Справа № 306/1725/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Вербицький В. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області Уліганинець П. І. від 05 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто в дохід держави судовий збір 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 вересня 2016 року встановлено, що 14.08.2016 року близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_1 в с. Неліпино Свалявського району керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2106» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови районного суду, скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1, посилаючись на ст. ст. 7, 268 КУпАП, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та правову позицію, яка викладена в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Бендерський проти України» (заява №22750/02 параграф 42) вказує, що справу було розглянуто з порушенням його процесуальних прав, оскільки судовий розгляд проведено за його відсутності. Вважає, що суд першої інстанції з метою дотримання його прав повинен був направити йому повторно повістку про виклик. Щодо звинувачення його у керуванні транспортним засобом у нетверезому стані вказує, що його огляд проведено із порушеннями нормативних актів, які регулюють цю процедуру, що є прямою фальсифікацією фактів, а саме у відповідності до Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена наказом МВС України, МОЗ України, МЮ України від 24.02.1995 року №114/38/15-36-18, зареєстрована в МЮ України 07.03.1995 року за №55/591), проба за допомогою трубки «Контроль тверезості» не застосовувалася, що робить незаконним подальше направлення на медичне освідування, а результати такого освідування відповідно є недійсними. Звертає увагу на те, що сам факт визнання в поясненнях до адміністративного протоколу вживання за тривалий час до складення протоколу незначної кількості спиртних напоїв не може бути доказом наявності стану сп'яніння саме в момент керування транспортним засобом та під час складення протоколу, оскільки такий стан може визначатися лише шляхом, який прямо передбачений вказаною Інструкцією. Крім того, суддею районного суду в постанові не обґрунтовано і обрання виду адміністративного стягнення, що розцінюється як порушення ст. 33 КУпАП. З урахуванням наведеного зазначає, що не є доведеним наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування вимоги про поновлення строку оскарження постанови судді Хайнус О. Я. вказує, що розгляд справи було здійсненого за його відсутності з порушенням його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та копію постанови від 05.09.2016 року він отримав тільки 11.09.2016 року.

Вирішуючи питання про поновлення строку суддя апеляційного суду виходить з наступного.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності встановлені статтею 268 КУпАП, відповідно до частини першої якої справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Порядок повідомлення про розгляд справи встановлено статтею 277-2 КУпАП, відповідно до якої повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (ч. 1). Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З постанови судді від 05 вересня 2016 року вбачається, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП розглянута судом за його відсутності.

Але, ОСОБА_1 був своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання 27.08.2016 року повістки на його ім'я Коневич, а також інформацією із мережі Інтернет щодо відстеження пересилання поштового відправлення - судової повістки за штрихкодовим ідентифікатором: 684 з відміткою про вручення її адресату особисто.

Оскільки від ОСОБА_1 не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи суд розглянув справу відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП.

В матеріалах справи міститься лист №306/1725/16-п від 05.09.2016 р. провадження №3/306/510/16 за вих. №7567 про направлення ОСОБА_1 копії постанови районного суду.

За таких обставин вимоги ст. 277-2 та ч. 1 ст. 285 КУпАП судом не порушено.

Однак дані про час отримання ОСОБА_1 копії постанови районного суду в справі відсутні.

ОСОБА_1 посилається на те, що постанова отримана ним 11.09.2016 року.

Даних які б спростовували такі твердження в матеріалах справи відсутні.

Апеляційна скарга подана через суд першої інстанції 19.09.2016 року.

Враховуючи, що постанова суддею районного суду винесена за відсутності ОСОБА_1, а апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови вважаю клопотання про поновлення строку подачі апеляційної скарги таким, що підлягає задоволенню.

Перевіривши справу про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду встановив наступні факти та на їх підставі дійшов таких висновків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є не обґрунтованими і спростовуються доказами, дослідженими суддею районного суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення, викладеними в постанові.

Наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винність ОСОБА_1 в його вчиненні встановлено суддею районного суду на основі фактичних даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №454195 від 14.08.2016 року; письмових поясненнях ОСОБА_1 від 14.08.2016 року; висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння №15 від 14.08.2016 року.

Так, 14.08.2016 року о 01 годині 05 хвилин в м. Свалява вул. Визволення, інспектором Мукачівського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №454195, в якому зазначено, що 14.08.2016 року о 00 годин 30 хвилин в Свалявському районі с. Неліпино водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Підпис особи, ознайомленої з місцем, часом розгляду справи та якій роз'яснено її права і обов'язки» міститься підпис ОСОБА_1, а в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» вказано: «з протоколом ознайомлений та згідний ОСОБА_1» (а. с. 1).

В своїх письмових поясненнях від 14.08.2016 року ОСОБА_1 зазначив, що з 13.08.2016 року по 14.08.2016 року він вживав спиртні напої в свого друга, а саме алкогольне пиво, після чого сів за кермо свого авто НОМЕР_3. і рухався до своєї домівки. З результатами медичного освідування на стан алкогольного сп'яніння - 2,90 %о згідний (а. с. 2).

Висновком щодо результатів медичного огляду №15 чергово лікаря ОСОБА_3 Свалявської ЦРЛ встановлено, що оглянутий 14.08.2016 року о 01 годині 15 хвилин ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп'яніння. У висновку міститься підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами огляду та вказано ним «згідний ОСОБА_1» (а. с. 3).

Згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналогічні положення містяться в абзаці 1 п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, яким зокрема встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Такі ж вимоги встановлені в п. 7 розділу І Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як встановлено матеріалами справи працівник поліції відповідно до вимог вищевказаного закону та нормативно-правових актів забезпечив проведення огляду водія ОСОБА_1 в закладі охорони здоров'я, за результатами якого лікарем було зроблено висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1, згідно якого останній перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, було дотримано передбаченого ст. 266 КУпАП порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння.

За таких обставин суддя районного суду правильно встановив обставини справи і кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння.

Інструкція про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів, на яку посилається апелянт, була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства юстиції України від 24 лютого 1995 року №114/38/15-36-18, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 березня 1995 р. за N 55/591, який втратив чинність 11 травня 2009 року згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства юстиції України від 21 квітня 2009 року №81/261/712/5, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Оскільки ОСОБА_1 був своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, не з'явився за викликом суду і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи судом не було порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на справедливий суд, визначене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до санкції частини 1 статті 130 КУпАП (в редакції Закону України від 7 липня 2016 року №1446-VIII, який набрав чинності 27 липня 2016) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, відповідно до якої стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Накладене суддею районного суду на ОСОБА_1 стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та вимогам ст. 33 КУпАП.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 поновити строк подачі апеляційної скарги на постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 вересня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто в дохід держави судовий збір 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Вербицький В. В.