Номер провадження: 33/785/740/16
Головуючий у першій інстанції Терзі
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 06.06.2016 року,-

встановив:

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, тимчасово не працюючий, неодружений, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06.05.2016 року, о 03 годині 56 хвилин, по вул. Канатній м. Одеса, керував транспортним засобом - автомобілем «Хонда» р/н НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, згідно висновку приладу "Драгер 6810", результат якого склав 1,34 проміле.

Водій ОСОБА_3 порушив п.п. 2.9 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, у зв'язку з чим, співробітниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 454409 від 06.05.2016 року.

У апеляційній скарзі, ОСОБА_3 зазначив, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, неналежного з'ясування усіх фактичних обставини справи.

При цьому апелянт вказав, що при розгляді судом справи участі не приймав, повідомлення про розгляд не отримував та судом першої інстанції розглянуто справу відносно нього без його участі. Також апелянт вказує, що копію постанови він отримав лише 08.09.2016 року, що на його думку вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду. Крім того послався на те, що накладене стягнення є досить суворим.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду в частині адміністративного стягнення змінити на штраф.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, під час розгляду питання щодо поновлення строку на оскарження постанови суду представник апелянта - ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 та підтвердила факт розгляду судом справи за його відсутності і просила поновити йому строк на оскарження постанови суду.

При цьому представник вказала, що ОСОБА_3 скоєному щиро кається, просить змінити постанову суду та накласти на нього стягнення у виді штрафу, оскільки позбавлення його права керування автомобілем, поставить його у дуже скрутне становище, оскільки він використовує автомобіль для поїздок на роботу, а також і те, що автомобіль необхідний йому для доставки хворої дитини до лікарні.

Вивчивши доводи клопотання та апеляційної скарги, додані до неї матеріали та матеріали справи апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді зміні за наступних підстав.

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, а також зі змісту постанови судді, справа розглянута за відсутності ОСОБА_3 копія постанови йому не надсилалась, тому посилання на те, що апелянт не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, відповідає дійсності.

Враховуючи ту обставину, що інших даних про отримання апелянтом копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять, апеляційний суд вважає датою отримання копії оскаржуваної постанови такою, яка зазначена апелянтом, а саме 08.09.2016 року та приходить до висновку, що строк на оскарження постанови суду за таких обставин повинен бути поновлений.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і в апеляційній скарзі не заперечується, тому його дії кваліфіковані правильно за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, адміністративне стягнення ОСОБА_3 призначено з порушенням вимог ст. 33 - 35 КУпАП.

Так, у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Як видно зі змісту мотивувальної частини постанови, суддя не мав у наявності даних про особу правопорушника, його матеріального та сімейного становища, яке як зазначено у постанові ним було враховано при накладенні стягнення. Крім того суддя районного суду не мотивував застосування іншого адміністративного стягнення, окрім позбавлення права керувати транспортними засобами, хоча санкція ст. 130 КУпАП передбачає альтернативу.

Тим часом, підстави до призначення ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу, також передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, - були.

Так, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майнове положення, обставини, які пом'якшують та обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи та постанови суду першої інстанції видно, що ці вимоги закону не дотримані, тому що суддя, при накладенні адміністративного стягнення та мотивування свого рішення обмежився загальними фразами і не врахував, що ОСОБА_3 вперше притягується до адміністративної відповідальності, повністю визнав свою провину та щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні, що на думку апеляційного суду свідчить про наявність обставини, яка пом'якшує відповідальність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги дані про особу правопорушника, які підтверджені наданими ним документами, а саме: наявність на його утриманні дружини та неповнолітньої дитини, яка потребує постійного лікування і проведення профілактичних заходів.

Обставини, що обтяжують його відповідальність у постанові не наведені, отже, вони відсутні.

За наявності таких даних, позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами, не можна визнати справедливим, законним і обґрунтованим, тому йому необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягнення, а саме у вигляду штрафу, передбаченого санкцією зазначеної статі КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив

Поновити ОСОБА_3 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.11.2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 06.06.2016 року відносно ОСОБА_3, у частині накладеного адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування усіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік - змінити на штраф в дохід держави в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400 гривень.

В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.