Провадження № 3/711/996/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2016 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Піковський В.Ю., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з управління патрульної поліції в м. Вінниці про притягнення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, обвинувачуючись в тому, що керував автомобілем Skoda Octavia, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, нечітка мова, запах алкоголю з ротової порожнини) та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Про що було складено протокол інспектором роти №4 батальону УПП у м.Вінниці Шнягою Н.Г. серії АП1 № 909962 від 19.05.2016 р.

Гр. ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 19.05.2016 р. близько 20:45 год. він не керував автомобілем Skoda Octavia, д.н.з НОМЕР_1 . Зазначив, що у зв`язку із хворобливим станом здоров`я прийняв ліки «Фармацитрон Форте» та «Барбовал». Зрозумівши, що автомобілем керувати не може, попросив знайомого ОСОБА_2 відвезти його додому. Той прибув за його місцезнаходженням, після чого вони поїхали через житловий масив між вул. Пирогова та вул. 30-річчя Перемоги у зв`язку з необхідністю заїхати до знайомого ОСОБА_2 . Після кількох хвилин руху було виявлено, що колесо автомобіля пошкоджено. Його знайомий сказав, щоб той почекав і він повернеться, щоб допомогти. Після цього він вийшов з автомобіля і майже одразу помітив поліцейський автомобіль, який зупинився неподалік. Поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився їхати до наркодиспансеру, оскільки підстав для цього не було, так як не керував автомобілем. Також вказав на те, що протокол у справі про адміністративне правопорушення було складено з грубими порушеннями КУпАП, Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу АП1 № 909962 від 19.05.2016 р. додано пояснення, відеозапис, рапорти.

Однак, забезпечуючи право особи, що притягується до адміністративної відповідальності, було також досліджено в судовому засіданні докази з його сторони.

Дослідивши матеріали адміністративної справи в сукупності, враховуючи з`ясовані обставини в ході судового розгляду, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність пояснив, що в травні 2016 року, точної дати не пам`ятає, зателефонував йому на вайбер знайомий, ОСОБА_3 , сказав, що погано себе почуває, був на автомобілі та попрохав його забрати. Він вирішив допомогти, йому потрібно було також їхати по справам до того ж. він підїхав туди, де знаходився ОСОБА_4 , до магазину, «Подоляночка», ОСОБА_4 сидів в машині, марки Шкода Октавія Тур, темного кольору. Він сказав, що йому також потрібно завезти терміново документи товаришу, який їхав закордон тягачем, відчувши, що щось трапилося із колесом, він зупинився, ОСОБА_4 сидів збоку на пасажирському сидінні, він йому сказав, що терміново відлучиться щоб передати документи, повернеться і подивляться до машини, той не заперечив, він вискочив і пішов шукати таксі, як далі розвивалися події він не знає, чи сідав за кермо щоб їхати ОСОБА_4 також не знає, він мав його дочекатися, віддавши документи, пройшов певний проміжок часу, ще він зустрів знайомого порозмовляв, від ОСОБА_4 ніяких більше дзвінків не було, коли він повернувся на місце, більше добавити нічого.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП України огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Вказана норам КУпАП деталізована в Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного лікарських, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, яка діє з 13.11.2015 року, у якій передбачено, що у разі наявності ознак сп`яніння, передбачених цією Інструкцією, поліцейський, який має спеціальне звання проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З викладеного слідує, що поліцейський, який має спеціальне звання повинен на місці зупинки транспортного засобу запропонувати водієві, який підозрюється у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, використати спеціальний технічний засіб для визначення стану алкогольного сп`яніння і провести це у присутності двох свідків.

Згідно п. 7 розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Ч. 3, 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції або в разі незгоди з його результатами, працівником міліції, з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В матеріалах справи наявні пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких громадянинові працівниками поліції було запропоновано пройти освідування в наркодиспансері від проходження якого останній відмовився. В той же час свідки не зазначають про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких є підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння та про керування транспортним засобом.

Таким чином огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків не проводився. Не здійснення такого огляду, не давала поліцейським права на проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Вищенаведене свідчить про те, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння порушено вимоги ст.266 КУпАП, а тому відповідно до ч.5 даної статті такий огляд є недійсним та не може братись до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП за загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 Кодексу).

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно ч. 2 п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилився від огляду, то відповідно його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

В порушення зазначених вимог протокол у справі про адміністративне правопорушення не був складений у присутності двох свідків, оскільки як видно з самого протоколу, він був складений 19.05.2016 р. о 23:45 год. за адресою вул. Пирогова, 4 в м. Вінниця, в той час як з пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що вони знаходились за адресою вул.30-річчя Перемоги в м. Вінниці та були очевидцями того, як працівники поліції близько 21:50 год. пропонували громадянину проїхати до наркодиспансеру.

Відповідно до ч. 3, 4 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В судовому засіданні було досліджено відеозапис з місця події, з якого не видно, що гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Відеозапис починається із того, як до особи, яка стоїть біля автомобіля підходить поліцейський і починається розмова, за фактом розмови особа на відео, що притягується до відповідальності, не вказує на факт перебування його за кермом.

Також критичній оцінці підлягають рапорти рядових поліції Маслій О.П. та ОСОБА_8 . Так, з самого протоколу у справі про адміністративне правопорушення, складеного 19.05.2016 р. вбачається, що до нього додано рапорти. Однак вказані рапорти складені 20.05.2016 р., що вказує на те, що на дату складення протоколу вони не існували, а запис про їх наявність у відповідній графі був виконаний після складення протоколу. Крім того, в рапортах зазначено, що особу ОСОБА_1 було встановлено згідно посвідчення водія, хоча в самому протоколі вказано, що особа була встановлена зі слів дружини, а в матеріалах справи наявна постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за не надання документів на право керування транспортним засобом.

Рапорт на стор. 11 матеріалів справи про адміністративне правопорушення взагалі датується 20.04.2016 року про події, які відбулися 19.05.2016 року.

В матеріалах справи також наявні рапорти інспектора роти № 4 батальйону УПП м. Вінниці старшого сержанта ОСОБА_9 та т.в.о командира роти № 4 батальйону УПП Вінниці майора поліції Заверухи О.А., які складені 20.05.2016 р., що підтверджує той факт, що такі рапорти на дату складення протоколу не існували, а запис про їх наявність у відповідній графі був виконаний після складення протоколу. Крім того, в цих рапортах посилань на керування транспортним засобом та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності свідків не зазначено.

Відповідно до ст.9 ч.1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адмінвпливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП, докази оцінюються за своїм внутрішнім переконанням посадовою особою, яка здійсню розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підставою для притягнення до відповідальності, відповідно до ст.9 КУпАП є наявність в діях винної особи складу адміністративного правопорушення, тобто обєкт, субєкт, обєктивна та субєктивна сторона.

Так, протокол про адміністративне правопорушення АП1 № 909962 від 19.05.2016 складено за ч. 1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку об`єктивна сторона правопорушення полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Пункт 2.9 а ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України: терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Чинне визначення терміна відносить до водіїв тільки осіб, які керують механічними транспортними засобами.

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, або якщо особа, що керує транспортним засобом відмовиться пройти, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан сп`яніння.

.

В судовому засіданні судом було встановлено, що гр.. ОСОБА_1 не керував автомобілем у момент складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення, а був пасажиром даного автомобіля, що підтверджується його показаннями та показаннями свідка

Враховуючи показання свідка, допитаного в судовому засіданні, не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та інкриміновані порушення ПДР України. решта свідків не викликалися, адже вони були залучені для підтвердження відмови особи, що притягується до адміністративної відповідальності, від проходження огляду у встановленому законом порядку, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не оспорюється, так він підтвердив, що підійшли два свідка іце засвідчили, однак, вони не були присутні як при складанні самого протоколу, так і при встановленні факту його перебуванні за кермом.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України особа не зобов`язана доводити свою невинуватість. Крім того, згідно чинного законодавства, вина особи у вчиненні будь якого проступку (в тому числі адміністративного правопорушення ), повинна бути доведена в установленому законом порядку тобто, в межах процедури, чітко визначеної нормативно правовим актом.

Припущення щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 спростовуються його показаннями та показаннями свідка ОСОБА_10 та не можуть бути покладені в основу доведеності його вини, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19.05.2016 року.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов 'язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно ст. 62 Конституції України ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно достатті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ст. 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.

На підставі встановлено та керуючись п. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :
Провадження по адміністративній справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області упродовж 10 днів з моменту винесення постанови.

Суддя: В. Ю. Піковський