АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/715/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року суддя апеляційного суду Харківської області Сащенко І.С., при секретарі Ромашовій В.М., за участю апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, особи, відносно якої провадження у справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП - ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 11.08.2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 11.08.2016 року провадження за адміністративним матеріалом відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як вказано в постанові судді першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 16.05.2015 року о 15-30 годині ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Сітроен», р.н. НОМЕР_1, рухаючись в м. Харкові по пр. 50 річчя ВЛКСМ в районі будинку №28, при зміні напрямку руху, не дивлячись, що це буде безпечно, не зайняла крайнє ліве положення проїжджої частини, внаслідок чого сталося зіткнення із автомобілем «Фольксваген», р.н. НОМЕР_1, чим порушила вимоги п.10.1, 10.4 ПДР України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строки на апеляційне оскарження постанови, постанову Московського районного суду м.Харкова від 11.08.2016 року скасувати, притягнути до відповідальності ОСОБА_3 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апелянт вказує, що суд під час розгляду вказаної справи проявив необ'єктивність, опираючись на суперечливі висновки експерта проігнорував його доводи та клопотання про призначення додаткової експертизи, внаслідок чого не встановив дійсних обставин справи та виніс необґрунтоване та незаконне судове рішення.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5, які просили про задоволення апеляційної скарги, думку ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, які вважали постанову законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу, суд приходить до висновку, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції, за обставинами викладеними в апеляції, не вбачається виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 повно і всебічно встановлені обставини ДТП на підставі наявних матеріалів справи.

Суддя, з огляду на матеріали справи, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 10.4 ПДР України передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Згідно пояснень ОСОБА_3 вона, 16.05.2015 року приблизно о 15-30 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухалася по пр. 50 річчя ВЛКСМ у напрямку пр. 50 річчя СРСР. Плануючи здійснити розворот для руху у протилежному напрямку, заздалегідь увімкнула показник лівого повороту, зайняла крайнє ліве положення на проїзній частині, після чого прослідувала лівою смугою руху біля 50 м. до розриву в подвійній осьовій розмітці зі швидкістю приблизно 20 км/год. Перед початком маневру побачила, що позаду тією ж смугою проїзної частини на відстані не менше 50 м. рухався автомобіль Фольксваген. Після зміни напрямку руху ліворуч до місця зіткнення вона подолала відстань біля 8-9 метрів зі швидкістю 20 км/год, в результаті чого її автомобіль повністю виїхав на зустрічну смугу і зайняв положення приблизно під кутом 70 градусів до осьової лінії. В цей момент відчула сильний удар в ліву бокову частину автомобіля.

Згідно свідчень водія ОСОБА_1, він 16.05.2015 року, керуючи автомобілем Фольксваген, рухався зі сторони вул. Ак. Павлова по проїзній частині пр.50 річчя ВЛКСМ в крайньому лівому ряду в районі подвійної осьової лінії приблизно на відстані 0,5 метрів зі швидкістю приблизно 50-60 км/год. Попереду з правого боку у середньому ряду рухався автомобіль Сітроен, який знаходився від нього на відстані 45-50 метрів. Під час руху побачив, що автомобіль Сітроен почав знижувати швидкість. Після чого на автомобілі загорівся лівий задній поворот. Коли його автомобіль знаходився приблизно на відстані 15-20 метрів від автомобіля Сітроен, при боковому інтервалі приблизно 1 метр, автомобіль Сітроен несподівано розпочав здійснювати поворот ліворуч із середнього ряду. Для того щоб уникнути прямого зіткнення із виїхавши автомобілем Сітроен, ОСОБА_1 розпочав різко гальмувати та повертати ліворуч на зустрічну смугу, але зіткнення уникнути не вдалося.

Проте, свідчення водія ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються висновком судової автотехнічної експертизи №11870 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. Бокаріуса від 29.01.2016 року відповідно до якого технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди в даному випадку не визначалась діями водія автомобіля Сітроен ОСОБА_3, а повністю залежала від дій водія автомобіля Фольксваген ОСОБА_1 по виконанню ним вимог п.п. 10.1, 11.4, 13.1 та розділу 34 п/п 1.3 Правил дорожнього руху України.

В діях водія автомобіля Сітроен ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, доводи апелянта ОСОБА_1 в обґрунтування своєї позиції спростовуються зібраними по справі доказами.

Виходячи з наведеного, враховуючи висновок судової автотехнічної експертизи, вбачається, що висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є об'єктивним, а протокол про адміністративне правопорушення відносно останньої складений з порушенням норм діючого законодавства.

Клопотання апелянта щодо призначення додаткової судової автотехнічної експертизи з метою встановлення точного місця зіткнення та механізму ДТП було предметом розгляду судом першої інстанції. Місце зіткнення, визначене у схемі ДТП, яку погодили його учасники (а.с.11), узгоджується з розташуванням транспортних засобів. Будь-яких зауважень з приводу неточності схеми на місці її складення апелянт не зазначав. У зв'язку з чим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для призначення додаткової судової автотехнічної експертизи, оскільки висновок судової автотехнічної експертизи №11870 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. Бокаріуса від 29.01.2016 року є достатньо повним та не викликає сумнівів у його об'єктивності.

В матеріалах достатньо доказів для розгляду справи по суті, у зв'язку з чим підстав для призначення додаткової судової автотехнічної експертизи не вбачається.

Додаткові докази, які не досліджувались судом першої інстанції, та могли бути оцінені судом апеляційної інстанції, як підстава для скасування постанови судді, в матеріалах справи відсутні.

Висновки, які містяться в постанові по справі про адміністративне правопорушення, оцінюються судом під час розгляду цивільної справи у сукупності з іншими доказами, що не позбавляє ОСОБА_1 можливості відстоювати свою позицію щодо невинуватості у вчиненні ДТП від 16 травня 2015 року в разі розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду відносно ОСОБА_3 є законною і обгрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги, не вбачається.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови суду.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення по справі додаткової автотехнічної експертизи - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2016 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови надіслати ОСОБА_1 протягом трьох днів.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області І.С.Сащенко