Єдиний унікальний № 408/6426/16-п
Провадження 3/408/4597/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

с. Біловодськ 14 вересня 2016 року

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Рукас М.С., розглянувши матеріали управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО ГУ ДФС у Луганській області у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого,

за здійснення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2016 року ОСОБА_1 надавав послуги перевезення пасажирів у сфері таксі на автомобілі Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого, як субєкт підприємницької діяльності, але без ліцензії про перевезення пасажирів в режимі таксі, чим порушив ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та ч.1 ст.164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував що надав послуги громадян з перевезення, та пояснив, що 06.08.2016 року виїхав на своєму автомобілі Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1, по власних справах до м.Сєвєродонецька придбати будівельні матеріали. По дорозі на автостанції смт.Станиця Луганська він запропонував особам, що чекали на автобус, підвести їх до м.Сєвєродонецька за 150 гривень з кожної особи, на що вони погодилися. На даний час він зареєстрований, як субєкт господарської діяльності, але ліцензії та жодних дозвільних документів на зайняття відповідними видами діяльності в нього не має, бо вони перебувають в стадії оформлення. Вважає, що оскільки він має відповідну реєстрацію як субєкт господарської діяльності, та звернувся до відповідних органів з заявою на отримання ліцензії на здійснення перевезень громадян, то мав право на надання послуг з перевезення, хоча і без одержаної на руки ліцензії.

Окрім визнання своєї вини, провина ОСОБА_1 в скоєнні даного правопорушення також підтверджується його письмовим поясненням та письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з яких встановлено, що 06 серпня 2016 року у них виникла необхідність їхати до м.Сєвєродонецька. Стоячи на зупинці автостанції смт.Станиця Луганська до них підійшов чоловік та запитав «куди їм потрібно їхати», на що вони відповіла в м.Сєвєродонецьк. Водій повідомив, що за 150 гривень відвезе їх. Сівши в автомобіль Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1, вони доїхали до КПП «Макарово», де їх з метою перевірки документів і вантажу зупинили співробітники фіскальної служби та НГУ.

В судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на тому, що він має ліцензію на перевезення, бо подав відповідну заяву до компетентного органу та сплатив гроші за це, про те надати сам документ (ліцензію на надання послуг з перевезення пасажирів) не зміг, оскільки такого документу він ще на руки не отримав.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом підлягають ліцензуванню.

Оскільки ОСОБА_1 надав послуги з перевезення пасажирів як субєкт підприємницької діяльності, проте не мав ліцензії, що передбачена Законом, то він діяв всупереч встановленим Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» правилам, а отже при вказаних обставинах в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу правопорушення, передбаченого статтею 164 частиною 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, та одержання документа дозвільного характеру.

Щодо особи правопорушника: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянин України, мешканець смт.Станиця Луганська, вул..Лермонтова 32 Б, є приватним підприємцем, має посвідчення водія, інших відомостей щодо особи в судове засідання надано не було.

Обставин пом'якшуючих або обтяжуючих відповідальність правопорушника в судовому засіданні не встановлено.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення в сфері послуг, в галузі фінансів і підприємницької діяльності, вважає за можливе застосувати до нього мінімальний розмір адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В порядку п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» також підлягає стягненню судовий збір за ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 275,60 гривні. Документів, на підставі яких можливо звільнити гр.-на ОСОБА_1 від сплати судового збору в судове засідання не надано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 283-285, 164 частиною 1, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 стягнути судовий збір за ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга особою, стосовно якої вона винесенапротягом десяти днів з дня винесення постанови, в апеляційний суд Луганської області, через Біловодський районний суд Луганської області.

Суддя: М.С. Рукас