Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1082/2016
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року,

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця к/р Нарпай Навоійського району Новоійської області Республіки Узбекистан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як встановлено постановою судді, 05 лютого 2016 року о 03 год. 00 хв., в м. Києві по вул. Жилянській, 75, ОСОБА_2 керував автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього - закрити у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_2 подав до апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 26 квітня 2016 року.

В обґрунтування поданої скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що постанова судді є незаконною, оскільки він не вважає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як зазначає скаржник, 04 лютого 2016 року до нього завітали його знайомі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Згодом, вже після другої години 05 лютого, він вирішив підвезти їх до гуртожитку, який знаходиться по АДРЕСА_2. При цьому за кермом автомобіля знаходився не він, а ОСОБА_3, якому, на його прохання, він дозволив покерувати автомобілем, оскільки той мав посвідчення водія, але не мав свого автомобіля. Коли вони зупинились біля гуртожитку та вийшли з автомобіля до них одразу під'їхали на службовому автомобілі працівники поліції, але то були не патрульні інспектори, а працівники служби охорони. Під час спілкування з працівниками поліції, вони почали говорити, що він, ОСОБА_2, п'яний їздить за кермом, на що він відповів, що алкоголь не вживав і автомобілем не керував. Це саме їм підтвердив ОСОБА_3, але вони все одно наполягали на тому, що за кермом був саме він, ОСОБА_2, після чого викликали патрульних інспекторів.

Після прибуття патрульних їм також намагались пояснити про те, що за кермом був ОСОБА_3, однак пройти обстеження на наявність алкоголю запропонували йому, ОСОБА_2 Він відмовився від обстеження, оскільки підстав для цього ніяких не було, через те, що він не керував автомобілем та не порушував Правил дорожнього руху.

За таких обставин ОСОБА_2 вважає, що в даному випадку відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим відносно нього не мали права складати протокол про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, скаржник посилається на те, що він не брав участі у розгляді справи щодо нього, оскільки він не був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 12.07.2016 у МРЕВ Шевченківського району м. Києва, коли він намагався з'ясувати можливість отримання посвідчення водія нового зразка.

Того ж дня він, ОСОБА_2, поїхав до Голосіївського районного суду м. Києва, де ознайомився з матеріалами адміністративної справи та отримав копію постанови суду від 26.04.2016.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу на її підтримку; пояснення допитаних в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання ОСОБА_2 щодо поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови судді від 26 квітня 2016 року, оскільки обставини наведені в клопотанні дозволяють зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.

Сама ж апеляційна скарга не може бути задоволена, виходячи з наступних підстав.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_2 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, яка була підтверджена поясненнями двох свідків.

Більш того, сам ОСОБА_2, як в апеляційній скарзі, так і в своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції, не заперечував факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, пояснюючи це лише тим, що він не керував транспортним засобом і не порушував Правил дорожнього руху.

Однак, незважаючи на те, що ці пояснення підтвердив в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3, вони не можуть бути визнані безспірним доказом відсутності події або складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки як пояснення ОСОБА_2, так і пояснення його знайомого ОСОБА_3 про те, що за кермом транспортного засобу знаходився останній, спростовуються іншими доказами по справі, а саме рапортом та поясненнями в суді апеляційної інстанції працівника поліції ОСОБА_7, протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та поясненнями інспектора патрульної поліції ОСОБА_6, яка складала цей протокол.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не керував автомобілем та не порушував Правил дорожнього руху, у зв'язку з чим відносно нього не мали права складати протокол про адміністративне правопорушення, не знайшли свого об'єктивного підтвердження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_2 повинна бути залишена без змін, а його апеляційна скарга - без задоволення, оскільки вона не містить в собі достатніх даних, які б могли служити законними підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Бойко О.В.