П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Ларіонова Н. М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, працює головним інженером в ТОВ «Енерготехнокомплекс», мешкає за адресою реєстрації: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,

за ст.130 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України, -

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2016 р. о 22.20 год. ОСОБА_1, рухаючись по вул. Кирилівській, 57, що у Подільському районі м.Києва, та керуючи автомобілем марки "TOYOTA CAMRY", державний номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, що виражалось: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук, відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп'яніння приладом «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

На підставі ст.276 ч.1 КУпАП справа розглянута за місцем вчинення правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що 20.09.2016 р. при керуванні ним транспортним засобом був зупинений за адресою: м.Київ, вул.Кирилівська, 57, працівниками поліції, якими, після перевірки наданих ним документів, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою пристрою «Драгер». Оскільки він мав сумніви щодо достовірності результатів цього приладу, тому він повідомив про свою відмову від проведення такого огляду. Наполягає, що така відмова не заборонена діючим законодавством та не є порушенням. Вказав, що свідки були залучені працівниками поліції. Додав, що в стані алкогольного сп'яніння не перебував, до лікарні на підтвердження стану тверезості сам не поїхав, оскільки зазначає, що це повинні були зробити працівники поліції.

Незважаючи на невизнання особою, що притягається до адміністративної відповідальності, своє вини, винність ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується такими доказами, передбаченими ст.251 КУпАП: протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 239982 від 20.09.2016 р., з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп'яніння приладом «Драгер» в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3; рапортом інспектора поліції ОСОБА_4, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, від 20.09.2016 р., розпискою ОСОБА_5 від 20.09.2016 р., якій було передано керування транспортним засобом - автомобілем марки "TOYOTA CAMRY", державний номерний знак НОМЕР_2, після відсторонення від керування ним водія ОСОБА_1

На підставі ст.266 ч.2 КУпАП, розділу І п.6, розділу ІІ п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, одною з форм проведення огляду на стан сп'яніння є огляд поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Прилад «Драгер» є сертифікованим приладом, який дозволений МОЗ та Держспоживстандартом до використання в органах МВС України та ставити під сумнів його результати не має підстав. Тому посилання ОСОБА_1 про невпевненість в справності роботи приладу «Драгер», пройти огляд на якому було запропоновано останньому 20.09.2016 р. поліцейським є безпідставним.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу та наданих документів відмова від огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння відбулась в присутності 2 свідків, що підтвердив і ОСОБА_1

Згідно з ч.3 ст.266 КУпАП ОСОБА_1, при незгоді на огляд на стан сп'яніння на місці зупинки мав можливість протягом 2 годин пройти огляд у відповідних закладах охорони здоров'я міста Києва, але цього не зробив.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями, які виразились у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до ст.33 КУпАП, з урахуванням обставин скоєння правопорушення та його наслідків, особи правопорушника, який утриманців не має, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, працює та має джерело доходів, необхідно застосувати до правопорушника адміністративне стягнення в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП (в редакції Закону від 07.07.2016 р. за №1446-VIII "Про внесення змін КУпАП щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного сп'яніння чи іншого сп'яніння або під впливом лікарський препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції", який набрав законної сили 27.07.2016 р.).

В зв'язку з чим, враховуючи вимоги закону щодо дії нормативного акту у часі, розмір штрафу, який необхідно накласти на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, за вчинення нею адміністративного правопорушення, яке мало місце 20.09.2016 р., то ОСОБА_1 підлягає притягенню до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,0 грн. та з обов'язковим позбавленням правопорушника права керування транспортним засобом.

Суд вважає, що саме таке обране їм стягнення, відповідно до ст.23 КУпАП України, буде мірою відповідальності та застосовано з метою виховання порушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, та запобігати вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що складає 275 грн. 60 коп., в зв'язку з чим, відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у вказаному розмірі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.40-1, 130 ч.1, 221, 283, КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. (десять тисяч двісті грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобми строком на 1 (оди) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня набрання постановою про накладення штрафу законної сили, а в разі оскарження або опротестування - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Строк пред'явлення постанови до виконання становить 3 місяці з дня набрання нею законної сили.

Згідно ст. 308 КпАП України у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Суддя Н. М. Ларіонова