АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 12 липня 2016 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 275,60 грн.

Згідно постанови суду, 07 травня 2016 року о 00.50 год., ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Наливайка, 4 в м. Чернівці, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та апеляційну скаргу, в якій просив змінити постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення та призначити більш мяке, у виді штрафу.

При цьому апелянт посилався на те, що він не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, також не отримав копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, а дізнався про неї лише 20.09.2016 р. А тому вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин.

Також апелянт зазначав, що він був позбавлений можливості давати свідчення, захищатися та заявляти клопотання, оскільки не був належним чином повідомлений про судове засідання. А тому вважає, що судом було порушено вимоги ст. 268 КУпАП. Вказував також, що судом не враховано всіх помякшуючих обставин, зокрема, що він щиро розкаявся, адміністративне правопорушення вчинив вперше, на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, а також те, що він є пенсіонером МВС і факт затримання його співробітниками поліції є для нього

справа №33/794/157/16 р. головуючий у 1 інстанції Іщенко І.В.

ганебним. Крім того, позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його єдиного заробітку, за рахунок якого утримується його сімя.

Перевіривши матеріали провадження, вважаю, що в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови суду необхідно задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.

Оскільки в матеріалах справи відсутні документальні дані, які б підтверджували своєчасне повідомлення судом ОСОБА_2 про дату і час розгляду справи, останній не був присутній в суді першої інстанції при розгляді справи по суті, вважаю, що його заяву про поновлення строку на оскарження постанови суду необхідно задовольнити.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_2, то вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП повинно бути зясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення. Чи винна особа у його вчиненні, а також всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності до вимог закону, у присутності двох свідків, і апелянтом не оспорюється, а тому суд не наводить доказів на підтвердження висновків суду в цій частині.

При вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення районним судом, враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

Беручи до уваги наведене, вважаю, що рішення районного суду про накладення на правопорушника ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами відповідає вимогам закону, є правильним та, на думку суду, є саме таким, яке застосоване з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння є одним з найтяжчих порушень Правил дорожнього руху України, а тому застосування судом адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є справедливим, необхідним та достатнім для недопущення подібного в майбутньому.

Посилання апелянта на те, що у нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей і позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його сімю єдиного заробітку, суд вважає неспроможними, оскільки апелянтом не надано суду доказів на підтвердження вказаних фактів.

Підстав для зміни чи скасування постанови суду не вбачаю.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівців від 12 липня 2016 р. у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.130 ч.1 КУпАП.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, а постанову Першотравневого районного суду м.Чернівців від 12 липня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП щодо нього залишити без змін.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія вірна: суддя