Справа № 157/976/16-п
Провадження №3/157/442/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю секретаря Фесь Т.І., поліцейського ОСОБА_1, особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Луцького міськрайонного суду Волинської області справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 А, не одружений, не працює, не навчається,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

ОСОБА_2 03 вересня 2016 року о 2 годині 25 хвилин в м. Камені-Каширському по вул. Ковельській керував автомобілем «Опель Кадет» д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав і пояснив, що в стані алкогольного спяніння не був, разом з тим також пояснив, що в день до зупинення його працівниками поліції вживав в денну пору доби алкогольне пиво, тестування на алкоголь за допомогою спеціального технічного засобу на пропозицію поліцейського пройшов добровільно.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду пояснили, що після зупинки поліцейським ОСОБА_1 транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, останньому було запропоновано продути в алкотестер «Драгер», на що він добровільно погодився, і за результатом алкотестера у нього було виявлено 1,37 ‰ алкоголю, тобто ОСОБА_2 знаходився в стані алкогольного спяніння. З результатом тестування на алкоголь ОСОБА_2 погодився, підписавши його та підписавши акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. Окрім ОСОБА_2 в автомобілі, яким керував останній, знаходився ще й інший хлопець, який був в стані сильного алкогольного спяніння.

Поліцейський ОСОБА_1 з приводу складання ним відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення пояснив, що під час здійснення відпрацювання по Камінь-Каширському району ним був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_2 В останнього з ротової порожнини було чути запах алкоголю, у звязку з чим йому було запропоновано продути в алкотестер, на що ОСОБА_2 погодився. Результат тесту свідчив про те, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. Оскільки вказані події мали місце у нічний час, то запросити інших свідків для участі в огляді водія на стан алкогольного спяніння, окрім як поліцейських, не було можливості. Також сам ОСОБА_2 своїх заперечень з приводу результатів тестування на алкоголь не висловлював, добровільно підписав протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан спяніння.

Згідно з результатом тестування на алкоголь від 03.09.2016 року (2 год. 30 хв.) виявлено стан алкогольного спяніння водія ОСОБА_2 ( 1,37‰ алкоголю).

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 21 вересня 2016 року, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що останній не заперечив тих обставин, що керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, пояснивши при цьому, що протягом дня вживав алкогольне пиво, а 03 вересня 2016 року близько 2 години 25 хвилин був зупинений працівниками поліції, пройшов тест на вживання алкоголю, за результатами якого було виявлено факт керування ним в стані алкогольного спяніння, оскільки результат тесту свідчив про наявність у нього 1,37 ‰ алкоголю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З врахуванням визнавальних письмових пояснень ОСОБА_2 про керування ним автомобілем в стані алкогольного спяніння, що були добровільно, без будь-якого тиску та насильства, наданні останнім 21 вересня 2016 року начальнику сектору превенції Камінь-Каширського відділу поліції ОСОБА_5, та пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні, що в денну пору доби, яка передувала зупиненню його в нічний час поліцейським, він вживав спиртні напої, доходжу висновку про достовірність результату проведення огляду ОСОБА_2 з використанням спеціальних технічних засобів на стан спяніння (результату тестування за допомогою алкотестера).

За вищевказаних обставин немає достатніх підстав вважати упередженим та необєктивним ставлення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 і піддавати сумніву достовірність їх показань щодо обставин керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного спяніння.

Сам по собі факт того, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не складали, є поліцейськими, з урахуванням пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні та його визнавальних письмових пояснень, відсутності заперечень щодо отриманого за наслідками добровільного проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу результату тестування на алкоголь, не може свідчити про умисну неправдивість їх показань.

Окрім того, законодавством передбачено достатні гарантії для водіїв, що надають їм можливість захисти своє право у випадку зупинки їх поліцейськими під час керування транспортним засобом, зокрема вони мають право скористатися проходженням огляду на стан спяніння в медичній установі, також мають право відмовитись давати показання (пояснення), за що не несуть відповідальності.

Беручи до увагу практику Європейського суду з прав людини, зокрема наведену у рішенні від 23 квітня 1997 року справа «ОСОБА_6 та інші проти Нідерландів» (Case of Van Mechelen and Others v. the Netherlands) не можна вважати, що поліцейські не можуть бути свідками, проте важливим в такій ситуації є те, аби стороні захисту була відома особа такого свідка та надана можливість продемонструвати упереджене, необєктивне ставлення цього свідка чи неправдивість його показань, та аби показання такого свідка не були єдиним доказом винуватості особи.

Отже, з врахуванням усієї сукупності вищенаведених доказів, доходжу висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, приходжу до висновку, що на нього необхідно накласти стягнення у виді штрафу у розмірі, що встановлений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 251, 252, п. 1 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

Строк відбуття адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами обчислювати з дня приведення постанови до виконання.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О. В. Антонюк