Справа № 535/744/16-п
Провадження № 3/535/202/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року смт Котельва

Суддя Котелевського районного суду Полтавської області Загнійко А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні має двоє малолітніх дітей, тракториста СК «Дружба» (смт Котельва Полтавської області),

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 11.09.2016 року о 21.10 год. на автодорозі Котельва-Полтава, керував моторолером «Honda-Dio», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав повністю, підтвердивши факт його відмови у присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, пояснив, що під час керування транспортним засобом перебував в стані алкогольного спяніння, у скоєному щиро розкаявся. Просив при накладені адміністративного стягнення не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки його робота безпосередньо повязана з наявністю у нього посвідчення водія і це його єдине джерело доходу, вказав, що він є єдиним годувальником у родині, його дружина не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на його утриманні, окрім дружини, знаходиться двоє малолітніх дітей та батьки-інваліди.

Крім того, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 11.09.2016 року серії АП2 №114085 (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння (а.с.2,3).

Відповідальність на підставі ч.1 ст.130 КУпАП настає при керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставинами, що помякшують провину ОСОБА_1 є щире каяття, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачені ст.35 КУпАП, під час судового розгляду не встановлено.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15.05.2008 року»). Європейський суд з прав людини зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer)проти Австрії» від 23.10.1995 року, зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.091998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Відповідно до ч.2 ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У Кодексі України про адміністративне правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м'якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м'якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини, повне визнання ОСОБА_1 своєї провини, особу винного, який позитивно характеризується за місцем роботи в СК «Дружба» та робота якого безпосередньо залежить від наявності у нього права керування транспортними засобами, оскільки він працює трактористом і це його єдине джерело доходу, є єдиним годувальником в родині, на його триманні є двоє малолітніх дітей та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також батьки, які інвалідами другої групи; відповідно до ст.49 КУпАП, вважається таким, що вчинив правопорушення вперше (а.с.14-17, 19-33), суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП без позбавлення права керування, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 32, 33, 401, ч.1 ст.130, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. (десять тисяч двісті грн. 00 коп.), без позбавлення права керування транспортними засобами.

Розяснити ОСОБА_1, що згідно з ч.1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 статті 307 КУпАП, та з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби, стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі 20400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста грн. 00 коп.), на підставі ч.2 ст.308 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн. (двісті сімдесят пять грн. 60 коп.).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя