АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/2213/16-п Суддя 1 інстанції: Гуренко М.О.
Провадження: 33/790/730/16 Доповідач: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Коршун І.О., без участі правопорушника ОСОБА_2 та іншого учасника ДТП - потерпілої ОСОБА_3 від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12.09.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою вказаного суду від 12.09.2015 року провадження визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП (Справа а.с. 23-24).

Не погодився з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій міститься прохання постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12.09.2016 року скасувати, визнати ОСОБА_2 не винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 27-33).

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду є незаконною та прийнята з порушенням норм чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу, суд приходить до висновку, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції, за обставинами викладеними в апеляції, не вбачається виходячи з наступного.

Про розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлялися, однак в судове засідання не з'явилися. Апелянт ОСОБА_2 в телефонному режимі повідомив помічнику судді про те, що просить розглядати справу за його відсутності, потерпіла ОСОБА_3 будь - яких пояснень, крім тих, які містяться в матеріалах справи, та доказів, суду апеляційної інстанції не надала.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Ізюм, Харківської області, пров. Франко та під час руху заднім ходом не впевнився, що не здійснить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив наїзд на ОСОБА_3, внаслідок чого остання отримала незначні тілесні ушкодження.

Згідно протоколу про адмінправопорушення серії АП2 № 120649 від 22.08.2016 року водій ОСОБА_2 не виконав вимоги п. 10.1ПДР України та здійснив наїзд на ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2, що 01.07.2016 року приблизно о 10 год. він разом зі своєю дружиною Світланою та онукою виїжджав з подвір'я власного будинку на автомобілі НОМЕР_2 в м. Ізюм, пров. Франко, 26-а та попросив дружину скорегувати мій рух, так як він рухався заднім ходом та видимість була обмеженою. Досягши межі, що розділяє двір його домоволодіння та прилеглу територію, впевнився, що нікому не заважає та продовжив рух.

ОСОБА_2 також зазначив, що з протилежного боку вулиці Медової рухалася жінка, траєкторія руху якої не перетиналася з траєкторією руху його автомобіля, однак, він все одно подав звуковий сигнал та продовжив рух. До жінки залишалося більш ніж 2-3 метри коли ОСОБА_2 виїхав на проїжджу частину дороги та зупинився чекаючи на дружину. За 1-2 секунди після зупинення автомобіля він почув звук удару по автомобілі побачив жінку, яка рухалася по вул. Медовій, яка нецензурно лаялася в його адресу та почала погрожувати, що напише заяву про те, що ОСОБА_2 на неї наїхав. Проте, жінка не скаржилася на тілесні ушкодження, а лише погрожувала звернутися до правоохоронних органів та посилалася на власний переляк від звукового сигналу, який він подав та на те, що він має їй за це заплатити.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 01.07.2016 року близько 16 год. до нього прибули працівники поліції, яким він надав свої пояснення стосовно звернення ОСОБА_3 з приводу інциденту, який стався вранці цього ж дня та надав для огляду свій автомобіль.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що протокол огляду місця події складено 31.06.2016 року, тобто в неіснуючий день та працівниками поліції було зроблено ряд порушень при складанні документів.

Однак, вказані доводи ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 120649 від 22.08.2016 року згідно якого ОСОБА_2 01.07.2016 року о 10-30 год. «Suzuki» д.н. НОМЕР_3 в м. Ізюм, Харківської області, пров. Франко 26-а, та під час руху заднім ходом не впевнився, що не здійснить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив наїзд на ОСОБА_3 (а.с. 2), постановою старшого слідчого Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження в зв'язку з отриманням ОСОБА_3 тілесні ушкодження легкої тяжкості (а.с. 3), рапортом чергового Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області про отримання повідомлення від ОСОБА_3 (а.с.5), протоколом огляду місця події (а.с. 7), поясненнями ОСОБА_3, в яких вона зазначає, що 01.07.2016 року приблизно об 11 год. з двору будинку № 26 а виїжджав автомобіль заднім ходом та здійснив на неї наїзд, після чого поїхав (а.с. 11), висновком експерта № 334-ИЗ/16 в якому зазначено, що у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження легкої тяжкості (а.с. 12).

Всі ці обставини спростовують твердження ОСОБА_2, про те, що 01.07.2016 року останній на своєму автомобілі не робив наїзд на ОСОБА_3

За таких обставин, суддя суду першої інстанції, з огляду на матеріали адміністративної справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, встановлені ст. 38 КУпАП закінчилися.

Оскільки, дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сталася 01.07.2016 року, то на день розгляду вказаної справи строк накладання адміністративного стягнення, що передбачений ст. 38 КУпАП вже закінчився.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду відносно ОСОБА_2 є законною і обгрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги, не вбачається.

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12.09.2016 року про визнання винним ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним за ст. 124 КУпАП та закрити провадження по справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП із стягненням судового збору, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу, - залишити без задоволення.

В порядку ст. 294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило