Справа № 744/757/16-п Головуючий у 1 інстанції Попович В. В.
Провадження № 33/795/228/2016
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді Демченка О.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, фізична особа підприємець, зареєстрований та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 275,60 грн.

Судом було визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 11 серпня 2016 року, близько 15 год. 03 хв. по вулиці Б.Хмельницького, 151 у м. Семенівка, керував транспортним засобом «Газель», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, від подальшого керування був відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, вказуючи про помилковість та незаконність прийнятого судом рішення, ОСОБА_1 зазначив, що місцевий суд однобічно та упереджено дослідив обставини вчинення правопорушення. Автор скарги не заперечує факту вживання алкогольних напоїв, проте наполягає на тому, що після цього не керував транспортним засобом. Крім того, звертає увагу суду на конфліктну ситуацію, що виникла між ним та громадянином ОСОБА_2, яка мала місце того ж дня близько 15 години і яка на думку особи, що притягується до адміністративної відповідальності стала підставою для звернення останнього до співробітників поліції. Більше того, акцентує на тому, що працівники поліції не зупиняли його за керуванням транспортного засобу, проте вимагали проходження освідування без обґрунтування такої вимоги.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги. Додатково пояснив, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, хоча в той же день вживав алкогольні напої. Дані обставини можуть підтвердити свідки, які були заявлені в місцевому суді, проте їх допит не проводився. Вважає, що свідки, які допитувалися мали особисту зацікавленість через раптову конфліктну ситуації, яка виникла в процесі керування транспортним засобом, між ним та громадянином ОСОБА_2, який наголошував що є колишнім працівником поліції.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, свідка, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції настає.

Структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: об'єкт правопорушення, об'єктивну сторону, суб'єкт правопорушення і суб'єктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Об'єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення керування транспортними засобами особами в стані сп'яніння.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функції водія під час руху транспорту, тобто вплив на органи керування транспортного засобу, що призвело до зміни його положення відносно початкового.

Зазначене правопорушення вважається закінченим з того часу, коли особа, перебуваючи у нетверезому стані, призвела до руху транспортний засіб.

Відповідно до протоколу Серія АП2 №146500, який складений 11 серпня 2016 року о 16 год.35 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння 11 серпня 2016 року близько 15 год. 03 хв.

Проте, як слідує з пояснень інспектора поліції ОСОБА_3, який складав протокол та в подальшому був допитаний в засіданні місцевого суду, його виїзд на вулицю ОСОБА_4 був здійснений на підставі повідомлення громадянина ОСОБА_2 В подальшому інспектор вживав заходи для встановлення місця перебування громадянина ОСОБА_1, який знаходився у парку в центрі міста без автомобіля та був доставлений на освідування до центральної районної лікарні. Це освідування було проведене о 16 год. 25 хв.

Тобто, дані свідчення жодним чином не підтверджують керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а отже виключають обєктивну сторону правопорушення.

Більше того, сам ОСОБА_1 не заперечує факту вживання алкогольних напоїв, проте наполягає, що ці події відбувалися вже після того, як автомобіль був переданий на керування іншій особі. Крім того, враховуючи значний проміжок часу між часом освідування та обставинами про які вказує в своїх пояснення громадянин ОСОБА_2, а також з урахуванням пояснень інспектора поліції ОСОБА_3, за вказаних обставин суд повинен тлумачити всі сумніви на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити законність і обґрунтованість складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки перебування особи в стані алкогольного спяніння в громадському місці охоплюється складом зовсім іншого адміністративного правопорушення.

Слід відмітити, що особи, зазначені як поняті в протоколі про адміністративне правопорушення до місцевого суду не викликались та жодні пояснення на місці складання протоколу від них не відбирались, що не може свідчити про належну фіксацію інспектором поліції факту адміністративного правопорушення.

До пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 апеляційний суд відноситься критично, оскільки вони не є медичними працівниками та не уповноважені на виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також є відносно зацікавленими особами за вказаних згідно їх пояснень обставин.

Крім того, відповідно до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров'я України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення.

Враховуючи обставини справи й те, що фактичної зупинки транспортного засобу поліцейським не було, встановлений факт перебування особи в стані алкогольного спяніння не вказує саме на керування особою транспортним засобом в стані такого сп'яніння.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, неповно встановивши фактичні обставини справи, не дослідивши та не перевіривши належним чином всі докази в справі та, відповідно, був позбавлений можливості дати їм належної правової оцінки.

За таких обставин, оскаржувана постанова місцевого суду містить в собі неповноту дослідження доказів, які впливають на її законність і обґрунтованість і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 247, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2016 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6