АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2, його захисника -Пустового Б.В., представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу адвоката Пустового Б.В. подану в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Згідно постанови, ОСОБА_2, 03.03.2016 року о 11 годині 25 хвилин, на вул. Саперно-Слобідська в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, в порушення вимог знаку 2.1 (дати дорогу), при виїзді на головну дорогу, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по ній, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Лексус» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 8.4б Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням захисник ОСОБА_2 - адвокат Пустовий Б.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та невмотивованість постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.06.2016 року, просить її скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому зазначає, що дана дорожньо-транспортна пригода виникла саме з вини водія автомобіля «Лексус» - ОСОБА_4, який рухаючись із значним перевищенням швидкості, при виникненні небезпеки не вжив заходів для зменшення швидкості, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР України. Також зазначає, що ОСОБА_2, виїжджав з паркувального місця та наближаючись до перехрестя з головним проїздом не міг добре його бачити, оскільки йому заважали опори, а коли він виїхав на перехрестя, автомобіль «Лексус» під керуванням водія ОСОБА_4 здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 При цьому автомобіль «Лексус» рухався на великій швидкості.

Також апелянт звертає увагу на ту обставину, що суд, в порушення вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП, під час розгляду справи, не взяв до уваги фактичні дані про місце дорожньо-транспортної пригоди, зокрема те, що такою ділянкою є критий паркінг будівельного супермаркету «Леруа-Мерлен», який налічує велику кількість паркувальних місць для транспортних засобів, не з'ясував організацію дорожнього руху транспортних засобів по паркінгу та прилеглої до магазину території, а також не з'ясував питання про погодження організації дорожнього руху на території вказаного супермаркету, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року, встановлення дорожніх знаків, обмеження максимальної швидкості тощо.

Крім того наголошує, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, незважаючи на клопотання ОСОБА_2, а судова повістка про явку ОСОБА_2 від 27.05.2016 року не може вважатись належним повідомленням особи, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про її вручення і фактично вона не була вручена адресату.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення Пустового Б.В. та ОСОБА_2, які підтримали апеляційні вимоги та просили скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення; пояснення представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_5, який заперечував проти поданої апеляційної скарги та посилаючись на законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просив залишити її без зміни; перевіривши матеріали справи та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2016 року об 11 год. 25 хв., водій автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2, рухаючись по критому паркінгу будівельного супермаркету «Леруа-Мерлен», в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 (дати дорогу) додатку №1 Правил дорожнього руху України, при виїзді на головну дорогу, не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по ній, що призвело до зіткнення з автомобілем «Лексус» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. 8.4б Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В цей же день на місці пригоди інспектором УПП у м. Києві відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №353487 від 03.03.2016 року за порушення ним вимог п. 8.4б ПДР України та відібрані письмові пояснення учасників щодо обставин виникнення даної пригоди. При цьому ОСОБА_2 зазначив, що не погоджується з вищезазначеним протоколом, оскільки під час руху по критому паркінгу будівельного супермаркету «Леруа-Мерлен», при виїзді на головну дорогу, видимість якої була обмежена опорними стовпами, автомобіль «Лексус» д.н.з. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_4 здійснив зіткнення з його автомобіль, а тому винним у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди вважає саме водія цього автомобіля, який рухався на великій швидкості.

За результатами розгляду зазначеного протоколу від 03.03.2016 року, постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 також заперечував свою вину у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, підтвердив свої пояснення, надані інспектору патрульної поліції під час оформлення ДТП, при цьому пояснив, що він, 03.03.2016 року, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, після виїзду зі свого паркувального місця на території будівельного супермаркету «Леруа-Мерлен», при наближенні до перехрестя з головним проїздом, видимість якого була обмежена припаркованими автомобілями та опорною колоною, виїхав на перехрестя щоб переконатися у відсутності автомобілів на головному проїзді, і в цей час автомобіль «Лексус» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по головному проїзду з великою швидкістю, здійснив зіткнення в ліву частину його автомобіля. Вважає, що у виникненні дорожньо-транспортної пригоди винен саме водій автомобіля «Лексус», який значно перевищуючи обмеження максимальної швидкості на цій ділянці - 10 км/год, в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, при виникненні небезпеки для руху, або перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого відбулась дана дорожньо-транспортна пригода.

На підтвердження апеляційних доводів, захисник ОСОБА_2 - адвокат Пустовий Б.В. просив долучити до матеріалів справи висновок експертного дослідження №1-08/16 від 08.08.2016 року з додатками за (а.с. 55-89), в якому експерт ОСОБА_6, відповідаючи на поставлені перед експертами питання, серед іншого зазначив, що автомобіль «Лексус» д.н.з. НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 36,7 ± 1,5 км/год, а автомобіль «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 16,5 ± 0,7 км/год. Також зазначив, що в даній дорожній ситуації, відповідно до вимог п.п. 1.5, 2,3б), 12.3, 12.10-2а) ПДР України, водієві автомобіля «Лексус» - ОСОБА_4, рухаючись по головній дорозі на парковці будівельного супермаркету «Леруа-Мерлен», належало слідкувати за зміною дорожньої обстановки в умовах обмеженої видимості, не перевищувати допустиму на даній ділянці швидкість 10 км/год, і не пізніше моменту виникнення небезпеки застосувати екстрене гальмування, при цьому водію автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2, відповідно до вимог п.п. 1.5, 2.3б), 12.10-2а), 16.11 ПДР України, який рухався по другорядній дорозі, належало слідкувати за зміною дорожньої обстановки в умовах обмеженої видимості, не перевищувати допустиму в даній зоні швидкість 10 км/год і, виїжджаючи на головну дорогу, у випадку, якщо б таким маневром створювалася небезпека для руху водію автомобіля «Лексус», який рухався по головній дорозі, слід було дати дорогу останньому. Таким чином, під час дослідження обставин виникнення ДТП, експерт дійшов висновку, що аварійна дорожня ситуація була створена діями водія «Лексус» - ОСОБА_4, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України і знаходились в безпосередньому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п. 8.4б) ПДР України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи даними, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 353487 від 03.03.2016 року (а.с. 1), схемою дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 2), на якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів, їх взаємне розташування на проїзній частині та схематично відображено знаки пріоритету, що встановлювали черговість проїзду даного перехрестя; поясненнями учасників даної дорожньо-транспортної на місці пригоди щодо її обставин, даними з відеозапису, де зафіксовано зіткнення транспортних засобів, який на запит адвоката ПустовогоБ.В. був наданий товариством «Леруа Мерлен Україна» (а.с. 43), поясненнями ОСОБА_2, наданими під час апеляційного розгляду справи, а також висновком експертного дослідження №1-08/16 від 08.08.2016 року, в якому вказано про порушення вимог Правил дорожнього руху України, в тому числі і водієм автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2, якому відповідно до вимог п.п. 1.5, 2.3б), 12.10-2а), 16.11 ПДР України під час руху по другорядній дорозі, належало слідкувати за зміною дорожньої обстановки в умовах обмеженої видимості, не перевищувати допустиму в даній зоні швидкість 10 км/год і, виїжджаючи на головну дорогу, у випадку, якщо б таким маневром створювалася небезпека для руху водію автомобіля «Лексус», який рухався по головній дорозі, слід було дати дорогу останньому.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_2 - адвоката Пустового Б.В. про те, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок одноособових та невиправданих дій ОСОБА_4, які виразились у порушенні ним п. 12.3 ПДР і його дії перебувають у безпосередньому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, про що зазначено у висновку експертного дослідження №1-08/16 від 08.08.2016 року є безпідставними, оскільки водієм ОСОБА_2 було допущено порушення вимог п. 8.4б) ПДР України, шляхом невиконання вимог знаку 2.1 (дати дорогу) додатку №1 Правил дорожнього руху України, а висновок експерта в тій частині, що аварійна дорожня ситуація була створена діями водія «Лексус» - ОСОБА_4, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України, які знаходились в безпосередньому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, на який посилаються ОСОБА_2 та його захисник Пустовий Б.В. як на доказ його невинуватості, не має наперед установленої сили і відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП оцінюється у сукупності з іншими доказами у справі судом, який встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того слід зазначити, що працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення відносно водія автомобіля «Лексус»д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_4 не складався, а тому суд не наділений повноваженнями встановлювати його винуватість чи невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення в провадженні з розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене, вважаю постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Пустового Б.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/903/2016 Категорія КУпАП: ст.124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.