АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/7779/16-п Головуючий суддя І інстанції: Поліщук Т.В.
Провадження № 33/790/749/16 Суддя доповідач Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Колтунова А.І., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 08 серпня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Харкова, громадянина України, фізична особа-підприємець, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду міста Харкова від 08 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 червня 2016 року о 01 год. 50 хв. ОСОБА_2 у місті Харкові в районі будинку 4/2, розташованого на майдані Свободи, порушивши п. 2.9 а ПДР України, керував автомобілем «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. В результаті проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, виявлено 0,66 % промілів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді від 08 серпня 2016 року змінити в частині обраного відносно нього адміністративного виду стягнення та призначити йому адміністративне стягнення, не пов'язане з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт, не спростовуючи фактичних обставин адміністративного правопорушення та висновку суду про його винуватість, посилається на те, що стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами накладено судом необґрунтовано. На думку ОСОБА_2, при визначенні виду стягнення, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.33 КУпАП та не врахував характер скоєного правопорушення та дані щодо його особи, зокрема те, що адміністративне правопорушення він вчинив вперше, визнав свою вину, усвідомив суспільну небезпечність вчиненого діяння, щиро кається, одружений, утримує неповнолітню дитину та батьків похилого віку-пенсіонерів.

Апелянт вказує, що він здійснює підприємницьку діяльність; є керівником підприємства з навчань дайвінгу; є членом Благодійного фонду «Харків з тобою» та замається волонтерською діяльністю з використанням транспортного засобу. Тому можливість керування транспортним засобом для нього є обов'язковою; позбавлення права керування транспортним засобом призведе до унеможливлення ним здійснювати перелічені функції та утримувати свою сім'ю. Інших джерел доходу він не має. Окрім того, на думку ОСОБА_2, відсутність у справі обставин, що обтяжують його відповідальність, дає підстави для призначення йому більш м'якого стягнення, не пов'язаного із позбавленням права керування транспортними засобами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції з огляду на матеріали справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Фактичні обставини адміністративного правопорушення та висновок суду про винуватість у скоєному правопорушенні, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, як це вчинив суд першої інстанції, не узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП, яка регламентує загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Зокрема, при накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Постанова судді містить лише формальне посилання на врахування зазначених обставин.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 надав послідовні пояснення і зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому та повністю визнає свою провину, зробив для себе належні висновки; притягається до адміністративної відповідальності вперше; одружений, утримує неповнолітню дитину та батьків похилого віку-пенсіонерів. Здійснює підприємницьку діяльність і на праві приватної власності йому належить автомобіль, який він використовує в своїй професійній та волонтерській діяльності, та для потреб сім'ї. Пояснив, що він є керівником дайвінг-клубу і його професійна діяльність потребує використання ним транспортного засобу для оперативного переміщення, а тому позбавлення його права керування транспортним засобом унеможливить здійснення ним посадових обов'язків та вкрай негативно позначиться на інтересах його сім'ї та волонтерської діяльності. Іншого джерела доходу він не має.

Приймаючи до уваги наведені обставини, а також те, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, щиро кається, а також відсутність в матеріалах справи обставин, передбачених ст.35 КУпАП, що обтяжують його відповідальність за адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що законним та обґрунтованим буде застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 08 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - змінити в частині накладеного стягнення.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки замінити на штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме - у розмірі 3400 (трьох тисяч чотирьохсот) гривень.

В іншій частині постанову судді залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -