійснене таке правопорушення повинно бути при наявності прямого умислу.

Крім того, відповідно до ч.9 ст.9 Закону України « Про Державний кордон України» не є порушенням правил перетинання державного кордону України вимушене перетинання державного кордону особами, транспортними засобами на суші, заходження іноземних невійськових суден і військових кораблів у територіальне море та внутрішні води України, вимушений вліт повітряних суден та інших літальних апаратів, вчинені в стані крайньої необхідності, а також з інших вимушених обставин.

В апеляційні скарзі та доданих до неї матеріалів видно, що ОСОБА_3 перетин державного кордону 23.02.2015 року через недіючий пункт пропуску «Ізварино» було вчинено вимушено. Це було обумовлено проведенням бойових дій на окремих територіях Луганської та Донецької області та відсутністю іншого шляху виїзду з непідконтрольної території, необхідність її виїзду обумовлена поважними сімейними обставинами - хворобою доньки, необхідністю догляду за малолітньою онукою.

Суд враховує викладене та те, що проведення антитерористичної операції на території Луганська і Луганської області обумовлюється існуванням загрози життю, здоров'ю та майну населення цих територій і виходить з того, що ОСОБА_3 була змушена здійснити перетинання державного кордону України через недіючий пункт пропуску через державний кордон через погрозу її життю, майну у зв'язку з бойовими діями, і іншим способом виїхати із Луганської області не мала можливості, а тому вважає, що наведене свідчить, що остання вчинила вимушене перетинання державного кордону.

За таких обставин дії ОСОБА_3 не охоплюються диспозицією ст. 204-1 КУпАП, а тому не містять складу даного правопорушення.

Як вбачається зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

За таких обставин, вважаю, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 33, 245, 280 КУпАП не вжито заходів до своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення та необґрунтовано зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 289, 247, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 08 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: