ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2016

Справа № 497/1637/16-п Провадження № 3/497/533/16

21.10.2016 року суддя Болградського районного суду Одеської області, Раца Володимир Анатолійович , розглянувши адміністративні матеріали відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, заступник військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 - начальник відділення комплектування, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 18 березня 2014 року відповідно до наказу військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 №71 призначено на посаду начальника відділення формування та відправки команд і партії Болградського районного військового комісару Одеської області. Упродовж з 4 січня 2016 року по 6 травня 2016 року ОСОБА_1 , виконував обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до п.12 ч.1 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу « військовій посадові особи це військовослужбовці, які обіймають штатні посади , пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків , або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством. Відповідно до п.12 ч.1 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу « військовій посадові особи це військовослужбовці,які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих чи адміністративно- господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством. Також на підставі «Положення про військові комісаріати» затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 року №389,ст.ст.11,16,58, 59,66,67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ст. ст. 3,4,6, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, як військовослужбовець, який в період з 04 січня 2016 року по 06 травня 2016 року обіймав посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих зобов`язаний діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, свято і непорушно додержуватися їх, вимагати від підлеглих виконання вимог Конституціїї України,законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно правових актів, встановлювати у довіреній йому військовому підрозділі такий внутрішній порядок,який гарантував би неухильне їх виконання, є прямим начальником для всього особового складу, має право встановлювати розпорядок дня та вимагати підтримання внутрішнього порядку, особисто керувати кадровою роботою, має право віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати. Водночас майор ОСОБА_1 має право застосовувати дисциплінарні стягнення та заохочення,погоджувати преміювання особового складу,у тому числі вирішувати питання прийняття на роботу та звільнення роботи, надавати вказівки, доручення та контролювати їх виконання. Таким чином, на підставі п.п. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», майор ОСОБА_1 є військовою посадовою особою Збройних Сил України тобто суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного закону.
У період тимчасового виконання обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 04 січня 2016 року по 06 травня 2016 року), майор ОСОБА_1 11 березня 2016 року в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв на військову службу за контрактом свого сина ОСОБА_2 на посаду радіотелеграфіста відділення зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 , який до цього проходив військову службу під час часткової мобілізації у вищезазначеному військовому комісаріаті на посаді стрільця відділення охорони.
Так в порушення вимог п.п.3п.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст.11,16,58,59,66,67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, майор ОСОБА_1 , являючись військовою посадовою особою Збройних Сил України ТВО військового комісара Болградського районного військового комісара Одеської області, маючи у підпорядкуванні близьку особу сина , солдата ОСОБА_1 у період 04 січня 2016 року по 06 травня 2016 року приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів.
За цим фактом прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України лейтенант юстиції Корнієнко Є.В відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 172-7 ч. 2 КУпАП.
Прокурор Корнієнко Є.В. судовому засіданні пояснив обставини складання протоколу відносно ОСОБА_1 та пояснив, що в протоколі про адміністративне правопорушення викладені усі факти та обставини вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину в скоєнні вказаного правопорушення не визнав, та пояснив, що діяв виконуючи обов`язки військового комісара та не мав можливості, виконуючи обов`язки військового комісара, не підписати контракт, та відповідні накази. Крім цього, пояснив, що про конфлікт інтересів повідомляв в усній формі свого керівника ОСОБА_3 .
Захисник Плачков В.М. в судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_1 та пояснив, що він був вимушений приймати таке рішення відповідно до закону, оскільки виконував обов`язки військового комісара.
Всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП за кваліфікуючою ознакою неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та в чинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Так, відповідно до ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, на яких поширюється дія зазначеного закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Судом встановлено, що виконуючим обов`язки військового комісару ОСОБА_1 не було вжито відповідних заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, не повідомлення належним чином про конфлікт інтересів безпосереднє керівництво, було підписано контракт з військовослужбовцем ОСОБА_2 , який являється його сином, та видані відповідні накази щодо грошової винагороди та надання відпуски.

Вина ОСОБА_1 підтверджується поясненням свідка ОСОБА_2 , протоколом про адміністративне правопорушення №10-ВП від 13.08.2016 року, лист повідомлення начальника Південного територіального управління Військової служби правопорядку; лист тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , копії контракту громадянина ОСОБА_2 та витяг з наказу тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №28 від 11.03.2016 року. Витяги з наказів тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 «Про виплат офіцерам, прапорщиками та військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 додаткового грошових винагород», та іншими матеріалами справи.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він повідомив свого безпосереднього керівника ОСОБА_3 про виникнення конфлікту інтересів, тому приймав такі рішення, суд не приймає до уваги, оскільки відповідних доказів про таке повідомлення до суду не надано, о свідок ОСОБА_3 до суду не з`явився.
При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП, а саме вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддя враховує особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, позитивну характеристику обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність.
З урахуванням викладеного, суддя вважає необхідним і достатнім стягненням для правопорушника призначити штраф в межах санкції інкримінованої статті.
Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275.60 гривен.
Керуючись ст. ст. 9-11, 33, 40-1, 172-7, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на підставі санкції цієї статті призначити йому адміністративне стягнення у вигляді двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень, 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 275.60 гривень.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя : В.А. Раца