АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 06 квітня 2016 року, приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Фіат», державний номер НОМЕР_1,по вул. Славгородській, 37 у м. Києві, у стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту - 2.18 проміле, чим порушив п. 2.9 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Крім того, 06 квітня 2016 року, приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фіат», державний номер НОМЕР_1,по вул. Славгородській, 37 у м. Києві, не вибрав безпечну швидкість для руху та не врахував дорожню обстановку, унаслідок чого здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4, що призвело до механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження захисник ОСОБА_3 зазначав, що копію оскаржуваної постанови йому було вручено 13 червня 2016 року, а тому строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилався на неповноту та однобічність судового розгляду та зазначав, що ОСОБА_2 у день вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у салоні автомобіля «Фіат» у якості пасажира, а керувала автомобілем інша особа - водій «драйвер», якого він замовив на сайті в Інтернет-мережі по наданню відповідних послуг.

Після наїзду на велосипедиста водій «драйвер» не зупинився, однак на вимогу ОСОБА_2 через деякий час вказаний водій повернувся на місце пригоди, яке згодом залишив. У день вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 при собі не мав посвідчення водія, однак 15 квітня 2016 року він з'явився до слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві для надання пояснень та добровільно надав своє посвідчення, що, на переконання апелянта, є підтвердженням невинуватості останнього.

Апелянт зазначав, що суддя місцевого суду помилково поклав в обґрунтування постанови показання свідка ОСОБА_5, оскільки її показання мають неточності та ґрунтуються на припущеннях. Інші допитані суддею місцевого суду свідки не вказали, хто саме керував автомобілем та здійснив наїзд на велосипедиста. При цьому показання свідка ОСОБА_6, який був очевидцем подій, судом взято до уваги не було.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, та його захисника ОСОБА_3, які просили поновити строк апеляційного оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КпАП України, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено відсутність даних про вручення копії постанови або надіслання її ОСОБА_2 протягом трьох днів місцевим судом. Разом з тим, у матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_2 від 13 червня 2016 року про отримання ним копії постанови від 07 червня 2016 року.

В зв'язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення апелянту у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 12.1 Правил, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КпАП України за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, підтверджуєтьсяданими протоколів по адміністративне правопорушення від 05 травня 2016 року; даними висновку старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві Супруна О.О. від 15 квітня 2016 року; даними рапорту інспектора управління патрульної поліції Рогового Д.Г. від 06 квітня 2016 року; результатом тестування ОСОБА_2 за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння.

При цьому суд погоджується з висновком судді місцевого суду, який відкинув пояснення свідка ОСОБА_6, надані ним у судовому засіданні про те, що ОСОБА_2 не перебував за кермом автомобіля «Фіат» під час наїзду на велосипедиста, оскільки вказаний свідок є товаришем ОСОБА_2 та може бути зацікавленим у розгляді справи.

Водночас доводи захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що за кермом автомобіля «Фіат» перебувала інша особа, спростовуються дослідженими суддею місцевого суду та перевіреними під час апеляційного розгляду доказами, а саме даними протоколу по адміністративне правопорушення серії АП2 №356911 від 05 травня 2016 року (а.с. 1), протоколу по адміністративне правопорушення серії АП2 №356912 від 05 травня 2016 року (а.с. 34);, висновку старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві Супруна О.О. від 15 квітня 2016 року, згідно якого слідчим встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди 06 квітня 2016 року о 17 год. 30 хв. по вул. Славгородській, 37 у м. Києві, водій автомобіля «Фіат», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4, унаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, в діях ОСОБА_2 не встановлено (а.с.3); даними рапорту інспектора управління патрульної поліції Рогового Д.Г. від 06 квітня 2016 року (а.с. 7) щодо обставин виїзду працівників патрульної поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди та проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння; протоколу огляду та схеми дорожньо-транспортної події від 06 квітня 2016 року (а.с.11-19); результатом тестування ОСОБА_2 за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння, результат тесту - 2,18 проміле (а.с. 20); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5, наданими нею на місці дорожньо-транспортної пригоди 06 квітня 2016 року та у судовому засіданні в місцевому суді, згідно яких остання бачила, як троє чоловіків у стані алкогольного сп'яніння, які вийшли з автомобіля «Фіат», погрожували велосипедисту та намагались затягнути його до автомобіля, після чого один з чоловіків сів за кермо та поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 25); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 від 06 квітня 2016 року, пояснення яких є аналогічними з поясненнями свідка ОСОБА_11

Будь-яких доказів на підтвердження доводів захисника про керування автомобілем «Фіат» під час наїзду на велосипедиста не ОСОБА_2, а іншою особою, до апеляційної скарги не долучено та у судовому засіданні не надано.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КпАП України, правильно встановив всі фактичні обставини справи, дав належну оцінку всім доказам у справі, у тому числі й показанням свідка ОСОБА_6, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Обгрунтовнаих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді місцевого суду і були підставами для її скасування та закриття провадження по справі за відсутністю складів адміністративних правопорушень, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення суддею місцевого суду відповідно до вимог ст. 33 КпАП України враховано характер вчинених правопорушень, особу ОСОБА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які пом'якшують або обтяжують відповідальність, та обґрунтовано наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у межах санкцій в межах санкції ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КпАП України.

Таке адміністративне стягнення за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виховання правопорушника та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.