П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Курило А.В., розглянувши матеріали справи, який надійшов Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця: м. Фрунзе, Республіки Киргизстан, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (п/б),

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, 16 серпня 2016 року, приблизно о 12 годині 45 хвилин, знаходячись за адресою: місто Київ, вулиця Ентузіастів, 37, не виконав законну вимогу працівника поліції щодо надання документів для встановлення особи.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність та призначити в мінімальних межах покарання, оскільки вину визнав повністю.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, рапорти, пояснення, приходить до наступного.

Стаття 7 КпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до Глави 21 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Статтею 185 КпАП України передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1, його затримала поліція для встановлення особи.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що висновку, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КпАП України.

За таких обставин, відповідно до ст. 33 КпАП України, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на нього має бути накладено стягнення у виді штрафу.

Крім того, згідно ст. 40? КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року /зі змінами і доповненнями/.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 40?, 185, 252, 283-285, 289, 291, 294 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 170 /сто сімдесят/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що на день винесення постанови становить 275 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: