АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

захисника − ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 10.06.2016, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 10.06.2016 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком та 2 (два) роки.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 10.06.2016 та змінити постанову Дарницького районного суду міста Києва від 10.06.2016, застосувавши до нього за вчинене порушення замість стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 вважає, суд не дослідив його майновий стан, а саме те, що він офіційно працює водієм ПП «ЕВРО-АЗШ+» з чого має можливість фінансово утримувати свою сім'ю, яка складається з дружини, яка наразі перебуває у декретній відпустці та малолітньої дитини. При цьому ОСОБА_2 стверджує, що 25.04.2016 йому потрібно було терміново підвезти родину в поліклініку, а тому він не мав фізичної можливості пройти медичний огляд так як ця процедура займе багато часу. Алкоголю зранку він не вживав. Запах з роту пов'язую вживанням пляшки пива напередодні ввечері, а такий його стан − хвилюванням. А тому вважає, що такими своїми діями він допустив порушення вимог закону, в чому щиро розкаююся. Також при вирішенні справи просить суд врахувати, що має багатолітній водійський стаж і за весь цей час не допускав порушень правил дорожнього руху, позитивно характеризується, що підтверджую відповідними довідками, на утримані дружину, котра перебуває у декретній відпустці за малолітньою дитиною, не має інших доходів окрім того, що є водієм в приватній організації. Свою поведінку ОСОБА_2 пояснює побоюванням запізнитися до поліклініки, бо це могло потягнути для моєї родини більш значні наслідки. З огляду на зазначене вважає, що застосування до нього стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки є занадто суровим покаранням, винесеним без врахування вищезазначених обставин.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що до суду першої інстанції його не викликали, судових повісток на його адресу не надходило. Вказана в оскаржуваній постанові та судовій повістці адреса його проживання не відповідає дійсності. Він не був повідомлений про розгляд справи та про рішення, яке було прийнято по результатам її розгляду. А тому вважає, що було порушене його право на захист. Про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 27.08.2016, після отримання її в суді, коли поїхав дізнатися коли буде розгляд справи.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга захисника не містить.

Як встановлено судом першої інстанції, 25.04.2016 о 08:10 год. ОСОБА_2, керував автомобілем «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Колекторна, 3 в м. Києві з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, заслухавши пояснення сторін по справі та їх відповіді на питання суду, дослідивши в присутності сторін матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд керується наступним.

Першочергово судом з'ясовано питання вчасності подання апеляційної скарги ОСОБА_2 Згідно пояснень ОСОБА_2 встановлено, що при прийнятті рішення судом першої інстанції він присутнім не був, оскільки судових повісток на його адресу не надходило. Матеріали даного провадження не містять зворотнього повідомлення про вручення ОСОБА_2 судової повістки. З огляду на такі обставини, а також зважаючи, що відповідно до розписки, яка міститься в матеріалах справи, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав 27.07.2016, а згідно штампової відмітки апеляційну скаргу подано до поштового відділення 05.08.2016, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 10.06.2016.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, крім іншого, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В п.24 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, Пленум ВСУ звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Однак судом першої інстанції, в порушення вимог КУпАП, розглянуто справу за відсутності особи, яка притягується до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а отже, не дотримано вимог закону в частині надання сторонам по справі можливості надавати пояснення та докази на підтвердження своєї невинуватості при розгляді справи в судовому порядку.

Відповідно до ч.8 п.4 ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Так, призначаючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки, суд першої інстанції, враховуючи, що правова конструкція санкції ч.1 ст.130 КУпАП є альтернативною, не обґрунтував в мотивувальній частині постанови, з яких підстав він дійшов до висновку про призначення максимального строку більш суворого виду адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, яке є суворішим видом стягнення в порівнянні зі штрафом.

Як зазначено в ч.2 ст.30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Проте судом першої інстанції, при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, зазначених вимог закону в повному обсязі дотримано не було. Зокрема, в оскаржуваній постанові суд зазначив, що врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Втім, зважаючи, що ОСОБА_2 допустив грубе порушення ПДР України, прийшов до висновку про необхідність застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявності в санкції ч.1 ст.130 КУпАП альтернативного більш м'якого виду стягнення у виді штрафу.

Разом з тим, при судовому розгляді в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і щиро розкаявся, та надав розгорнуті пояснення. Зокрема, він пояснив, що у вчиненому щиро розкаюється та зобов'язується в подальшому будь-яких інших правопорушень не вчиняти. Раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП. До того ж, як вказано в апеляційній скарзі та підтверджено правопорушником в судовому засіданні документально, автомобіль ним використовується у робочих цілях, так як він працює водієм ПП «ЕВРО-АЗШ+» з чого має можливість фінансово утримувати свою сім'ю, оскільки це єдиний його заробіток і це підтверджується завіреною копією виписки з його трудової книжки. А тому позбавлення права керувати транспортним засобом, ставить його у дуже скрутне становище, оскільки він має на утриманні дружину, яка наразі перебуває у декретній відпустці, та малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено документально наявним в матеріалах справи копією свідоцтва про народження. Також судом враховано, що ніякої шкоди громадянам, своєму чи іншим транспортним засобам, об'єктам інфраструктури автодороги, тощо, ОСОБА_2 не завдав.

Таким чином, враховуючи обставини правопорушення і критичне відношення до них з боку правопорушника, його щире каяття, складний сімейний та матеріальний стан ОСОБА_2, наявність у нього на утриманні дружини та малолітньої дитини, те, що він використовує автомобіль для робочих потреб, оскільки офіційно працює водієм і це його єдиний заробіток, позитивно характеризується за місцем роботи, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 та ч.2 ст. 34 КУпАП судом апеляційної інстанції визнано обставинами, які пом'якшують відповідальність, беручи до уваги, що раніше правопорушник не притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і зокрема за ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість вимог апеляції щодо зміни адміністративного стягнення на більш м'який - у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 10.06.2016, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком та 2 (два) роки, − змінити в частині накладення адміністративного стягнення, обравши інший, більш м'який вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у виді двохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копія повного рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/1254/2016

Категорія: ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Сухомлінов С.М.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.