АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисників ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 07 лютого 2016 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «BMW 530», державний номер НОМЕР_1, по проспекту Комарова у м. Києві, у стані наркотичного сп'яніння (порушення мови, координації рухів, зінниці очей не реагували на світло), що підтверджується висновком медичного огляду № 000566, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Крім того, 07 лютого 2016 року о 01 год. 30 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «BMW 530», державний номер НОМЕР_1, по проспекту Комарова в м. Києві, не зупинився на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою спеціальних сигналів та гучномовця. Був примусово зупинений шляхом пошкодження транспортного засобу «BMW 530», державний номер НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, вул. Ак. Заболотного. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 15.9 г, 15.10 а, 2.4 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КпАП України.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження у справі за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складів вказаних адміністративних правопорушень, посилаючись на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя не з'ясував усі обставини справи, взяв до уваги лише дані протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту інспектора патрульної поліції ОСОБА_5 та пояснення останнього, відкинувши при цьому пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 щодо обставин події.

Також зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КпАП України складено з порушеннями вимог закону щодо встановленого порядку проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки ОСОБА_2 перед його доставленням до медичного закладу не було запропоновано пройти такий огляд з використанням технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків, дані про відмову останнього від проходження огляду у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні.

Крім того, апелянт посилався на складення висновку щодо результатів медичного огляду №00566 від 07 лютого 2016 року на стан сп'яніння ОСОБА_2 з порушеннями вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом № 1452/735 Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 р., та зазначав, що такий висновок було складено пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У вказаному висновку відсутні дані про проведення лабораторного дослідження біологічного середовища, час та результати дослідження, а також дані про проходження лікарем закладу тематичного удосконалення за відповідною програмою.

Зазначав про відсутність у медичному висновку №00566 від 07 лютого 2016 року даних про вручення його копії ОСОБА_2, що позбавило останнього права на його оскарження.

На переконання апелянта, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_2 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, його захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Невиконання водіями вимог працівника поліції про зупинку транспортного засобутягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 122-2 КпАП України.

Згідно пункту 2.4. Правил, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КпАП України, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративноївідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у невиконанні ним вимог працівника поліції про зупинку транспортного засобу, з правовою кваліфікацією таких дій за ст. 122-2 КпАП України, та у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КпАП України за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КпАП України, підтверджуєтьсяданими протоколів про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2016 року, складених відносно ОСОБА_2 за ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КпАп України, у відповідності до яких ОСОБА_2 07 лютого 2016 року, о 01 год. 30 хв., керував автомобілем «BMW530», державний номер НОМЕР_1, по проспекту Комарова у м. Києві у стані наркотичного сп'яніння, що підтверджується висновком медичного огляду №000566, та не зупинився на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою спеціальних сигналів та гучномовця, та автомобіль був примусово зупинений шляхом його пошкодження (а.с. 1, 2);рапортом інспектора управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_5., згідно якого, 07 лютого 2016 року близько 01 год. 00 хв. працівниками поліції у складі екіпажу № 0952 було помічено автомобіль марки «BMW 530», який розпочав рух на великій швидкості по проспекту Комарова у місті Києві, та не зупинявся на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця (а.с. 3); поясненнями допитаних суддею місцевого суду свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6; даними копії висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №000566 від 07 лютого 2016 року щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у відповідності до якого встановлено, що ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп'яніння (а.с.5-6).

Всупереч доводам апелянта про неповноту судового розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, в тому числі й показанням свідка ОСОБА_6, яким надав відповідну оцінку, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку, що його пояснення не спростовують обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2016 року за ст. 122-2 КпАП України.

Суддя місцевого суду обґрунтовано відхилив пояснення ОСОБА_2 про те, що працівники поліції не подавали сигналів про зупинку транспортного засобу, як такі, що надані з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, які були оцінені судом відповідно до вимог ст. 252 КпАП України. Крім того, у судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 надав пояснення, які не узгоджуються з показаннями у місцевому суді, та пояснив, що не впевнений у тому, що сигнали працівників поліції про зупинку подавались з метою зупинки саме його транспортного засобу.

Колегія суддів погоджується з висновком судді місцевого суду про відповідність медичного висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №000566 вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських атів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, (далі - Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок).

При цьому, суддею місцевого суду наведено відповідні мотиви відхилення доводів сторони захисту ОСОБА_2 про невідповідність висновку медичного огляду №000566 вимогам вказаних Інструкції та Порядку.

Крім того, як убачається з протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, від надання пояснень та підпису у протоколах останній відмовився, зауважень чи заперечень до складених протоколів, у тому числі і за ч. 1 ст. 130 КпАП України, не висловлював. Про наявність заперечень щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння, як убачається з копії висновку медичного огляду №000566, ОСОБА_2 після ознайомлення з вказаним висновком також не зазначав (а.с. 6).

Під час розгляду справи у апеляційному порядку судом було витребувано акт медичного огляду ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Акту №000566. Відповідно до даних вказаного акту, складеного лікарем-наркологом Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» ОСОБА_8 07 лютого 2016 року, за результатами медичного огляду ОСОБА_2 встановлено діагноз «наркотичне сп'яніння» (а.с. 139).

Доводи захисника ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 перед його доставленням до медичного закладу для проведення огляду на стан сп'яніння не було запропоновано пройти такий огляд з використанням технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків, та відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення даних про відмову останнього від проходження огляду, не спростовують висновків судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Крім того, як вірно встановив суддя місцевого суду, у відповідності до п. 4 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Разом з тим, вказаний пункт інструкції стосується лише дій поліцейських у випадку огляду на стан саме алкогольного, а не будь-якого іншого сп'яніння.

Доводи апелянта про відсутність даних про проходження у лікарем, який проводив медичний огляд ОСОБА_2, тематичного удосконалення за відповідною програмою, спростовуються даними направленого на запит апеляційного суду листа головного лікаря Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» ОСОБА_9 від 04 липня 2016 року №694, з якого убачається, що медичний огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводив лікар-нарколог ОСОБА_8, який атестований у встановленому порядку та має сертифікат лікаря-спеціаліста за спецільністю «наркологія», а тематичне удосконалення за відповідною програмою зобов'язані проходити лікарі інших спеціальностей (а.с. 138).

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КпАП України, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Стягнення за вчинення адміністративних правопорушень накладено в межах санкцій, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КпАП України, та у відповідності до ст.. 36 КпАП України. Крім того, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 не оспорював розмір накладеного суддею місцевого суду адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_2

Обгрунтованих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді місцевого суду і були підставами для її скасування та закриття провадження по справі за відсутністю складів адміністративних правопорушень, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, приходжу до висновку, що постанова судді місцевого суду є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а викладені у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_3 доводи необгрунтованими.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва МельникВ.В.