АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1, за участі:

особи, відносно якої закрито провадження − ОСОБА_2

захисника − ОСОБА_3

представника потерпілої − ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5, на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 13.04.2016,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову Деснянського районного суду міста Києва від 13.04.2016 та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за порушення п.п. 13.1. ПДР.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт вважає оскаржувану постанову такою, що прийняття з грубим порушенням норм процесуально та матеріального права, а висновки, викладені в постанові, не відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема ОСОБА_4 посилається на те, що обставини однієї і тієї ж ДТП, зазначені в протоколах відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_2, є взаємовиключними. Суд першої інстанції не дослідив фотографії з місця ДТП, що були зроблені ОСОБА_5, та не надав оцінки поясненням свідка ОСОБА_6, що знаходилась в автомобілі BMW, підтвердженням чого є її наявність на фотографіях з місця ДТП. При цьому представник потерпілої в апеляції наводить пояснення свідка ОСОБА_6

Також в апеляційній скарзі звертається увага суду на тому, що схема ДТП суперечить поясненням ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7 в частині розміру дистанції автомобілів до зіткнення, і які на думку ОСОБА_4, спростовуються схемою ДТП, поясненнями свідка ОСОБА_6 та фото, що були зроблені з місця ДТП.

Окремо в апеляційній скарзі наголошено, що ОСОБА_5 жодного разу не отримала повістку про розгляд справи в строк передбачений ст. 277-2 КУпАП, а матеріали справи не містять документів на підтвердження факту отримання ОСОБА_5 повістки про дату, час та місце судового розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №325832 відносно ОСОБА_2, 28.02.2016 о 20.30, по вул. М.Цвєтаєвої, 5, в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.п. 13.1 ПДР та чинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілої та її представника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, думку особи, відносно якої закрито провадження ОСОБА_2 та його захисника, які заперечили проти наявної апеляційної скарги та вважали за необхідне залишити в силі рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення учасників і їх відповіді на запитання суду, дослідивши в присутності учасників процесу матеріали справи і зясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що така апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Першочергово при розгляді даної апеляційної скарги судом зясовано питання щодо неявки ОСОБА_5 в судове засідання до суду першої інстанції на 13.04.2016. Матеріали даної справи не містять зворотного повідомлення про отримання ОСОБА_5 повістки про виклик до Деснянського районного суду міста Києва на 13.04.2016. Крім того в судовому засіданні від 06.06.2016 ОСОБА_5 пояснила, що повістку про виклик до суду отримував її син, який повідомив суд про неможливість явки потерпілої ОСОБА_5 до суду на 06.04.2016, так як ОСОБА_5 перебуває за кордоном, що підтверджується копією відповідної сторінки закордонного паспорту потерпілої. Повістку до суду на 13.04.2015 ОСОБА_5 отримала 15.04.2016, тобто вже після того, як відбулось засідання.

За таких обставин, судом першої інстанції в порушення вимог КУпАП розглянуто справу за відсутності потерпілої, а отже, не дотримано вимог закону в частині надання сторонам по справі можливості надавати пояснення та докази на підтвердження своєї невинуватості при розгляді справи в судовому порядку.

Так, у відповідності до правил ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Зважаючи, що ОСОБА_5 була позбавлена можливості надавати пояснення та докази в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції приймає до уваги її пояснення, які в цілому зводяться до наступного.

В судовому засіданні від 06.06.2016 ОСОБА_5 пояснила, що у дворі будинку в сторону вул. М.Цвєтаєвої, на повороті вона побачила, що перед нею була перепона. Вона, ОСОБА_5 почала повертати ліворуч, їй назустріч рухався автомобіль. Для того, щоб пропустити автомобіль, що їхав з лівої сторони по дорозі куди почала повертати ОСОБА_5, вона зупинилась і в цей час в задню частину її авто НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2. При цьому ОСОБА_5 пояснила, що жодних рухів назад вона не виконувала. Також потерпіла зауважила, що на всю протяжність дороги були припарковані автомобілі.

Також в судовому засіданні від 06.06.2016 було задоволено клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 та допитано свідка ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_5 була позбавлена можливості в суді першої інстанції заявити клопотання про допит свідків.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 була пасажиром автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 під час ДТП. В своїй поясненнях ОСОБА_6 вказує, що вони з ОСОБА_5 повільно виїзджали з двору. ОСОБА_5 пригальмувала, вона ОСОБА_6 в цей час дивилась на мобільний телефон, відчула поштовх, в цей момент відбувся удар. При цьому свідок пояснила, що назад їх авто не рухалось, з лівого боку були припарковані автомобілі.

Так, ОСОБА_2 в своїх поясненнях, наданих суду 06.06.2016 стверджує, що він рухався прямо за автомобілем «BMW Х-1» з метою повороту на ліво. Коли ОСОБА_5 побачила зустрічний автомобіль − почала здавати назад і таким чином здійснила удар з його автомобілем. При цьому ОСОБА_2 стверджує, що він сигналив ОСОБА_5, коли та рухалась заднім ходом.

Отже суд, враховуючи вищевикладене, вважає пояснення свідка ОСОБА_6 суперечливими, з огляду на те, що ОСОБА_6 в момент ДТП дивилась на мобільний телефон і самої події ДТП не бачила, а лише відчула поштовх автомобіля.

Натомість, протилежні пояснення потерпілої ОСОБА_5 та пояснення ОСОБА_2, а також фотознімки з місця ДТП, долучені до матеріалів справи за клопотанням представника потерпілої, не є обґрунтованими доказами на підтвердження чи спростування однозначного висновку щодо події, яка мала місце 28.02.2016, адже вони дають протилежні поясненя відносно однієї обставини ДТП .

Крім того, судом береться до уваги той факт, що місце розташування автомобілів на схемі ДТП статичне і лише вказує на місце перебування автомобілів-учасників вже після ДТП, не вказуючи на динаміку руху транспортних засобів.

Між тим, схема ДТП, на яку посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_4 і яка, на думку апелянта, спростовує пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7, а також протокол про вчинення адміністративного правопорушення, самі по собі не можуть бути беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не впливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»).

За таких обставин, враховуючи, що у суду апеляційної інстанції немає підстав вважати сумнівним, недостовірним чи необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного проступку та рішення щодо закриття провадження, а потерпіла та її представник не надали достатніх доказів, які б спростували такий висновок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, як того просить в апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_4

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 13.04.2016, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копія повного рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/735/2016

Категорія: ст.124 КУпАП

Суддя у першій інстанції ОСОБА_8

Суддя в апеляційній інстанції ОСОБА_1