Провадження № 33/779/208/2016
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Попович В. С.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, що не має на утриманні неповнолітніх дітей, працює столяром у приватному підприємстві «Пінія»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

в с т а н о в и в :

Оскаржуваною постановою судді встановлено, що 27 серпня 2016 року близько 02 год. 39 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 192, ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України, а саме, керував автомобілем марки ВАЗ 21061 д.н.з. 09370ТС в стані алкогольного спяніння, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення судді Удуд Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та задоволити клопотання директора приватного підприємства «Пінія» ОСОБА_4 про передачу адміністративних матеріалів відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП на розгляд трудового колективу приватного підприємства «Пінія» для застосування до нього заходів громадського впливу. Вважає постанову незаконною, необґрунтованою, прийнятою у звязку з неповним дослідженням обставин справи і такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що вирішуючи дану справу суддя не прийняв до уваги те, що поступило клопотання про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу для застосування до нього заходів громадського впливу. В якості додатку до клопотання було долучено копію протоколу загальних зборів приватного підприємства, в котрому зазначалися підстави для передачі. Зазначає, що директор приватного підприємства ОСОБА_4 повідомив, що спілкувався з сільським головою Старого Лисця ОСОБА_5, котрий дав його позитивну характеристику. Вказує повідомлене головним інженером приватного підприємства «Пінія» ОСОБА_6 Вважає, що суд мав достатньо підстав для того, щоб задоволити дане клопотання.

В судове засідання апеляційного суду з'явилась особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, клопотань від нього не надходило.

Захиснику ОСОБА_3 розяснені процесуальні права, передбачені ст. 271 КУпАП, клопотань не заявлено.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що він дійсно скоїв адміністративне правопорушення за обставин, які викладені в постанові судді суду першої інстанції. Визнає свою вину та щиро розкаюється. Пояснив, що дійсно того дня поїхав до свого друга, де вживав спиртні напої, але пообіцяв батькам повернутися додому, щоб збирати урожай картоплі.

Захисник підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2, вважав його таким, до якого можна застосувати заходи громадського впливу, так як він щиро розкаявся та у нього є батько - пенсіонер інвалід 2-ї групи, який потребує сторонньої допомоги від свого сина.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді місцевого суду без змін, з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи суддею з урахуванням вказаних вище вимог закону зясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про адмінправопорушення від 27 серпня 2016 року серії АП2 № 106347 (а.с. 1), тестуванням на алкоголь до протоколу АП2 № 106347 (а.с. 2), актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), письмовими поясненнями ОСОБА_7 та ОСОБА_8-С.В., які підтвердили, що результат тесту показав 0,63 проміле (а.с. 5-6).

Крім того, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не оспорюється, апелянт висловив свою незгоду щодо відмови в задоволенні клопотання директора приватного підприємства «Пінія» ОСОБА_4 про передачу адміністративних матеріалів відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП на розгляд трудового колективу приватного підприємства «Пінія» для застосування до нього заходів громадського впливу.

Доводи апелянта щодо неповного з`ясування суддею всіх обставин справи в частині звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують його відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа звільняється від адміністративної відповідальності, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Факт наявності клопотання про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу не є сам по собі підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності, адже прийняття такого рішення можливе за певних умов і не є обовязком, а правом органу, що уповноважений вирішувати справу.

Суд першої інстанції при обрані виду та міри адміністративного стягнення і вирішуючи питання про задоволення клопотання приватного підприємства «Пінія» врахував характер вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення на транспорті, якими грубо порушені правила дорожнього руху України, ступінь його вини та дані про особу, обставини, що помякшують відповідальність (щире каяття, те, що вперше притягується до відповідальності, на утриманні перебуває батько - пенсіонер інвалід 2-ї групи), відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Згідно зі ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Вважаю, що ОСОБА_2 умисно скоїв порушення вимог пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України, що мало підвищену суспільну небезпеку, адже створювало загрозу життю, здоров'ю та майну самого порушника та інших осіб, оточуючим об'єктам державного та колективного майна, природі, вказане порушення є грубим.

Аналізуючи положення ч. 3 ст. 30 КУпАП та матеріали справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 не є особою, до якої позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись.

Суддя суду першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що зважаючи на вказані обставини, характер вчиненого та особу правопорушника недоцільно звільняти ОСОБА_2 від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже ті дані про особу правопорушника, які були судом встановлені, ним враховано, а характеристик з місця праці та проживання ОСОБА_2, про які вказується в клопотанні не додано.

Відповідно до п. 2.14 е) Розділу 2, що визначає обовязки та права водіїв механічних транспортних засобів, Правил дорожнього руху України водій має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Однак, вважаю, що обставини скоєного адміністративного правопорушення не свідчать про можливість у даному випадку відступити від вимог Правил дорожнього руху України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, приходжу до висновку про те, що апелянтом не наведені виняткові обставини, за яких було скоєно таке правопорушення, та наявність яких істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення, сукупність яких поза всяким розумним сумнівом свідчила б про те, що до нього доцільно застосувати захід громадського спливу.

Крім того, вважаю обставини, що повідомлені апелянтом в судовому засіданні, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння у звязку з тим, що він пообіцяв батькам збирати урожай картоплі, - не є виключними обставинами або крайньою необхідністю, які б свідчили про вимушене грубе порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2

Таким чином, для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень, застосування заходу громадського впливу із звільненням від адміністративної відповідальності буде недостатнім, тому слід застосувати захід адміністративного стягнення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, та при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Оцінюючи наведене вище, вважаю, що у суду першої інстанції були законні підстави до накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке відповідає принципам законності та справедливості, та не вбачаю можливості звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_2 з передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу.

Суддею було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1