Справа №463/3712/16-п
Провадження №3/463/1171/16
Личаківський районний суд м. Львова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Львів

суддя Личаківського районного суду м.Львова Леньо С. І., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління держпраці у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 01.08.1978р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, працюючого: Винниківська міська рада, міський голова, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст. 41 ч. 1 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Працівниками Головного управління держпраці у Львівській області складено адміністративний протокол про те, ОСОБА_1, будучи міським головою Винниківської міської ради, що по вул. Галицькій, 20 у м. Львів-Винники, допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме: порушено право ОСОБА_2 на матеріальне забезпечення у звязку з тимчасовою втратою працездатності, а саме, станом на день перевірки адміністрацією установи не проведено виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 по 17 листках непрацездатності за період з 05.06.2014р. по 02.10.2015р; 17 листків непрацездатності з 05.06.2014р. по 02.10.2015р. на імя ОСОБА_2 станом на час проведення перевірки не розглянуто для призначення та виплати матеріального забезпечення за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності; не проведено виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 по 17 листках непрацездатності з 05.06.2014р. по 02.10.2015р.; не забезпечено фінансування допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а саме, адміністрацією установи не надано заяв розрахунків, які б мали містити інформацію про нараховані застрахованій особі ОСОБА_2 суми матеріального забезпечення, чим порушив вимоги ст. ст. 18, 19 ч. 1, 22, 32, 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Таким чином, на думку компетентного органу, вчинив триваюче правопорушення порушення вимог законодавства про працю, про що 21.07.2016р. останнім складено відповідний протокол.

ОСОБА_1, як особа яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Повноважний представник останнього адвокат ОСОБА_3, який здійснює захист інтересів ОСОБА_1 згідно договору про надання правової допомоги від 14.06.2016р. винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив. Вважає протокол компетентного органу передчасним і таким, що не відповідає дійсності, оскільки чинне законодавство не встановлює порядку обчислення заробітної плати для розрахунку страхових виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням відносно особи, яка не працювала на даному підприємстві більше 10 років. ОСОБА_2 звільнена з посади заступника міського голови м. Винники у 2005 році, після чого, по даний час у Винниківській міській раді жодного дня не працювала. В судовому порядку останню було поновлено на займаній посаді, в результаті чого 11.02.2016р. Винниківською міською радою прийнято рішення № 148 «Про внесення змін у рішення № 17 від 03.12.2015р. «Про затвердження структури виконавчих органів Винниківської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органі», яким утворено посаду «Заступник міського голови з соціально-економічних питань». В подальшому, міським головою м. Винники видано розпорядження № 39к від 16.02.2016р. «Про поновлення на посаді ОСОБА_2М.». З огляду на те, що ОСОБА_2 останній раз нараховувалась та виплачувалась заробітна плата лише у 2005р, середню заробітну плату для розрахунку допомоги з тимчасової втрати працездатності за останні 12 місяців, що передують настанню страхового випадку, обчислити неможливо. Натомість, на даний час тривають три судові спори, предметом яких є стягнення компенсації з тимчасової втрати працездатності та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно розяснень щодо виплати такої компенсації ОСОБА_2, наданий Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на відповідний запит ВМР до Міністерства соціальної політики, обчислити середню заробітну плату для розрахунку допомоги по тимчасовій втраті працездатності стане можливо після виплати застрахованій особі середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На даний жодного судового рішення з приводу стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не прийнято і тому, в діях міського голови не вбачає порушень чинного законодавства про працю. Просить провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази приходжу до висновку, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у звязку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоровя визначаються Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» відповідно до Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Загальнообовязкове державне соціальне страхування це система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Страхові кошти, це акумульовані страхові внески, суми від фінансових санкцій та інші надходження відповідно до законодавства для здійснення матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом.

Страхові внески, за змістом ст. 11 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» є джерелами формування коштів Фонду соціального страхування України.

Обєкт соціального страхування є страховий ризик та страховий випадок, із настанням яких у застрахованих осіб (членів їх сімей, інших осіб) виникає право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону залежно від видів соціального страхування.

Визначення поняття застрахована особа наведено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», згідно з яким, застрахованою визнається фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообовязковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності закріплено в ст. 24 цього Закону, за змістом якої, він залежить від страхового стажу застрахованої особи та виплачується у відсотковому відношенні від середньої заробітної плати. Сума допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною або хворим членом сімї) в розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Згідно вимог ч. 1 ст. 33 Закону, при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності.

Для осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду середню заробітну плату за вимушений прогул, за правилами ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

Субстанційно-онтологічний аналіз юридичної природи права на допомогу по тимчасовій непрацездатності свідчить про те, що незмінною і сталою величиною для визначення розміру такої допомоги є середня заробітна плата працівника, на яку нараховуються страхові внески на страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до ч. 11 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», у разі настання тимчасової непрацездатності застрахованої особи у період вирішення спору про незаконність її звільнення з роботи допомога по тимчасовій непрацездатності надається за умови поновлення застрахованої особи на роботі з дня винесення такого рішення відповідним органом.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 поновлено на посаді заступника міського голови з соціально-економічних питань розпорядженням № 39к від 16.02.2016р. «Про поновлення на посаді ОСОБА_2М.».

Механізм обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, в тому числі у звязку з тимчасовою втратою працездатності, у разі настання страхового випадку, а також оплати перших пяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників визначається «Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням», затвердженим Постановою КМУ від 23.09.2001р. № 1266. На час поновлення ОСОБА_2 на попередньо займаній посаді редакція цієї Постанови змінена Постановою КМУ від 26.06.2015р. № 439, яка набрала чинності 04.07.2015р.

Пунктом 25 цього Порядку в редакції Постанови КМУ № 439 від 26.06.2015р. визначено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

Сума страхових виплат застрахованій особі та оплати перших пяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється шляхом множення суми денної виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачена законодавством, на кількість календарних днів, що підлягають оплаті п. 2 цього Порядку.

В той же час, як зазначено в п. 3 Порядку, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообовязкового державного соціального страхування, на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, повязаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у звязку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Пунктом 28 цього Порядку передбачено, якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи (для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності, в тому числі внаслідок захворювання або травми, що повязані з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням), середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання страхового випадку. Якщо тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлюється, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання страхового випадку п. 28 Порядку.

Зі змісту зазначених норм матеріального права випливає висновок про те, що виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності для звільнених осіб можлива виключно у випадку нарахування такому працівнику середньої заробітної плати, адже по факту, така допомога є добутком розрахованої у відповідності до вимог п. 3 Порядку середньоденної заробітної плати на кількість календарних днів, що підлягають оплаті.

Захисником долучено до матеріалів справи копії ухвал про відкриття провадження у адміністративних справах, які розглядаються Львівським окружним адміністративним судом за позовом ОСОБА_2, які випливають із трудових правовідносин останньої із Винниківською міською радою. Відповідно до змісту ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2016р. про прийняття до свого провадження адміністративної справи № 813/2546/15, предметом судового спору в тому числі є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою цього суду від 17.05.2016р. провадження у вказаній справі поновлено.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

За змістом статті 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, у випадку розгляду спору про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою виконання рішення про поновлення на роботі нарахування та виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності є неможливою, адже для визначення її розміру необхідно виходити із середньої заробітної плати працівника. Пункт 28 Порядку, який дозволяє проводити розрахунок допомоги у випадку, якщо застрахована особа з поважних причин не працювала до таких правовідносин (при наявності спору про стягнення середнього заробітку, і відповідно про визначення його розміру) не застосовується.

Окрім ухвал суду, які вказують на наявність публічно-правого спору з приводу стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, захисником також долучено відповідь Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 21.07.2016р., яка надана на запит Виконавчого комітету Винниківської міської ради, скерованого останнім Міністерству соціальної політики України для врегулювання ситуації із виплати ОСОБА_2 виплат допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Відповідно до змісту цієї відповіді, Виконавчою дирекцією Фонду розяснено, що обчислити середню заробітну плату для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності можливо буде у разі, якщо застрахованій особі буде виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу за розрахунковий період і який буде зазначений у відомостях, що включається до звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

По факту, на даний час ОСОБА_2 не нараховано і не виплачено середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та відповідно, у звязку з цим, не стягнуто єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що робить неможливим виплату допомоги.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Однак, компетентним органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення обставини порушення законодавства про виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності не досліджено в повному обсязі.

Знайшовши факт такого порушення, в процесі здійснення перевірки не було зясовано, що на даний час при наявному судовому спорі неможливо визначити розмір середньої заробітної плати для розрахунку виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Враховуючи такі обставини справи, в діях ОСОБА_1 не існує порушень вимог законодавства про працю та про охорону праці, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, 41, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя: Леньо С.І.