Єдиний унікальний номер 236/2180/16-п Номер провадження 33/775/165/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року місто Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, за участю правопорушника ОСОБА_2, представника правопорушника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника правопорушника ОСОБА_3 на постанову судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2016 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Горлівка Донецької області, українку, громадянку України, працюючу, ІПН- НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. і стягнуто з неї судовий збір в розмірі 275,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суддя визнав встановленим, що 30.08.2016 року о «20» годині «00» хвилин, ОСОБА_2 рухаючись по вул. Папаніна с. Карпівка Лиманського району Донецької області, перегоняла корову в темну пору доби, неналежно стежила за нею, що призвело до самовільного виходу тварини на проїзжу частину дороги, внаслідок чого на неї скоїв наїзд автомобіль ВАЗ-21103, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, автомобіль отримав механічні пошкодження, а тварина тілесні ушкодження.

Постановою судді Крснолиманського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.

В апеляційній скарзі на зазначену постанову суду представник правопорушниці просить її скасувати, провадження у справі закрити. Вважає висновок суду незаконним, та таким що суперечить матеріалам адміністративної справи, поясненням правопорушниці та свідків. Зазначає, що тварина, яка належить ОСОБА_2 випасалась у відведеному місці і не була без нагляду. Також, відповідно до п.п. 7.7 г відповідальність погоничів тварин настає коли вони ведуть тварин по дорогам з удосконаленим покриттям, якщо поруч є інші дороги. Звертає увагу, що цей пункт порушений не був, оскільки в с. Карпівка Лиманського району не має удосконаленого покриття, про що заявив водій автомобіля та свідки в судовому засіданні. Також представник наполягає що в цей час не було темно на дорозі, а тільки сіріло, про що підтвердив свідок ОСОБА_5, пояснення водія автомобіля ОСОБА_4 є не щирими, тому автор апеляції вважає що він порушив п. 12.2, п.12.3 ПДР.

Заслухавши правопорушника ОСОБА_2, представника правопорушника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали, прихожу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

Пункт 1.10 «Загальні положення» ПДР України визначає, що учасником дорожнього руху є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

Пункт 5 статті 1 глави 1 «Загальні положення» Конвенції про дорожній рух визначає, що водієм ( погоничем) є всяка особа, яка керує транспортним засобом, автомобілем і т.п. (включно велосипедом) або яка веде по дорогам скот, стада, упряжних, в'ючих або верхових тварин.

Відповідно до п.7.7«ґ» ПДР України, погоничам тварин забороняється переганяти тварин по дорогах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості.

Відповідно до правил дорожнього руху темна пора доби є частина доби від заходу до сходу сонця, оскільки 30 серпня 2016 року захід сонця відбувся о 18 годині 46 хвилин, то суддя першої інстанції прийшов до правильного висновку що ОСОБА_2 переганяла тварину (корову) саме в темну пору доби.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, що відповідає фактичним обставинам справи.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2, свою вину в скоєні правопорушення передбаченого ст.124 КупАП не визнала та в суді першої інстанції пояснила, що вона дійсно 30.08.2016 р. десь о 20.00 годині гнала свою корову додому по правому узбіччу вулиці Папаніна в с. Карпівка рухаючись згори вниз, а по лівому узбіччу дороги йшов її племінник, вона почула гуркіт машини і на пропозицію її племінника перейшла на його сторону, а корова залишилась сама на іншій стороні дороги. Через деякий час в попутному їм напрямку появилась легкова машина яка вдарила її корову. Крім того правопорушниця пояснила, що корова залишилась без нагляду, оскільки вона втікла від неї та вона її шукала.

Факт порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху є доведеним сукупністю наступних фактичних даних.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 1 № 900072 від 30.08.2016 року (а.с.3) о 20-00 годині 07.12.2015р. ОСОБА_2М здійснювала перегін тварини (корови) в темну пору доби, внаслідок чого відбулося зіткнення між твариною та транспортним засобом автомобіль ВАЗ-21103, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 В результаті ДТП вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

В схемі до протоколу огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано місце зіткнення транспортного засобу та тварини (а.с.4).

Також вина правопорушника ОСОБА_2, підтверджена поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили, що ДТП сталось в умовах недостатньої видимості, а також що тварина (корова) несподівано вибігла з зарослів на дорогу, по якій рухався на автомобілі ОСОБА_4 зі швидкістю 30-40 км/год.

З огляду на наведене, доводи представника ОСОБА_3, щодо невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є надуманими та не підтверджується матеріалами справи.

Обговорюючи доводи апелянта, в частині того що водій автомобіля ВАЗ-21103 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до п. 12.2, п.12.3 ПДР, суддя вважає їх не слушними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки виходять за межі апеляційного розгляду.

Не можна вважати обґрунтованими твердження представника про відсутність на місці ДТП дороги з удосконаленим покриттям слід зазначити, що саме асфальтове покриття по якому рухався ОСОБА_4 і є удосконаленим по відношенню до інших.

Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника правопорушника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.10.2016 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя