АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/6650/16-п Головуючий суддя І інстанції: Марченко О.М.
Провадження № 33/790/748/16 Суддя доповідач Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Колтунова А.І., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Кизима Ігоря Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Кизима І.О. на постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 26 липня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду міста Харкова від 26 липня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 травня 2016 року о 01 год. 50 хв. ОСОБА_2 у місті Харкові в районі проспекту Тракторобудівників, 85-Г, порушивши п. 2.9 а Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), керував автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. В результаті проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager ARBL 0457» у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, виявлено 2,09 % промілів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, захисник Кизим І.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді змінити в частині накладеного виду адміністративної відповідальності, призначивши адміністративне стягнення у виді штрафу.

При цьому апелянт вказує, що ОСОБА_2 притягається до адміністративної відповідальності вперше, позитивно характеризується за місцем роботи, щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, сприяв встановленню та не заперечував обставин керування транспортним засобом після вживання алкоголю; внаслідок його правопорушення не настали жодні негативні наслідки, зробив для себе вірні висновки на майбутнє і в подальшому взагалі не має наміру вживати алкоголь.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта та ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі, просили змінити обраний вид адміністративного стягнення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Проте, відповідно до вимог ст.ст.251,252 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає за можливе уточнити місце вчинення адміністративного правопорушення. При цьому зазначає, що 25 травня 2016 року о 01 год. 50 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння і був зупинений працівниками патрульної поліції у місті Харкові в районі проспекту Тракторобудівників, 89 (а.с.1).

Дану обставину підтвердили в суді апеляційної інстанції як сам ОСОБА_2, так і його захисник Кизим І.О.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Під час розгляду вказаного адміністративного провадження суддею було встановлено, що ОСОБА_2 25 травня 2016 року порушив п.2.9 а ПДР, за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені факти свідчать про дотримання судом вимог ст.ст.250, 252 КУпАП з належним збиранням та дослідженням доказів по справі про адміністративне правопорушення, яка є предметом перегляду в даному судовому провадженні.

Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції прав ОСОБА_2, передбачених ст.268 КУпАП є неспроможними, оскільки на даний час його процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, відновлені апеляційним судом в межах розгляду апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості призначеного судом адміністративного стягнення є безпідставними.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,- саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з виявленням в результаті проведеного алкотесту 2,09 % проміле, що за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень ст.30 КУпАП. У даному випадку керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння 2,09 % проміле підлягає безумовному врахуванню при визначенні виду стягнення, адже особа в стані алкогольного сп'яніння втрачає можливість адекватно оцінювати дорожню обстановку, вчасно реагувати на її зміни та швидко приймати правильні рішення, що може призвести до скоєння ДТП. Тобто умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що було передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП на момент вчинення правопорушення, суддею призначено виважено, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та за відсутності обставин, що пом'якшують відповідальність в такому випадку, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що застосоване до ОСОБА_2 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень; постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Кизима Ігора Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 26 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -