Справа № 750/4356/16-п Головуючий у 1 інстанції Григор'єв Р. Г.
Провадження № 33/795/159/2016
Категорія - ч. 3 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

з участю особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2016 року.

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 7 років з оплатним вилученням транспортного засобу автомашини «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп..

Місцевим судом ОСОБА_3 визнано винуватим у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, яке виразилося у керуванні ним у стані алкогольного спяніння, 16 квітня 2016 року, в 05 год. 30 хв., автомашиною НОМЕР_2, по вул. Кирпоноса, 34, в м. Чернігові, та відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

Не погодившись з постановою районного суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що у постанові зазначено про попередження його про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але він не знав що відбуваються судові засідання і розглядається протокол про притягнення до адміністративної відповідальності. Копію постанови він отримав лише 13 червня 2016 року. 14 червня 2016 року ним було направлено апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області. Однак, у звязку з тим, що була допущена технічна помилка, апеляційну скаргу було повернуто. Вважає, що розгляд справи в суді без його участі позбавив його права реалізувати свої права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Автомашиною він не керував, працівникам поліції казав, що не поїде на освідування, але готовий пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою приладу «Драгер», в чому йому відмовили. Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 148184 від 16 квітня 2016 року, зазначено, що він скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а постановою районного суду його притягнуто за ч. 3 ст. 130 цього ж кодексу. Також судом було накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 7 років з оплатним вилученням транспортного засобу автомашини «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4. Виходячи з розяснень Пленуму Верховного Суду України, суд не міг застосувати додаткове стягнення у виді оплатного вилучення автомобіля, який йому не належить.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її обґрунтованою.

Викладені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на оскарження постанови місцевого суду апеляційний суд вважає поважними, бо даних про отримання ОСОБА_3 кореспонденції з суду нема.

Згідно матеріалів адміністративної справи ОСОБА_3 раніше притягувався до адміністративної відповідальності:

- 18 березня 2015 року - за скоєння 17 лютого 2015 р. правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення; ( а.с. 57)

- 28 квітня 2015 року - за скоєння 06 квітня 2015 р. правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення; ( а.с. 3)

Згідно диспозиції ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність по ній настає за керування транспортними засобами особою яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже станом на 01 червня 2016 року, тобто на час притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності по ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протягом року що передував цій події він не притягувався до адміністративної відповідальності по ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно матеріалів адміністративної справи, до адміністративної відповідальності притягнуто громадянина на прізвище ОСОБА_3 (див. постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та постанову про виправлення прізвища особи яка притягується до адміністративної відповідальності. а.с. 22,26).

В той же час, згідно наданих суду матеріалів, 18 березня 2015 року та 17 лютого 2015 р. до адміністративної відповідальності притягувався громадянин на прізвище ОСОБА_3.

Постанова місцевого суду про виправлення прізвища з „Бондара на „Бондаря нічим не мотивована і не можна із наданих матеріалів зробити висновок, що ОСОБА_3 і ОСОБА_3 одна і та ж особа.

Згідно наданого апеляційному суду паспорта громадянина України НК №646184, виданого Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 18.05.1999 р., його власником є ОСОБА_3.

Щодо цієї ж особи було складено і протокол про скоєння адміністративного правопорушенні, постанова за результатами розгляду якого оскаржується, і винесені зазначені вище постанови районних судів.

В апеляційному суді працівник поліції ОСОБА_5 пояснив, що він на місці пригоди склав протокол щодо гр. ОСОБА_3В по ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згодом, після перевірки по базі даних, зясувалося, що гр. ОСОБА_3 вже притягувався до адміністративної відповідальності 28 квітня 2015 року за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тоді в протоколі він виправив ч. 2 на ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Гр. ОСОБА_3 він про це не повідомляв.

Таким чином відсутні дані, що гр. ОСОБА_3 двічі протягом року керував транспортними засобами і піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2016 року щодо нього скасувати і провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1