АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, відносно якої закрито провадження - ОСОБА_2

іншого учасника ДТП (потерпілого) − ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 15.08.2016, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 15.08.2016 та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення. Визнати поважними причини пропуску строків оскарження постанови та поновити їх.

В обґрунтування апеляційних вимог, ОСОБА_3 вважає оскаржувану постанову незаконною та необ'єктивною. Зокрема, як стверджує апелянт, суд не дав належної оцінки доказам, що підтверджують порушення ОСОБА_2 вимог п.13.3 ПДР України, що призвело до ДТП, чим однобічно дійшов висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_3 посилається на те, що постановою не встановлено невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, а тому на його думку, він є належним доказом. Крім того, постановою не встановлено і не усунуто розбіжностей між відомостями протоколу і поясненнями ОСОБА_2 До того ж потерпілий наголошує, що невідповідність висновку суду дійсним обставинам підтверджується його письмовими поясненнями, які суд не досліджував, матеріалами справи. Також в апеляції зазначено, що судом не досліджено письмові пояснення свідка ДТП ОСОБА_4

Окремо в апеляційній скарзі вказується, що судом першої інстанції ОСОБА_3 належно не повідомлено про розгляд даних матеріалів, що позбавило його права надати пояснення суду та заявити клопотання. При цьому лише 26.08.2016 він отримав оскаржувану постанову, що привело до неможливості оскаржити її у 10-денний термін, а тому вважає, що це є підставою для визнання поважними причини пропущення строку на оскарження рішення та його поновлення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 344776 від 23.03.2016, ОСОБА_2 23.03.2016 о 07:50 год. керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Києві по вул. В. Гетьмана 6. Перелаштовуючись він повинен був дати дорогу автомобілю, який рухається у попутному напрямку по тій смузі на яку він має намір перелаштуватись, при одночасному перелаштуванні транспортного засобу, що рухається в одному напрямку. Водій, що знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч. Праворуч знаходився автомобіль НОМЕР_2. Водій ОСОБА_2 не дотримався до автомобіля НОМЕР_2 безпечного інтервалу, чим спричинив із ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.3, 13.1 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, думку особи, відносно якої закрито провадження - ОСОБА_2, який в свою чергу заперечив про ти наявної апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити в силі рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення учасників і їх відповіді на запитання суду, дослідивши в присутності сторін матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд керується наступним.

Першочергово судом з'ясовано питання вчасності подання апеляційної скарги ОСОБА_3 Згідно пояснень ОСОБА_3 встановлено, що при прийнятті рішення судом першої інстанції він присутнім не був, оскільки його не повідомляли про судові засідання. Матеріали даного провадження не містять судових повісток, які направлялись ОСОБА_3, а також телефонограм про сповіщення його про судовий розгляд матеріалів даного провадження. З огляду на такі обставини, а також зважаючи, що відповідно до наявного в матеріалах провадження зворотнього повідомлення копію оскаржуваної постанови ОСОБА_5 отримав 26.08.2016, а згідно штампової відмітки Солом'янського районного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_3 подано 05.09.2016, − суд вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 15.08.2016.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то суд вважає їх такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до правил ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Зважаючи, що ОСОБА_3 не приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції , суд апеляційної інстанції приймає до уваги його пояснення в суді апеляційної інстанції , які в цілому зводяться до наступного.

В судовому засіданні від 28.09.2016 ОСОБА_3 пояснив, що він рухався в середньому ряду прямо. Дорожньої розмітки не було, всього було 4 смуги руху: дві − під міст і 2 − на міст. ОСОБА_2 рухався в крайньому лівому ряду за ним і перелаштовуючись в ряд ОСОБА_3, вдарив останнього в ліве переднє крило. При цьому ОСОБА_3 просить суд звернути увагу на гальмівний шлях ОСОБА_2

ОСОБА_2 в судовому засіданні від 28.09.2016 надав наступні пояснення. Він рухався в крайньому лівому ряду прямо. ОСОБА_3 їхав в крайньому лівому ряду перед ним. Потім ОСОБА_3 перелаштувався в середній ряд. Автомобіль ОСОБА_3 колихнуло вправо, внаслідок чого він своїм бампером в'їхав в кут його бампера і притерся боком. На запитання суду ОСОБА_2 пояснив, що всього було два удари: перший прийшовся на передні пасажирські двері, прочесавши бік, а другий удав був в кут правого заднього бампера, саме тому його автомобіль і розвернуло.

Також судом апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_4, з огляду на те, що ОСОБА_3 був позбавлений в суді першої інстанції права заявляти клопотання щодо допиту свідків.

Так, в судовому засіданні від 28.09.2016, ОСОБА_4 пояснив, що він був пасажиром автомобіля його сина − ОСОБА_3 на момент, коли відбулось ДТП. Вони зі своїм сином ОСОБА_3 їхали до лікарні. З лівої сторони з'явився автомобіль ОСОБА_2, який прочесав їх транспортний засіб і різко повернув вправо.

Згідно п.10.3. ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутньому напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтись.

П.13.1. ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозяться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Однак, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, а саме: схему місця ДТП, первинних пояснень учасників ДТП, фотознімку з місця ДТП, співставляючи їх з поясненнями учасників при перегляді матеріалів в апеляційному порядку, − суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, суд звертає увагу на місце розташування обох автомобілів, зображеного на схемі місця ДТП, а саме на відстань обох автомобілів від брівки, яка становить у автомобіля «Део Ланос» 60 см. та 50 см., а у автомобіля «Смарт» − 230 см. та 220 см. При цьому, судом враховано положення п.1.10. ПДР України, де дано визначення поняття «смуга руху» і зазначено, що це поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів. З огляду на вказане, суд приходить до переконання, що автомобіль «Део Ланос» рухався в своїй смузі руху.

Окрім зазначеного суд також зважає на механічні пошкодження обох транспортних засобів, які стали учасниками ДТП, а саме: ковзне пошкодження на автомобілі «Смарт» та ковзне пошкодження разом із впадинами на пасажирських дверях та задньому бампері на автомобілі «Део Ланос».

Між тим, що стосується доводів апелянта про гальмівний шлях та про зображення напряму руху автомобіля «Део Ланос» на схемі місця ДТП, які на думку ОСОБА_3 підтверджують наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного проступку, то суд вважає їх необґрунтованими і такими, що спростовуються поясненнями ОСОБА_2, який зазначив, що при ДТП мало місце два удари: перший відбувся в передні пасажирські двері, а другий в задню кут правого бамперу, внаслідок чого його автомобіль розвернуло.

Окремо звертається увага на тому, що в судовому засіданні від 28.09.2016 судом задоволено клопотання ОСОБА_3 про витребування зібраних працівниками патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів, а саме фото/відео знімків. У відповідь на такий запит за підписом заступника начальника УПП у м.Києві ОСОБА_6 надійшов лист, в якому вказано, що термін зберігання відеозаписів із нагрудних камер співробітників поліції здійснюється згідно технічних характеристик виробника програмного забезпечення й може не перевищувати більше 30 діб з моменту фіксування події на відповідний прилад. Оскільки із дати фіксації події пройшло більше 30 діб, забезпечити виконання запиту не є можливим. З огляду на таку відповідь, твердження ОСОБА_3 про фіксування поліцією події ДТП, та відповідно існування доказів на підтвердження вини ОСОБА_2, не знаходять свого підтвердження.

Враховуючи, що у відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, у діях водія ОСОБА_2 відсутня основна ознака адміністративного проступку - протиправність діяння. А отже, оскільки матеріали справи містять докази невинуватості ОСОБА_2 в порушенні ПДР України, що підтверджується зібраними по справі доказами, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 15.08.2016, як того просить в апеляційній скарзі ОСОБА_3

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищезазначеним.

Керуючись ст. ст. 294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 15.08.2016.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 15.08.2016, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копія повного рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/1320/2016

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Агафонов С.А.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.