АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/661/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: адвоката Собко С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює оформлювачем у ТОВ «АТБ-маркет», проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 6 (шість) місяців,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 6 (шість) місяців.

Судом першої інстанції було встановлено, що 05.07.2016 року о 13:50 годин, водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz C-180», реєстраційний номер НОМЕР_1, на пр. Д. Яворницького у м. Дніпрі, рухаючись заднім ходом, не переконалася у безпеці власного маневру, через що допустила зіткнення з автобусом марки «БАЗ-А079.14», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, постраждалих немає. Своїми діями водій ОСОБА_4 порушила п.п.10.2, 10.9 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_4, 03.10.2016 року у порушення десятиденного строку, передбаченого ст. 294 КУпАП подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення на неї адміністративного стягнення, та призначити їй стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_4 заявила клопотання про поновлення пропущеного строку.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку ОСОБА_4 вважає, що строк нею було пропущено з поважної причини, оскільки її не було повідомлено про розгляд справи на 10.08.2016 року, що підтверджується відсутністю повідомлення в матеріалах справи. Копію постанови їй у триденний строк у відповідності до ст. 285 КУпАП також не було надіслано, а отримала вона її лише 28.09.2016 року.

Що стосується обґрунтування апеляційної скарги то ОСОБА_4 вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині адміністративного стягнення.

Так ОСОБА_4 вважає, що адміністративне стягнення, яке було на неї накладено є занадто суворим. Зазначає, що судом не було звернуто увагу, що вона визнала свою винну у повному обсязі, що підтверджується її письмовою заявою, яку вона надала до суду, де вона просила не позбавляти її права керування транспортним засобом. Також вказує, що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася.

Тому в зв'язку з вище вказаним вважає, що судом не було враховано те, що дійсно існують пом'якшуючі обставини по справі.

В судовому засіданні Собко С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі подану останньою апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_5, був повідомлений належним чином про час, місце та день розгляду справи, до суду не з'явився, будь-яких клопотань від останнього отримано не було, а оскільки останній був повідомлений належним чином у відповідності до ч.6 ст. 294 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без потерпілого.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши адвоката, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що клопотання про поновлення пропущеного строку та апеляційна скарга підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено апеляційним переглядом зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 судом першої інстанції не були дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, як направлення так і отримання ОСОБА_4 судового виклику на 10 серпня 2016 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вищевказану постанова суду не було направлено на адресу місця проживання ОСОБА_4 чим було порушено вимоги ст. 285 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає необхідним задовольнити її клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та особою, яка подала апеляційну скаргу, не оспорюється.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність провини ОСОБА_4 в скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки це підтверджено доказами наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП та фототаблицею, поясненнями водіїв.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, як встановлено апеляційним судом, при накладенні на ОСОБА_4 адміністративного стягнення судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі, що призвело до необґрунтованого накладення на апелянта найсуворішого адміністративного стягнення, передбаченого статтею, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП провину визнає в повному обсязі. В матеріалах адміністративної справи відсутня інформація про притягнення ОСОБА_4 до будь-якого адміністративного правопорушення.

Всі вище вказані обставини суд апеляційної інстанції відносить відповідно до ст. 34 КУпАП до пом'якшуючих обставин.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 зверталася до суду з заявою де просила не позбавляти її права керування транспортними засобами, та вказувала, що визнає вину в повному обсязі, щиро кається, та що до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась. Однак судом дану заяву ніяк до уваги взято не було.

Крім того, суд першої інстанції, своє рішення про накладення на правопорушника саме такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом в постанові суду належним чином не мотивував, в свою чергу коли санкція вказаної частини ст.124 КУпАП передбачає й інший, менш суворіший вид адміністративного стягнення.

З огляду на викладене, конкретні обставини справи, ставлення винної до скоєного правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення ОСОБА_4 адміністративного стягнення до штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_4 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нею нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення пропущеного строку ОСОБА_4 - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_4 постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року відносно ОСОБА_4 в змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун