АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/255/2016 Головуючий в 1 інст: Шевчук О.П.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інст.: Коваль С.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Коваль С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки без вилучення транспортного засобу.

Згідно постанови, 13 жовтня 2015 року о 02 годині 35 хвилин ОСОБА_2, керував автомобілем «НІССАН АЛЬМЕРА» д.н. НОМЕР_1 по вул. Цвєтаєвої, 10/87 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп»яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп»яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху України.

Оскільки 23.12.2014 року водій притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за вчинення аналогічного правопорушення, в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі. Посилається на те, що судове рішення прийняте без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази, є достатніми для визнання його вини у вчиненні зазначеного правопорушення. Зазначає, що суд першої інстанції не з»ясував всі обставини, що підлягають з»ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не взяв до уваги, що він не мав наміру відмовлятися від проходження огляду на стан сп»яніння, оскільки не перебував у такому стані, а був доставлений до приміщення відділу міліції де і було складено протокол. Крім того зазначає, що суд розглянув справу у його відсутність, чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП.

Також ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, знаходився на лікуванні і не міг прийняти участь у судовому засіданні, яке було призначене на 30 грудня 2015 року.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проте в подальшому незважаючи на належне повідомлення до суду апеляційної інстанції не з»являвся та про поважність причин неявки суду відомостей не надав, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження суд вважає поважними, а тому приходить до висновку про необхідність поновити строк на апеляційне оскарження.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є правильними і підтверджуються дослідженими і оціненими судом доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2015 року; поясненнями інспектора патрульної служби МВС в м. Києві Буряк М.А. про те, що під час патрулювання вони побачили водія, який рухався їм на зустріч по смузі їхнього руху, що викликало підозру. Після зупинки автомобіля було виявлено, що водій має ознаки сп»яніння та водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп»яніння, проте він відмовився; даними системи результатів пошуку адмінпротоколів, відповідно до якого встановлено, що постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.12.2014 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3500 гривень.

Вище перелічені докази узгоджуються між собою, будь-яких сумнівів у їх належності, достовірності, допустимості і достатності не викликають та підтверджують вину ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху.

Судом правильно з»ясовані всі обставини справи та дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що судом не було взято до уваги, що він не мав наміру відмовлятися від проходження огляду на стан сп»яніння, оскільки не перебував у такому стані, спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами. Визнання його судом винним у відмові від проходження огляду на стан сп»яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 в судовому засіданні при апеляційному розгляді на обґрунтування доводів апеляційної скарги жодних аргументів не навів та не міститься їх в матеріалах справи.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 33 КУпАП, та обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 245, 280, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки без вилучення транспортного засобу, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: С.М. Коваль