Справа № 308/5515/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою керівника Ужгородської місцевої прокуратури на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 13.06.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера.

Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що, 18.05.2016 року близько 00:17 години чинив сімейну сварку зі свою дружиною гр. ОСОБА_2 за місцем проживання, в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та наніс незначні тілесні ушкодження.

Постановлено ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України та накладено стягнення у виді громадських робіт на строк 30 годин.

В апеляційній скарзі керівник Ужгородської місцевої прокуратури порушує питання про поновлення строку для оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду від 13.06.2016 року, скасувати вказану постанову суду щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.8 ст. 294 КпАП України. Вказує на те, що про постанову суду першої інстанції Ужгородській місцевій прокуратурі стало відомо з листа прокуратури Закарпатської області 03.10.2016 року, що свідчить про поважність причин пропуску строку для її оскарження. Звертає увагу суду на те, що ст.. 30-1 КпАП України чітко визначено коло осіб, до яких неможливо застосувати вказаний вид адміністративного стягнення, а саме: особи, які визнані інвалідами першої або другої групи, вагітні жінки, жінки старше 55 років та чоловіки старше 60 років. При розгляді зазначеної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції всупереч вимогам ст..ст. 23,32,33, 245 КпАП України не враховано те, що ОСОБА_1 на момент винесення рішення вже виповнилось 60 років та до нього не може бути застосоване адміністративне стягнення у виді громадських робіт. Так, на момент подання апеляційної скарги постанова Ужгородського міськрайонного суду від 13.06.2016 року працівниками органів кримінально-виконавчої інспекції фактично не виконана, а тому підлягає скасуванню, як така, що не відповідає вимогам закону.

Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 294 КпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст.. 287 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Згідно ч.5 ст. 7 КпАП України прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Застосування адміністративного стягнення у виді громадських робіт є заходом примусового характеру, повязаним з обмеженням особистої свободи громадян, а тому у вказаній справі прокурор має право оскаржувати постанову суду першої інстанції про накладення адміністративного стягнення.

З матеріалів провадження вбачається, що прокурору стало відомо про наявність постанови суду першої інстанції 03.10.2016 року, про що свідчить лист заступника прокурора Закарпатської області, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про поважність причин пропуску строку для оскарження постанови суду апеляційний суд визнає обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримався та вірно прийшов до висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, ч. 1 ст. 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Так, під фізичним насильством в сім'ї згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім'ї" № 2789-ІІІ від 15.11.2001 року ( далі Закон) є умисне нанесення одним членом сім'ї іншому члену сім'ї побоїв, тілесних ушкоджень, що може призвести або призвело до смерті постраждалого, порушення фізичного чи психічного здоров'я, нанесення шкоди його честі і гідності.

Психологічне насильство в сім'ї згідно цього ж Закону - насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Таким чином, з установлених у судовому засіданні обставин вбачається, що ОСОБА_1 18.05.2016 року близько 00:17 години чинив сімейну сварку зі свою дружиною гр. ОСОБА_2 за місцем проживання, в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та наніс незначні тілесні ушкодження.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується доказами по справі про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗА № 008461 від 24.05.2016 року, який складений відповідно до вимог ст.. 256 КпАП України;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1;

- рапортом старшого інспектора Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 24.05.2016 року.

Разом з тим, як правильно вказано в апеляційній скарзі прокурора при накладенні адміністративного стягнення у виді громадських робіт на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, суд першої інстанції не врахував дані про особу правопорушника, зокрема, його вік, обмеження, передбачені ч.3 ст. 30-1 КпАП України та призначив стягнення всупереч вимог ст.. 33 КпАП України.

Відповідно до ст.. 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ч.1 ст. 30-1 КпАП України громадські роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч .3 ст. 30-1 КпАП України громадські роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Так, згідно вимог ч.2 ст. 29 "Загальної декларації прав людини" від 10.12.1948 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 було 63 роки, тобто згідно ч. 3 ст. 30-1 КпАП України він входить до переліку осіб, щодо яких не може бути застосоване адміністративне стягнення у виді громадських робіт, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1

За таких підстав, постанова суду першої інстанції про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді громадських є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплив 3- місячний строк в межах якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ст. 247 КпАП України підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

Поновити прокурору строк для апеляційного оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду від 13.06.2016 року.

апеляційну скаргу керівника Ужгородської місцевої прокуратури задовольнити, постанову Ужгородського міськрайонного суду від 13.06.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України - змінити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 7 ст 247 КпАП України, у звязку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення .

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: