Справа № 181/732/16-п
Провадження №3/181/218/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

за справою про адміністративне правопорушення

11 жовтня 2016 року смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Гончаренко О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який працює директором сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Росток, Межівського району, Дніпропетровської області, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, притягнутого по ч.2 ст.188-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2016 року при перевірці головним державним інспектором сектору з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у м. Павлограді Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області ОСОБА_2 товариства з обмеженою відповідальністю Росток, яке розташоване за адресою: вул. Пархоменка, 46-А, с Колона-Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, було встановлено, що ОСОБА_1, являючись посадовою особою з правом прийняття і звільнення працівників, допустив невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, передбачений ч.1 ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів України.

В ході перевірки виконання нормативів робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів встановлено, середньооблікова кількість штатних працівників згідно з наданим звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік складає 12 осіб, при цьому працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність в звітному році 0 осіб.

Відповідно до вимог ЗУ Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні передбачено у даному випадку норматив для працевлаштування інвалідів у кількості одного робочого місця. Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Перевіркою штатних розписів за 2015 рік та посадових інструкцій в товаристві не створено робочі місця для працевлаштування інвіалідів.

Згідно вимог ч.3 ст.19 ЗУ Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Вищезазначений факт не відповідає вимогам ч.1 ст.19 ЗУ Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні де визначено, що для підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлено нормиатив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб,- у кількості одного робочого місця.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив.

Скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2016 року, витягом з акту перевірки №45/4.5-3 від 29 вересня 2016 року, копією звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідв за 2015 рік, витягом з протоколу №1 загальних зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Росток від 19 січня 2000 року.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що належним способом здобуто достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.188-1 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП суд враховує, що правопорушення скоєно вперше, а тому вважаю за необхідне накласти стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.188-1 КУпАП, як найбільш доцільне і достанє для виправлення.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по призначеному покаранню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України під час винесення постанови від 01 жовтня 2015 року по справі №5-154кс15, що перебувала на розгляді судової палати у кримінальних справах цього суду.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення постанови складає 275 гривень 60 копійок.

Враховуючи вище викладене, на підставі ч.1 ст.41 КУпАП та, керуючись ст.ст. 221, 249, 252,283, ч.1 п.1 ст.284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 275 (двохсот сімдесяти п'яти) гривень 60 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя: О. О. Гончаренко