АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно постанови, 11 липня 2016 року о 02 год. 35 хв., ОСОБА_2 в м. Києві по вул. Луговій, 13, керував автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та нечітка мова. Від огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, а провадження в справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що всі докази його винуватості ґрунтуються лише на показаннях свідків, з якими у нього перед цим виникла сварка, однак суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 272 КУпАП, проігнорував його клопотання щодо їх виклику в судове засідання. Вказує на безпідставність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки транспортним засобом він не керував, припаркував свій автомобіль біля заводу залізобетонних конструкцій, однак охоронці заводу, з якими у нього виник конфлікт, викликали патруль поліції і коли працівники поліції його затримали, автомобіль знаходився у нерухомому стані, при цьому за кермом в цей час він не перебував. Незважаючи на це, суд не взяв до уваги його пояснення, проігнорував його вимоги про виклик свідків та дослідження записів з камер відеоспостереження для підтвердження цієї обставини.

Крім того зазначає, що сам факт визнання у його поясненнях вживання незначної кількості спиртних напоїв за тривалий час до складання протоколу, не може бути доказом наявності стану сп'яніння саме у момент керування транспортним засобом, оскільки цей стан має бути визначений відповідно до «Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів».

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2, який заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та просив скасувати оскаржувану постанову судді від 11.08.2016 року, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, при розгляді справи відносно ОСОБА_2, суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку

про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров'я №1452/735 від 09.11.2015 року, вказана інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп'яніння, та оформлення результатів такого огляду.

З матеріалів справи вбачається, що, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, суддя послався на протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №227674 від 11.07.2016 року, складений відносно ОСОБА_2, рапорт інспектора УПП в м. Києві Погребної В.С., акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.07.2016 року, письмові пояснення свідків, а також на пояснення самого правопорушника, надані ним під час судового розгляду, як на докази винуватості ОСОБА_2, однак належним чином не дослідив та не перевірив вказані докази.

Крім цього, розглядаючи справу відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду, не дав належної оцінки поясненням ОСОБА_2, викладених у його запереченнях від 10.08.2016 року (а.с.8-10), що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що він 11.07.2016 року приблизно о 01 годині, після сварки зі своєю дружиною, перебуваючи у збудженому стані, поїхав на власному автомобілі «Skoda Felicia» (пикап) д.н.з. НОМЕР_1, до заводу Залізобетонних конструкцій, що знаходиться по вул. Луговій, 13 в м. Києві, з метою там переночувати. Припаркувавши свій автомобіль на майданчику біля вказаного заводу, він випив приблизно пів пляшки пива, після чого через 15-20 хвилин до нього підійшли працівники охорони вказаного підприємства та в грубій формі повідомили йому, що на даній території паркуватися не можна, а тому він має прибрати свій автомобіль. У відповідь на такі вимоги, він повідомив охоронцям, що вже випив пива, а тому не може сідати за кермо, в результаті чого між ними виникла сварка, внаслідок якої охоронцями були викликані працівники поліції, які приїхавши на місце, склали відносно нього протокол за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, за що передбачена відповідальність встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому ОСОБА_2 зазначив, що від проходження огляду на стан сп'яніння він відмовився тому, що в присутності працівників поліції, які приїхали за викликом охоронців, він не перебував за кермом, тим більше не керував транспортним засобом і, що свідками його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, були ті ж самі охоронці, з якими у нього перед цим виник конфлікт.

Вказані ОСОБА_2 обставини, повністю узгоджуються з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 11.07.2016 року (а.с.4, 7), наданих безпосередньо на місці пригоди, в яких останні вказували, що під час перевірки постів охоронюваного об'єкту, побачили о 1 годині 30 хвилин, на службовій стоянці автомобіль білого кольору, а коли підійшли, відчули від водія цього автомобіля різкий запах алкоголю та викликали поліцію; даними, що містяться в листі Національної поліції ГУНП у м. Києві №Д-52-017/12531/3/01-2016 від 28.09.2016 року (а.с. 41) та рапорті інспектора УПП у м. Києві Погребної В.С. від 11.07.2016 року (а.с. 6), в якому зазначено, що під час патрулювання в складі екіпажу №0551, приїхали за викликом до заводу Залізобетонних конструкцій, що по вул. Лугова, 13 в м. Києві, де на парковці ДБК-4, було виявлено водія автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2, який зі слів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. На пропозицію пройти огляд на стан сп'яніння, водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків.

Отже, переглядаючи постанову судді в межах поданої апеляційної скарги вважаю, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, оскільки процедура проведення такого огляду чітко регламентована «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», де пунктом 6 передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Оскільки матеріали провадження не містять доказів того, що працівники поліції зупинили водія ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, та враховуючи, що під час розгляду справи суддею не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, що призвело до постановлення незаконного рішення, постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 рокупідлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності закриттю, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1275/2016 Категорія КУпАП: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.