Справа № 264/3795/16-п
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2016 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Маріупольського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого оперуповноваженим Кальміуського ВР Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області, який мешкає в м. Маріуполі по вул. Заозерній, буд. 180 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 17 червня 2016 року о 01 годині біля будинку № 16 по вул. Нове Життя в м. Маріуполі керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння рук), від проходження у відповідності зі встановленим порядком медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився.

ОСОБА_2 в судовому засіданні провину не визнав, заперечуючи факт керування автомобілем. Пояснив, що 17.06.2016р. гостював по вул. Рельєфній, 68, де також знаходилися подружжя ОСОБА_3 та Шереметів. ОСОБА_3 був з машиною, спиртне не вживав. Сам він алкоголь майже не вживає, оскільки страждає на цукровий діабет. Приблизно о 01 годині на автомобілі, яким керував ОСОБА_3, поїхали до магазину за цигарками. Поблизу вул. Макара Мазая посеред дороги побачили автомобіль патрульної поліції, проблискові маячки на якому ввімкнуті не були. ОСОБА_3 згадав, що забув своє водійське посвідчення та документи на автомобіль, у звязку з чим він запропонував йому повернутися додому та принести документи, а сам залишився на місці. На відстані близько двадцяти метрів побачив двох інспекторів поліції та двох людей, які сиділи у кущах. Один зі співробітників поліції підійшов до нього та запропонував надати документи, що посвідчують особу, покликав напарника та пояснив, що буде складати протокол. Після цього підїхало ще декілька екіпажів поліції, було повідомлено інспекцію з особового складу ГУМВС, викликано відповідального та повідомлено керівництву. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_3, щоб той не приходив. Протримали його до ранку, після чого він сам поїхав до наркодиспансеру та пройшов медичний огляд на стан алкогольного спяніння, про що отримав довідку в якій зазначено, що він перебував у тверезому стані.

Провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

ОСОБА_2 ставиться в провину порушення вимог п. 2.5 ПДД України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння особи, яка керує транспортним засобом передбачена ст. 130 КУпАП.

Отже, для звинувачення особи у вчиненні зазначеного правопорушення необхідно, перш за все, встановити факт управління нею транспортним засобом, а вже потім наявність у неї ознак спяніння, як підстави для вимоги про проходження огляду, перебування її у такому стані або відмови від проходження огляду на стан спяніння.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин його автором надані, одержані за відсутності сторони захисту, письмові пояснення ОСОБА_5 та Мельникова. Згідно з якими вони були свідками того як працівники поліції зупинили автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Зазначені в протоколі свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за словами допитаних у судовому засіданні представників національної поліції, мали підтвердити факт відмови ОСОБА_8 від проходження огляду на стан спяніння, чого він і сам не заперечував, наполягаючи на відсутності для того підстав.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше, зокрема, допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення. В цьому звязку ЄСПЛ у справі «Матицина проти Росії» (Скарга № 58428/10) нагадав, що важливим елементом справедливого кримінального процесу є конфронтація (очна ставка) обвинуваченого і свідка «в присутності судді, який буде виносити рішення по справі», для того щоб суддя заслухав свідка безпосередньо, поспостерігав за його поведінкою і сформував думку щодо його надійності. (Див. «PK проти Фінляндії» (рішення) (PK v. Finland (dec.)), № 37442/97, 9 липня 2002 роки; див. також, mutatis mutandis (з відповідними змінами), «Мілан проти Італії» (рішення) (Milan v. Italy (dec.)), № 32219/02, 4 грудня 2003 року; рішення у справі "Піткянен проти Фінляндії» (Pitkanen v. Finland), № 30508/96, п.п. 62-65 9 березня 2004 року; див. також рішення у справі "Пічугін проти Росії» (Pichugin v. Russia), № 38623/03, п. 199, 23 жовтня 2012 року; і, mutatis mutandis (з відповідними змінами), постанову по справі «ОСОБА_9 проти Росії» (Valeriy Lopata v. Russia), № 19936/04, п. 128, 30 жовтня 2012 року).

У справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» (Заява № 6293/04) зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.

У справі, що розглядається, явка до суду жодного свідка стороною обвинувачення не забезпечена, причини їх неявки суду невідомі. Намагання суду викликати свідків через доступні йому засоби також виявилися безрезультатними, що позбавило обвинуваченого права на перехресний допит свідків та унеможливило оцінку їх показань судом безпосередньо.

Натомість за клопотанням ОСОБА_8 судом була допитана представниця ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_10, котра брала участь у службовій перевірці, під час якої опитала ОСОБА_5, який пояснив, що дійсно 17.06.2016 року близько першої години ночі разом з ОСОБА_11 був зупинений працівниками поліції, які попросили підписати заповнені ними документи, що в них було вказано він не читав, що відбувалося вони не бачили, оскільки було темно. Свідок ОСОБА_3 суду підтвердив пояснення ОСОБА_8 щодо обставин притягнення його до адміністративної відповідальності.

У справі «Хорнкастл та інші проти Обєднаного королівства» (Заява № 4184/10) зазначено, що у випадках, коли показання відсутнього свідка є єдиною або вирішальною основою для винесення обвинувального вироку, потрібні достатні врівноважуючі фактори, які дозволяють оцінити надійність показань. За обставинами справи, що розглядається питання про достовірність наданих поліцією письмових пояснень не може бути справедливо і належним чином вирішене без безпосередньої оцінки усних свідчень залучених стороною обвинувачення свідків.

Таким чином, суд виходить з того, що будь-які очевидці, котрі могли б підтвердити факт управління ОСОБА_2 транспортним засобом, відсутні. Надані стороною обвинувачення відеоматеріали також не містять даних, що беззаперечно спростовували б твердження обвинуваченого. Посилання представників поліції на фрагмент, на якому відображено як ОСОБА_8 зачиняє водійські дверцята, сам по собі, не може розцінюватися як неспростовне свідчення управління обвинуваченим цим автомобілем. В контексті всіх обставин даної події пояснення ОСОБА_2 цього моменту тим, що зйомка була розпочата через 10 хвилин, після його спілкування з інспектором, коли він намагався дістати свої речи з автомобілю та закрити транспортний засіб, не виглядають неймовірними.

В судовому засіданні допитані інспектори поліції: ОСОБА_12, який склав протокол про адміністративне правопорушення не будучи його очевидцем; ОСОБА_4, котрий визнав, що в автомобілі було дві особи, але транспортним засобом керував саме ОСОБА_8; ОСОБА_8, який підтвердив викладені в протоколі обставини. Однак, за відсутності обєктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, свідчення поліцейських з огляду на їх зацікавленість у вирішені справи, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП України закрити внаслідок відсутності події адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко