Справа № 446/1616/16-п
Провадження № 3/446/441/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016 року м.Кам'янка-Бузька

Суддя Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області Котормус Т. І., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Держпраці у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, який є фізичною-особою-підприємцем та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- за ч. 2 ст. 188-1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2016 р. головним державним інсектором Головного управління Держпраці у Львівській області під час перевірки в Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було виявлено порушення вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо не виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів за 2015 р., а саме, при середньообліковій кількості штатних працівників облікового складу за січень - грудень 2015 року 10 осіб, відсутні особи, яким встановлена інвалідність, кількість інвалідів, які повинні працювати на робочому місці 1 особа.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, подав письмові пояснення, в яких вказав, що на виконання вимог ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» він, як ФОП виділив та створив робоче місце для працевлаштування інваліда та надавав державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188 КУпАП, тому просить закрити провадження в справі.

Суд вирішив розглядати справу по наявних в ній матеріалах.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю, що провадження по адміністративній справі за ч.2 ст.188-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 13-19-115/0380 від 05.08.2016 р. видно, що під час перевірки в Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 головним державним інсектором Головного управління Держпраці у Львівській області було виявлено порушення вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо не виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів за 2015 р., а саме, при середньообліковій кількості штатних працівників облікового складу за січень - грудень 2015 року 10 осіб, відсутні особи, яким встановлена інвалідність, кількість інвалідів, які повинні працювати на робочому місці 1 особа, що є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» Для підприємств, установ, організацій, у томучислі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів,фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірічотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ФОП ОСОБА_1 виконав свої зобовязання щодо створення робочого місця для працевлаштування інваліда відповідно до встановленого нормативу середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу в кількості 10 осіб, що стверджується наказом від 19.05.2015 р. фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, яким виділено робоче місце для інваліда за професією продавець-консультант.

Разом з тим, на виконання положень ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» ФОП ОСОБА_1 надав звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 р., де визначено кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях - 1 особа.

Статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством,установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

В свою чергу порядок такого працевлаштування визначається ст. 18 наведеного Закону, де вказано, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

А згідно з ч. 3 ст. 18-1 вказаного Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 20 червня 2011 року, Верховний Суд України, зокрема, зазначив, що за змістом статті 18-1 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21.03.1991 року пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості, а відтак обовязок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. І в разі вжиття відповідачем усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування.

Матеріалами справи встановлено, що впродовж 2015 р. ОСОБА_1 звертався до Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо надання (рекомендації) особи-інваліда на зайняття посади продавця-консультанта, що свідчить про намір ОСОБА_1 заповнити робоче місце, виділене для працевлаштування інваліда.

Частиною 2 статті 188-1 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 виконав вимоги ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні щодо нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у ФОП ОСОБА_1 за 2015 р., враховуючи, що в його обовязок не входить займатися пошуком інвалідів для працевлаштування, а даних про відмову ним у працевлаштуванні інваліда суду не надан, тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відтак, приходжу до висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1Ю, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП.

Керуючись ч.2 ст.188-1, ст. ст.247, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП закрити, у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд Львівської області прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Суддя