Номер провадження: 33/785/674/16
Номер справи місцевого суду: 520/8510/16-п
Головуючий у першій інстанції Федулеєва
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Паскаль Т.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Паскаль Т.В., діючої в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 09.08.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, строком 1 (один) рік.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 04.07.2016 року о 09 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser 100», державний р/н НОМЕР_1, рухаючись у м. Одеса на регульованому перехресті вул. Ак. Глушко - вул. Ільфа і Петрова, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не надала перевагу у русі зустрічному транспортному засобу «Volkswagen Transporter» державний р/н НОМЕР_2, в результаті цього сталося зіткнення та в подальшому автомобіль «Volkswagen Transporter» скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4, яка котила коляску з дитиною. В результаті ДТП пішохід та дитина ОСОБА_5 отримали легкі тілесні пошкодження, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушила п. 16.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Заперечуючи проти постанови судді, адвокат Паскаль Т.В. діюча в інтересах ОСОБА_1 у скарзі зазначила, що з постановою судді вона не згодна, вважає її незаконною та необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню. При цьому посилається на те, що зазначаючи, що застосоване судом стягнення є надмірно суворим.

В апеляційній скарзі представник зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції неповно досліджені усі фактичні обставини справи, на її думку суд формально підійшов до встановлення обставин справи, і як наслідок виніс необґрунтоване рішення. При цього послалася на те, що зазначені у постанові районного суду обставини спричинення пішоходам легких тілесних ушкоджень не підтверджені відповідними експертними висновками.

Крім того, представник вказує, що при прийнятті рішення, судом не враховані обставини, які пом'якшують відповідальність ОСОБА_1, а саме те, що вину вона свою у вчиненні вказаного адміністративного правопорушенні визнала у повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому, не перешкоджала процесу розгляду справи, готова сплатити максимальний штраф та компенсувати шкоду, завдану потерпілим.

Просить постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення змінити та застосувати відносно неї стягнення у вигляді штрафу.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 та її представника - адвоката Паскаль Т.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

В судовому засіданні апеляційного суду, яке мало місце 30.09.2016 року, ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили змінити постанову районного суду в частині накладеного стягнення. При цьому надали апеляційному суду довідку про відшкодування спричинених в результаті зіткнення автомобілів збитки у розмірі 358000 грн., які складають значну частину від загальної суми спричиненої зіткненням шкоди у розмірі 408000 грн., а також розписку ОСОБА_4, про відшкодування спричинених наїздом на неї матеріальних збитків у сумі 7000 грн., в якій також містяться дані про відсутність до ОСОБА_1 претензій матеріального та морального характеру.

В зв'язку з необхідністю підтвердження факт подання цієї розписки саме ОСОБА_4, апеляційним судом була оголошена перерва та було зобов'язано ОСОБА_1 надати належним чином завірений документ від потерпілої ОСОБА_4 або забезпечити її участь в судовому засіданні.

У призначене на 10.10.2016 року судове засідання ОСОБА_1 та її представник не з'явилися, документи, які суд зобов'язав надати не представили, в зв'язку з чим апеляційний суд вважав за необхідне та можливе провести подальший розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з'ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Згідно положень закріплених в ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 керуючи автомобілем, порушила вимоги п.16.6 Правил дорожнього руху.

Зазначені обставини скоєного ОСОБА_1 правопорушення були підтверджені безпосередньо самою ОСОБА_1 в районному суді, а також підтверджуються поясненнями водія ОСОБА_6, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, а також протоколом огляду місця ДТП і схемою до нього та протоколом про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила факт вчинення нею правопорушення, за встановлених районним судом обставин, при цьому визнала факт зіткнення за обставин, які викладені у протоколі огляду та схемі місця ДТП.

Що стосується доводів апеляції в частині наявності пом'якшуючої обставини - щирого каяття, то апеляційний суд вважає, що наявність такої обставини підтверджена безпосередньо поведінкою ОСОБА_1, а саме відношенням її до вчиненого, прийняттям нею заходів щодо часткового відшкодування спричиненої шкоди та повним визнанням своєї провини.

З урахуванням зазначених матеріалів, при розгляді адміністративної справи, суддя, надав об'єктивну правову оцінку діям правопорушника та фактичним обставинам вчиненого правопорушення і з урахуванням усіх обставин скоєного, а саме характеру правопорушення, даних про особу правопорушника, ступінь її вини, у відповідності до положень ст.33 КУпАП, правильно призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік, який на думку апеляційного суду відповідає суспільно-небезпечному характеру вчиненого, його наслідків та попередження вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

При цьому апеляційний суд вважає, що наявність пом'якшуючої покарання обставини, з урахуванням усіх обставин в чиненого правопорушення не є безумовною підставою, яка надає можливість апеляційному суду прийняти рішення про зміну постанови районного суду та накладення більш м'якого стягнення. При цьому апеляційний суд також враховує ту обставину, що ОСОБА_1, на підтвердження даних щодо повного відшкодування потерпілим матеріальних збитків не надано належних доказів.

Інших обставин, які вказують на необхідність пом'якшення призначеного районним судом стягнення - апеляційним судом не встановлено.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо не підтвердження факту спричинення потерпілим тілесних ушкоджень, спростовуються наявними у матеріалах справи медичними довідками про наявність на момент обстеження у потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Однак, відсутність на момент огляду тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які слугували підставою для невнесення даних щодо обставин ДТП до ЄРДР, свідчать про наявність у потерпілих менш значних тілесних ушкоджень, які в тому числі можуть бути віднесені до легких тілесних ушкоджень.

При цьому апеляційний суд враховує, що в даному випадку визначення конкретного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, шляхом проведення відповідних досліджень, не має значення при кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Паскаль Т.В. - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Прібилов. с