П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Старовойтова С.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної служби МВС України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Старий Крим Донецької області, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1),

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, 04 лютого 2016 року о 12 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом «Nissan X-Trail» державний номер НОМЕР_2, на перехресті провулку Магніторський та вулиці Червоногвардійська, 1-Б, в місті Києві, будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце пригоди.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

Свою вину ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнала та пояснив, що 04.02.2016 року вона виїжджала з паркінгу на провулок Магніторський та переконавшись, що автомобілів не має почала рух. Тоді раптово вийшла дівчина та вона її заділа передньою частиною свого автомобіля, після чого вона відразу загальмувала. Дівчина показала, що з нею все добре та пішла далі, тому вона поїхала далі. Через тиждень її автомобіль заблокували та сказали чекати працівників поліції, які склали на неї даний протокол.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що 04.02.2016 року вона разом з її мамою ОСОБА_1 їхала в автомобілі. Коли вони виїжджали з паркінгу на провулок Магніторський, то невідома дівчина наштовхнулася на їхній автомобіль, та впала, після чого її мама відразу зупинила автомобіль. Дівчина сказала, що з нею все нормально та пішла собі далі, а вона разом з мамою продовжили рух. Крім того, свідок зазначила, що її мама не виходила з автомобіля, а вона особисто не чула, про що говорила дівчина, а лише зрозуміла, що з нею все добре.

Дослідивши за клопотанням захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Мельника Д.М. компакт-диск з відеозаписом від 15.02.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Nissan X-Trail» державний номер НОМЕР_2, заділа передньою правою частиною автомобіля дівчину, після чого з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди зникла.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, пояснення свідка ОСОБА_2, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, акт огляду транспортного засобу, повідомлення, копію постанови про закриття кримінального провадження, копію витягу з кримінального провадження № 00019432, копію протоколу СКТ № 242, копію посвідчення водія, копію пояснень, копію протоколу допиту потерпілої, копію протоколу допиту свідка, пояснення, фотознімки, компакт-диск з відеозаписом від 15.02.2016 року, приходить наступних висновків.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, за що встановлено відповідальність у вигляді накладення штрафу від п'ятнадцяти до вісімнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п'ятнадцяти діб.

Як встановлено п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення, серії АП2 №349234 від 20 квітня 2016 року складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до вимог положень ч.1 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить обов'язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1, порушуючи вимоги п. п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, вчинила правопорушення, що передбачене ст.122-4 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Також судом не встановлено підстав для повернення адміністративного матеріалу на дооформлення.

При постановленні відносно ОСОБА_1 рішення, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах, викладених в протоколі, доведена повністю.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, - залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КпАП України, адміністративне стягнення може буди накладене не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи те, що з дня вчинення правопорушення пройшло більше трьох місяців, провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 122-4, 252, 283-285, 289, 291, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Провадження у справі закрити у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: