АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну ОСОБА_3 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 15.08.2016, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 15.08.2016 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 15.08.2016 та закрити дану справу.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_3 вважає, що оскаржуване рішення суд виніс посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення, який був складений з грубим порушенням чинного законодавства України та висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», в якому не було вказано жодного результату аналізів та був відсутній підпис самого ОСОБА_3

Зокрема, як стверджує апелянт, протокол про адміністративне правопорушення містить такі порушення: по-перше протокол був складений 23.05.2016 о 19.50 год. з посиланням на порушення вимог пункту 2.9 (а) ПДР, що за відповідністю передбачає порушення ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі особистих доводів лейтенанта поліції ОСОБА_4, оскільки медичний висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» був складений 24.05.2016; по-друге, протокол був складений без присутності свідків; по-третє, у протоколі зазначено, що ОСОБА_3 не працює, не зважаючи на те, що він надав співробітнику правоохоронних органів лейтенанту поліції ОСОБА_4 інформацію про місце своєї роботи; по-четверте, у протоколі не вказані обставини при яких було встановлено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП; по-п'яте, до протоколу було внесено допис, а саме посилання на медичний висновок від 24.05.2016; по-шосте, про доповнення протоколу ОСОБА_3 повідомлено не було. Окрім наведено, апелянт наголошує, що копія протоколу про адміністративне правопорушення йому не вручалась.

Стосовно висновоку «Соціотерапія» від 24.05.2016, то на думку ОСОБА_3, він не відповідає чинному законодавству України, з наступних причин: по-перше, у ньому відсутні результати аналізів, які могли б вказувати на наркотичне сп'яніння ОСОБА_3 наркотичним засобом «морфін»; по-друге, в ньому відсутній підпис ОСОБА_3, що на думку апелянта є порушенням його інтересів та законного право на оскарження даного медичного висновку.

Також в апеляційній скарзі стверджується, що захід адміністративного стягнення теж судом було обрано із порушенням вимог закону, оскільки суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, а не наприклад, штрафу. При цьому апелянт зауважує, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його у дуже скрутне становище.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга захисника не містить.

Як встановлено судом першої інстанції, 23.05.2016 о 19 год. 00 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Полярній, в стані наркотичного сп'яніння, а саме зіниці не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Огляд на стан наркотичного сп'яніння проводився в установленому законом порядку у лікаря нарколога. Відповідно до висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» № 002491 від 24.05.2016, ОСОБА_3 перебував у стані наркотичного (морфін) сп'яніння, чим порушив п. 2.9.(а) ПДР.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_3 та свідків, їх відповіді на питання суду, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд керується наступним.

В судове засідання 19.10.2016, ОСОБА_3 не з'явився. Між тим, матеріали провадження містять розписку про повідомлення ОСОБА_3 про судове засідання на 17:00 год. 19.10.2016. Також як пояснила в судовому засіданні захисник ОСОБА_2, ОСОБА_3 хворіє і він не проти, аби апеляційна скарга розглядалась за його відсутності. За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 належним чином повідомлений про судове засідання, при цьому його інтереси в суді представляє захисник, суд вважає за можливе розглянути матеріали даного провадження за відсутності правопорушника.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то суд виходить з такого.

Як пояснив в судовому засіданні від 14.09.2016 ОСОБА_3, він не керував транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння.

Також судом апеляційної інстанції для встановлення усіх фактичних обставин справи, всебічного та повного розгляду даного провадження, допитано свідків по справі: інспектора УПП в м.Києві ОСОБА_4 та лікаря, який склав медичний висновок ОСОБА_5

Так, в судовому засіданні від 07.10.2016 свідок ОСОБА_4 пояснив, що ним та його напарником був зупинений ОСОБА_3, який керував автомобілем «Mercedes-Benz». Був сонячний день, але ОСОБА_3 був блідий, зіниці не реагували на світло. Запропонували пройти ОСОБА_3 медичний огляд. Спочатку він не погоджувався, але потім все ж таки поїхав до клініки «Соціотерапія», де останній здав мочу в присутності лікаря та інспектора поліції. Через три доби забрали висновок з лікарні і передали матеріали до суду. На запитання суду інспектор пояснив, що протокол складався при зупинці ОСОБА_3 в його присутності, після чого правопорушник розписався в ньому. Причиною зупинки ОСОБА_3 стало порушення ПДР України. Медичний огляд проводив лікар нарколог. В протоколі є дописка, оскільки відповідна інформація могла бути внесена до протоколу лише після отримання медичного висновку, що і було зроблено. На запитання ОСОБА_3 ОСОБА_4 зауважив, що дійсно, спочатку лікар, який проводив огляд сказав, що на перший погляд за ОСОБА_3 не спостерігається вплив наркотичних засобів, однак він, ОСОБА_4, та його напарник наполягли на проведенні аналізів. На запитання захисника ОСОБА_4 пояснив, що огляд проводив лікар чоловічої статі.

В судовому засіданні від 19.10.2016 ОСОБА_5 пояснила, що вона складала висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння від 24.05.2016 відносно ОСОБА_3 У ОСОБА_3 було відібрано для проведення аналізу мочу на наявність морфіну, марихуани та амфітаміну. Дослідивши направлення, результати аналізів (мочі), акт медичного огляду у ОСОБА_3 було виявлено на час здачі аналізу речовину морфін. На запитання суду лікар ОСОБА_5 зазначила, що вона являється завідувачем відділення медичних оглядів на стан алкогольного і наркотичного сп'яніння КМНКЛ «Соціотерапія». Оскільки лікар ОСОБА_6, який проводив попередній огляд ОСОБА_3 захворів, а потім 03.06.2016 звільнився, ОСОБА_5 як завідувач відділення, склала заключний висновок. Також лікар пояснила, що «морфін» відноситься до опіумної групи, внаслідок вживання якого спостерігається загальмованість. Може вводитись в організм людини периорально, внутрішньовенно. Лікарем ОСОБА_6 не виявлено травматичних пошкоджень на шкірі ОСОБА_3 На запитання захисника ОСОБА_5 пояснила, що засоби групи опіатів, до яких відноситься морфін, виходять з організму людини до 6 год. після вживання, при цьому реакція буде позитивною протягом 48 год. Також на запитання захисника лікар зазначила, що висновок складається в трьох примірниках: перший направляється поліції, другий залишається в лікарні, а третій вручається особі, відносно якої він складався. Особи, відносно яких складається висновок, самі повинні звернутись до лікарні і поцікавитись результатами проведених аналізів.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, зазначеними вище поясненнями свідків повністю спростовуються доводи та пояснення апелянта про те, що 23.05.2016 ОСОБА_3 не керував транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння.

Таким чином, суд апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає їх не обґрунтованими та такими, які не підтверджуються зібраними доказами по справі.

В той же час, що стосується посилання апелянта на наявність в протоколі про адміністративне правопорушення ряду порушень, то з урахуванням отриманих відомостей, якими підтверджуються викладені в постанові суду першої інстанції фактичні обставини справи та висновок про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, − такі порушення не тягнуть за собою скасування постанови. При цьому, стосовно невідповідності висновку КМНКЛ «Соціотерапія» від 24.05.2016 вимогам чинного законодавства, то такі доводи апеляції спростовуються поясненнями ОСОБА_5, а також наданими нею копією направлення на стаціонарне наркологічне обстеження, копією результатів лабораторного дослідження № 424, копією акту медичного огляду від 23.05.2016.

Між тим, суд погоджується з доводами апеляції про порушенням поліцією вимог ч.2 ст.254 КУпАП в частині невручення ОСОБА_3 копії протоколу про адміністративне правопорушення. Однак зважаючи, що правопорушник наділений правом на ознайомлення з матеріалами провадження, яке він міг реалізувати на стадії судового розгляду справи, суд не вважає їх підставою для скасування постанови.

Що стосується тверджень апелянта про порушення судом вимог закону при обранні заходу адміністративного стягнення, то суд апеляційної інстанції виходить з того, що судом першої інстанції згідно змісту оскаржуваної постанови було враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його ставлення до скоєного, а тому погоджується з висновком про необхідність накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки саме такий вид стягнення за встановлених обставин є необхідним і достатнім для перевиховання правопорушника та попередження вчинення нових правопорушень.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Оболонського районного суду міста Києва від 15.08.2016 та закриття провадження, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 15.08.2016 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копія повного рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/1274/2016

Категорія: ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Жук М.В.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.