Справа № 344/7447/16-п
Провадження № 33/779/206/2016
Категорія 2 ст. 172-7 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Шкрібляк Ю.Д.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, та її захисника - адвоката Лучка А.О., прокурора Данилишина В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка АДРЕСА_1, українка, неодружена, з вищою освітою, працює на посаді судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду, громадянка України,?

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а провадження в справі щодо неї закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 цього ж Кодексу.

З постанови судді вбачається, що з протоколу №22 про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-7 КУпАП від 07.06.2016р., складеного тимчасово виконуючим обов'язки начальника сектору ВБКОЗ УСБУ в Івано-Франківській області підполковником ОСОБА_4, випливає, що згідно Указу Президента України №1037/2008 від 13.11.2008 року ОСОБА_2 призначено на посаду судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду у межах п'ятирічного строку, а згідно Постанови Верховної Ради України №451-VII від 05.09.2013 року її обрано на посаду судді безстроково.

За таких обставин, ОСОБА_2, у відповідності до підпункту "г" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, як професійний суддя.

Крім цього, встановлено, що 15.02.2016 року управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ звернулось з позовом до ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» про стягнення заборгованості до Пенсійного фонду України в сумі 82 511, 6 грн. Даний позов 20.02.2016 року зареєстрований в Івано-Франківському окружному адміністративному суді.

Згідно з розподілом автоматизованої системи документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 20.02.2016 року на розгляд до судді Лучко О.О. надійшла адміністративна справа № 809/149/16 за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ до ЗАТ"Прикарпатжитлобуд» про стягнення заборгованості до Пенсійного фонду України в сумі 82 511, 6 грн.

У своїй позовній заяві, серед іншого, позивач просив звільнити його від сплати судового збору відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» у зв'язку з відсутністю коштів на цю мету (а.с.13-15 ).

Згідно даних ДПІ у м. Івано-Франківськ ГУ ДФС в Івано-Франківській області керівником ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» є Лучко Олександр Дмитрович, який є близькою особою ОСОБА_2, тобто її батьком (а.с.46,49).

За таких обставин, після розподілу зазначеної вище адміністративної справи у судді Лучко О.О. виник потенційний конфлікт інтересів, який полягав у наявності у вказаної особи приватного інтересу при розгляді справи №809/149/16 за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ до ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» про стягнення заборгованості, що могло вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, суддя Лучко О.О. не зважаючи на це, всупереч вимогам ст. 28 Закону «Про запобігання корупції», ст. 27 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАСУ), ст.ст. 55, 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», перебуваючи вже в умовах реального конфлікту інтересів, будучи заінтересованою в результатах розгляду справи №809/149/16, 22.02.2016 року у цій справі постановила ухвалу про відмову в клопотанні про звільнення від сплати судового збору управлінню Пенсійного фонду України Івано-Франківськ (а.с. 16).

В цей же день, 22.02.2016 року суддя Лучко О.О. у вказаній справі прийняла рішення, постановивши відповідну ухвалу про залишення позовної заяви управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ без руху та надання позивачу строку для сплати судового збору до 29.02.2016 року (а.с. 17-18), а 01.03.2016 року суддя Лучко О.О. постановила ухвалу в адміністративній справі № 809/149/16, якою повернула позивачу позовну заяву до ЗАТ «Прикарпатжитлобуд», керівником якого є її батько Лучко Олександр Дмитрович, про стягнення заборгованості у зв'язку з неусуненням недоліків, а саме, у зв'язку з несплатою судового збору (а.с. 19). Враховуючи вищевикладене, суддя Лучко О.О., всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів у адміністративній справі № 809/149/16, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Окрім цього, у вину ОСОБА_2 ставилось правопорушення за ч.1 ст. 172-7 КУпАП, однак суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, провадження у цій частині даної справи, закрив за відсутності складу адміністративного правопорушення, на підставі ст. 247 цього ж Кодексу.

Своє рішення про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП - за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, суддя мотивував тим, що вказаний конфлікт інтересів врегульовується в порядку, який визначено процесуальним законом, зокрема ст. 27 КАСУ, який передбачає порядок відводу (самовідводу) судді від участі у справі, яким і повинна була керуватись ОСОБА_2 у своїй роботі, а не повідомити у письмовій формі керівництво Івано-Франківського окружного адміністративного суду та Раду суддів України про виникнення конфлікту інтересів.

Вищевказане рішення судді в апеляційній скарзі не оскаржувалось.

У своїй апеляційній скарзі (далі АС) ОСОБА_2 покликається на незаконність та необґрунтованість постанови щодо неї, оскільки суддя неповно дослідив докази, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Просить постанову скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 підтримала подану АС, свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що оскаржувану постанову судді в частині визнання її винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та закриття провадження у зв'язку із закінченням строку накладення стягнення за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, вважає незаконною та необґрунтованою, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 15-1 КАСУ визначення судді, який буде розглядати справу за поданими до суду позовами, здійснюється автоматизованою системою документообігу суду. Крім того, відповідно до п.2.3.20 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010 року, відмова судді від отримання розподіленої у встановленому порядку судової справи не допускається.

Згідно з розподілом автоматизованої системи документообігу Івано-Франківського окружного адміністраттивного суду 20.02.2016 року на розгляд до неї надійшла адміністративна справа № 809/149/16 за позовом УПФ в м. Івано-Франківську до ЗАТ "Прикарпатжитлобуд". В позовній заяві УПФ в м. Івано-Франківську просило звільнити його від сплати судового збору.

Отримавши дану позовну заяву, вона, як суддя, зобов'язана вчинити процесуальні дії, передбачені ст.107 КАСУ, зокрема, з'ясувати чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.106 КАСУ до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до ст.ст.2, 4, 5 ЗУ "Про судовий збір" органи Пенсійного фонду України зобов'язані сплачувати судовий збір за подання адміністративних позовів на загальних підставах. Сам законодавець на законодавчому рівні шляхом внесення змін до Закону України «Про судовий збір» з 01.09.2015 року позбавив органи Пенсійного Фонду України пільг щодо звільнення від сплати судового збору.

Відтак, відповідно до ч. 1 ст.108 КАСУ вона, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановила ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначила недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановила строк, достатній для усунення недоліків. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслала органу, що звернувся із позовною заявою. В отриманій адміністративній справі № 809/149/16 за позовом УПФУ в м. Івано - Франківську до ЗАТ "Прикарпатжитлобуд", в позовній заяві не було зазначено прізвище керівника даного підприємства, і в матеріалах, долучених до позову, ніде не було зазначено, хто є керівником даного підприємства, також не було долучено витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців стосовно ЗАТ "Прикарпатжитлобуд", не було додано інших документів, на підставі яких можна було достовірно встановити, хто був на дату подання позову керівником цього підприємства.

Враховуючи положення ст.127 КАСУ, суд встановлює особи тих, хто прибув у судове засідання, а також перевіряє повноваження посадових і службових осіб, їхніх представників. Головуючий у судовому засіданні оголошує склад суду, а також імена експерта, перекладача, спеціаліста, секретаря судового засідання і роз'яснює особам, які беруть участь у справі та прибули в судове засідання, їхнє право заявляти відводи.

Тому, до відкриття провадження по справі суддя не встановлює і не зобов'язаний встановлювати особи представників сторін по справі.

Таким чином, до відкриття провадження по адміністративній справі № 809/149/16 вона зобов'язана була відповідно до вимог ст.ст.106,107,108 КАСУ перевірити, чи відповідає позовна заяви УПФ в м. Івано-Франківську вимогам ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами такої перевірки нею були прийняті законні, обґрунтовані, об'єктивні та неупереджені процесуальні рішення, а саме: ухвалу від 22.02.2016 року про відмову в задоволені клопотання УПФ в м. Івано-Франківську про звільнення від сплати судового збору; ухвалу від 22.02.2016 року про залишення позовної заяви УПФ в м. Івано-Франківську без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме для сплати судового збору в розмірі встановленому ЗУ "Про судовий збір"; ухвалу від 01.03.2016 року про повернення позову УПФ в м. Івано-Франківську у зв'язку з несплатою судового збору.

Також ОСОБА_2 зазначила, що посилання в адмінпротоколі №22 від 07.06.2016 року, як на ознаку умислу та не об'єктивності при прийняті вказаних вище ухвал на те, що по аналогічній справі № 809/213/16 за позовом УПФ в Долинському районі до ТзОВ "Малтекс", вона відстрочила позивачеві сплату судового збору, є неправдивими і вводять суд в оману.

Так, по адміністративній справі 809/213/16 УПФ в Долинському районі заявило клопотання про звільнення від сплати судового збору або про розстрочення чи відстрочення сплати судового збору.

Тому по адміністративній справі 809/213/16 вона прийняла дві ухвали: ухвалу про відмову в задоволенні клопотання УПФ в Долинському районі про звільнення від сплати судового збору (тобто аналогічно як і по справі № 809/149/16) та ухвалу про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення (за результатами розгляду справи судовий збір був стягнутий в дохід бюджету).

При цьому по справі № 809/149/16 УПФУ в м. Івано-Франківську не було заявлено клопотань про розстрочення чи відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі.

Працівник Управління СБУ в Івано-Франківській області в протоколі №22 від 07.06.2016 року умисно про це не зазначив, а суд першої інстанції не дав цьому оцінку, що свідчить про необ'єктивність висновків, зроблених у вказаному протоколі.

Про те, що ніщо не впливало на об'єктивність та неупередженість прийнятих нею процесуальних рішень по адміністративній справі № 809/149/16 свідчить і те, що по всіх інших адміністративних справах, які поступали до неї в цей день (а саме: 20.02.2016року), і в інші дні без сплати судового збору, вона також приймала аналогічні процесуальні рішення.

Крім цього, практика розгляду справ в Івано-Франківському окружному адміністративному суді та й загалом у всіх інших судах свідчить про те, що при не сплаті позивачем судового збору, судді приймають аналогічні процесуальні рішення (відповідні рішення долучені до матеріалів справи). Апелянт вважає, що при вирішення нею, як суддею, процесуальних рішень, передбачених ст.ст.107, 108 КАСУ по адміністративній справі № 809/149/16 за позовом УПФ в м.Івано-Франківську до ЗАТ "Прикарпатжитлобуд", в її діях не було ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП. Про об'єктивність та неупередженість прийнятих нею процесуальних рішень по адміністративній справі №809/149/16, в порядку ст.ст.106,107,108 КАСУ, свідчить і той факт, що ст.108 цього Кодексу не передбачено альтернативних рішень (тобто передбачено одне єдине рішення), яке може бути прийнято суддею в разі невідповідності позову вимогам ст.106 названого Кодексу. А саме, відповідно до ст.108 КАСУ в разі несплати судового збору, суддя зобов'язаний прийняти єдине можливе рішення - ухвалу про залишення позовної заяви позивача без руху та надати строк для усунення недоліків позовної заяви, зокрема, для сплати судового збору в розмірі, встановленому ЗУ "Про судовий збір", а в разі невиконання цих вимог, відповідно до ст.108 КАСУ, суддя зобов'язаний прийняти єдине можливе рішення - ухвалу про повернення позову позивачу у зв'язку з несплатою судового збору.

Кодекс адміністративного судочинства України, прийнятий 06.07.2005 року, є новим сучасним нормативним актом, який визначає, зокрема, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства, на відміну від КУпАП, який прийнятий в 1984 році. В КАСУ деталізовано порядок вчинення суддею процесуальних дій під час здійснення правосуддя, в тому числі щодо порядку заявлення суддею самовідводу. Так, з системного аналізу ст.27, 30, 31, 127 КАС України вбачається, що самовідвід може бути заявлений суддею на стадії судового розгляду справи, тобто після відкриття провадження. Відтак, законодавець, прийнявши Закон України «Про протидію корупції», не вніс змін до КАСУ стосовно порядку заявлення суддею самовідводу на стадії отримання позовної заяви з мотивів наявності потенційного чи реального конфлікту інтересів. В постанові судді від 23.09.2016 року жодними доказами не підтверджено, що під час прийняття процесуальних рішень в порядку ст.ст.106,107,108 КАСУ по адміністративній справі № 809/149/16 вона діяла умисно, не зазначено мотиви вчинення нею даного адміністративного правопорушення. Також жодними доказами не доведено, що прийняті нею процесуальні рішення в порядку ст.ст.107, 108 КАСУ по адміністративній справі № 809/149/16 є незаконними, необ'єктивними та упередженими.

Також ОСОБА_2 зазначила, що кожний суддя має помічника, який приймає всі документи, що надходять до судді з канцелярії суду, в той час, коли суддя розглядає справи в залі судових засідань, перебуває в нарадчій кімнаті, готує проекти процесуальних рішень, тощо. А тому 20.02.2016 року її помічник між судовими засіданнями доповів їй про надходження чотирьох позовних заяв УПФУ в м. Івано - Франківську до підприємств про стягнення заборгованості про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій без сплати судового збору. А тому вона дала вказівку своєму помічнику підготовити проекти зазначених вище процесуальних рішень, які потім скріпила своїми підписами. Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП, настає у випадку вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Згідно із частиною 2 примітки до ст. 172-7 КУАПпід реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Відповідно до ч.3 постанови Пленуму ВСУ від 25.05.1998 року №13 "Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією" у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КпАП. При цьому особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі таких питань:чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад корупційного правопорушення, передбаченого Законом; чи особа є винною в його вчиненні; чи належить вона до суб'єктів даного правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження в справі. Суди мають також з'ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою завдань і функційдержави, а у випадках, передбаченихп."а" ч.І ст.5 і пунктами "а", "б" ч.З ст.5 Закону, - мети правопорушення. На думку ОСОБА_2 очевидно, що суб'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, повинна мати наявність прямого умислу в особи, яка вчиняє дане правопорушення та передбачає наявність мотиву вчинення такого правопорушення. Також згідно ч.2 примітки до ст. 172-7 КУпАП доказуванню також підлягає наявність реального конфлікту інтересів, що впливає на об'єктивність та неупередженість рішень. Крім цього, ОСОБА_2 зазначила, що для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, необхідно щоб особа діяла умисно, мала мотив вчинення даного правопорушення і щоб було доведено, що наявність реального конфлікту інтересів вплинуло на об'єктивність та неупередженість прийнятих рішень. Враховуючи вищевикладене, вважає, що при прийнятті нею, як суддею, процесуальних рішень, передбачених ст.ст. 106, 107, 108 КАС України по адміністративній справі № 809/149/16, в її діях не було ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП. З її батьком вона не проживає разом однією сім'єю і не зобов'язана знати його місце праці. Дійсно раніше працювала в ЗАТ «Прикарпатжитлобуд». Із змістом Закону України «Про запобігання корупції» ознайомлена. Постанову судді щодо неї вважає незаконною, а тому просить її скасувати, а провадження у справі закрити. Представник ОСОБА_2 - адвокат Лучко А.О. підтримав подану АС його підзахисної, і дав суду аналогічні пояснення. Під час апеляційного розгляду прокурор Данилишин В.В. заперечив проти задоволення АС, постанову судді Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2016 року вважає законною та обґрунтованою.

Також зазначив, що на розгляд до судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду Лучко О.О. 20.02.2016 року надійшла адміністративна справа за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ до ЗАТ"Прикарпатжитлобуд» про стягнення заборгованості до Пенсійного фонду України.

У своїй позовній заяві, серед іншого, позивач просив звільнити його від сплати судового збору відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» у зв'язку з відсутністю коштів на цю мету

Згідно даних ДПІ у м. Івано-Франківськ ГУ ДФС в Івано-Франківській області керівником вказаного товариства є Лучко Олександр Дмитрович, який є близькою особою ОСОБА_2, тобто батьком.

За таких обставин, після розподілу зазначеної вище адміністративної справи у судді Лучко О.О. виник потенційний конфлікт інтересів, який полягав у наявності у вказаної особи приватного інтересу при розгляді справи за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ до ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» про стягнення заборгованості, що могло вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, ОСОБА_2 не зважаючи на це, всупереч вимогам ст. 28 Закону «Про запобігання корупції», ст. 27 КАСУ, ст.ст. 55, 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», перебуваючи вже в умовах реального конфлікту інтересів, будучи заінтересованою в результатах розгляду справи №809/149/16, 22.02.2016 року постановила у цій справі ухвалу про відмову в клопотанні про звільнення від сплати судового збору управлінню Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ.

Того ж дня, 22.02.2016 року суддя Лучко О.О. у вказаній справі прийняла рішення, постановивши відповідну ухвалу про залишення позовної заяви управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ без руху та надання позивачу строку для сплати судового збору до 29.02.2016 року, а 01.03.2016 року вона постановила ухвалу у адміністративній справі якою повернула позивачу позовну заяву до ЗАТ «Прикарпатжитлобуд», керівником якого є її батько Лучко Олександр Дмитрович, про стягнення заборгованості у зв'язку з неусуненням недоліків, а саме, у зв'язку з несплатою судового збору. Враховуючи вищевикладене, суддя Лучко О.О., всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів у вищевказаній адміністративній справі.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та її представника - адвоката Лучка А.О., які просять скасувати постанову, а провадження у справі закрити; пояснення прокурора Данилишина В.В., який заперечив доводи АС, вважає постанову судді законною і вмотивованою; перевіривши матеріали та додані до справи документи, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постанова судді від 23 вересня 2016 року щодо ОСОБА_2 винесена з дотриманням вимог вищевказаної статті цього Кодексу, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого правопорушення, які ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи.

Достовірні обставини справи, встановлені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що суддя Лучко О.О., будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбачений підпунктом «ґ» п. 1 ч. І ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», порушила вимоги ст. 28 цього Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів у адміністративній справі № 809/149/16, і, таким чином, вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП., і це знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, відповідно до ч.1 п.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: судді Конституційного Суду України, інші професійні судді, члени, дисциплінарні інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, службові особи секретаріату цієї Комісії, Голова, заступник Голови, секретарі секцій Вищої ради юстиції, а також інші члени Вищої ради юстиції, народні засідателі і присяжні (під час виконання ними цих функцій).

Згідно вимог ч.1 ст. 28 цього ж Закону, особи зазначені у підпунктах 1,2 частини першої статті 3 вказаного закону зобов'язані:

- Вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

- Не вчиняти та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

- Вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 27 КАСУ, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться, якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч. 3 ст. 30 КАСУ відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений саме до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу. Як вбачається із матеріалів даної справи 15.02.2016 року, управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську звернулось з позовом до ЗАТ «Прикарпатжитлобут» про стягнення заборгованості до Пенсійного фонду України в сумі 82 511,6 грн.

Згідно з розподілом автоматизованої системи документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 20.02.2016 року дана справа № 809/149/16 надійшла на розгляд судді Лучко О.О. У своїй позовній заяві серед іншого, позивач просив звільнити його від сплати судового збору, відповідно до ч.2 ст. 8ЗУ «Про судовий збір у зв'язку з відсутністю коштів на цю мету. (а.с.13-15)

Згідно даних ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області, керівником вказаного товариства є Лучко О.Д., який є близькою особою судді Лучко О.О. тобто її батьком.(а.с.46,49).

Після розподілу зазначеної вище адміністративної справи у судді Лучко О.О. виник потенційний конфлікт інтересів, який полягав у наявності у неї приватного інтересу при розгляді вищевказаної адміністративної справи, що могло вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Не зважаючи на це, всупереч вимогам ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» ст. 27 КАСУ, ст.ст.51, 54, 55 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» суддя Лучко О.О. ,перебуваючи вже в умовах реального конфлікту інтересів прийняла рішення 22.02.2016 року та 01.03.2016 року. Однак, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 27 КАСУ, суддя Лучко О.О. зобов'язана була заявити собі самовідвід, але нею цього не було зроблено.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_2 у АС своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами: зокрема, протоколом №22 про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, від 07 червня 2016 року, з якого вбачається, що суддя Лучко О.О., будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбачений підпунктом «ґ» п. 1 ч. І ст. З Закону України «Про запобігання корупції», порушила вимоги ст. 28 вказаного Закону , щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів у адміністративній справі № 809/149/16, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією (а.с. 3-7); повідомленням з ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області, з якого вбачається що в період з 01.01.2014 року по даний час Лучко О.Д. є керівником ЗАТ «Прикарпатжитлобуд». (а.с. 46);, ксерокопією запису акту про народження від 14.09.1976 року, згідно якого Лучко О.Д. є близькою особою судді Лучко О.О., тобто її батьком.(а.с.49); копією ухвали від 22 лютого 2016 року, якою суддя Лучко О.О. відмовила в клопотанні про звільнення від сплати судового збору управління ПФУ в м. Івано-Франківську(а.с.16); копією ухвали від 22 лютого 2016 року, про залишення позовної заяви управління ПФУ в м. Івано-Франківськ без руху (а.с.17-18); копією ухвали від 01 березня 2016 року, якою суддя Лучко О.О. повернула позивачу позовну заяву до ЗАТ «Прикарпатжитлобуд», про стягнення заборгованості у зв'язку з не усуненням недоліків, а саме, у зв'язку з несплатою судового збору (а.с.19); та іншими наявними в матеріалах справи доказами.

З урахуванням викладеного, доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, про невинуватість, є необґрунтованими, та спростовуються перевіреними в апеляційній інстанції доказами.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції об'єктивно розглянув справу, правильно оцінив докази, і його висновок про те, що суддя Лучко О.О. порушила вимоги ст. 28 Закону «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів у адміністративній справі № 809/149/16, є правильним. Даний висновок судді в повному обсязі підтверджується доказами зібраними згідно положень ст. 251 КУпАП, що містяться в матеріалах справи, яким він, з дотриманням вимог ст. 252 цього Кодексу, дав правильну оцінку, в їх сукупності. Таким чином, суддя приймаючи рішення, належним чином його мотивував, правильно встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, підлягають з'ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Викладені в обґрунтування поданої АС доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних підстав для сумнівів в правильності прийнятого рішення та не спростовують встановлені судом обставини вчиненого правопорушення

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, щодо ОСОБА_2 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, суддя першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 немає, тому постанову судді першої інстанції щодо неї слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2016 року щодо неї - без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Ю.Д. Шкрібляк