АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/1054/2016 Постанова винесена суддею Коренюк А.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого генеральним директором ТОВ «НВП «Синтез», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 04 травня 2016 року о 09 год. 30 хв. по вул. Бориспільська, 12-Б в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроюватися, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 10.1, 10.3 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, просить її скасувати та прийняти нову постанову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд під час розгляду справи допустив порушення норм матеріального законодавства та істотні порушення його процесуальних прав, оскільки він надав суду докази та розрахунки його дій в умовах крайньої необхідності, які підтверджують неправильні висновки інспектора поліції та просив перевірити все це у межах повноважень і у спосіб передбачений Конституцією та законами України, однак судом без повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи було відхилено його клопотання про призначення технічної експертизи та прийнято постанову про його винуватість у ДТП.

Не погоджуючись з таким висновком суду, апелянт зазначає, що перед початком маневру (руху) ним були пропущені автомобілі, що рухались через перехрестя та впевнившись, що більше автомобілів немає, і, що один автомобіль «Богдан» знаходиться на відстані 120-140 м від перехрестя, він почав маневр з включеним сигналом повороту наліво, закінчив його та став чекати, поки проїдуть автомобілі по зустрічній полосі. При цьому, передні колеса його автомобіля були на трамвайній лінії, а задні - на третій лівій полосі руху. Його автомобіль знаходився на перехресті в зоні переходу - в розриві суцільної лінії дорожньої розмітки. Зліва на іншому краю перехрестя знаходився вантажний автомобіль і теж чекав вивільнення зустрічної полоси. Десь через 2-3 секунди після зупинки, він побачив в бокове дзеркало, що по лівій крайній полосі руху мчить білий автомобіль, що був на рівні підземного переходу, і за 4-5 метрів від вантажівки починає поворот вліво між вантажівкою і його автомобілем. Траєкторія руху цього автомобіля загрожувала зіткненням з його транспортним засобом, до зіткнення залишалась віддаль близько 13-14 м. Для запобігання фатальним наслідкам внаслідок зіткнення на великій швидкості, він встиг зреагувати та вивернувши руль вправо, на третю полосу, і натиснувши на газ, відвернув автомобіль від прямого зіткнення, переїхав суцільну лінію і зупинився на правій лівій полосі. Повністю ДТП уникнути не вдалося, оскільки на трамвайній колії автомобіль «Богдан» правим бортом зачепив лівий бік бампера його транспортного засобу. Автомобіль «Богдан» на всій траєкторії руху після початку повороту вліво пригальмовував, а після виїзду вправо через суцільну лінію з трамвайної колії, різко загальмував, коли його швидкість вже була незначною.

Також зазначає, що в разі, якщо б його транспортний засіб залишився на місці, ДТП могла б мати фатальні наслідки, тому в тих обставинах, він був вимушений діяти в стані крайньої необхідності для усунення небезпеки життю сторін ДТП і значним матеріальним збиткам, у зв'язку з чим його дії відповідні ст.ст. 17, 18 КУпАП.

Щодо дій водія автомобіля «Богдан», то якби він дотримався вимог п.п. 11.5, 12.4 та 2.3 (б) Правил дорожнього руху, то ДТП не було б.

Крім того, вказує й на те, що протокол складено інспектором патрульної поліції з порушенням вимог ст. 256 КпАП, оскільки в ньому спотворена суть правопорушення, а саме, не вказано положення транспортних засобів до моменту скоєння ДТП, момент зіткнення транспортних засобів, фактичні причини, що до цього призвели, траєкторію руху автомобіля КІА, а вказано лише розміщення автомобілів після ДТП та напрямок руху автомобіля «Богдан» по лівій полосі дороги. Також, в порушення ч. 4 ст. 256 КпАП інспектор поліції, складаючи протокол, не роз'яснив йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Таким чином, на думку апелянта, в його діях відсутній склад зазначеного правопорушення, а оскаржувана постанова суперечить фактичним обставинам справи, його поясненням та ґрунтується лише на протоколі, який не відповідав вимогам закону і не підлягав розгляду в суді.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, який підтримав подану ним апеляцію, та, уточнивши, просив постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку із відсутністю його вини в дорожньо-транспортній пригоді, оскільки він діяв в стані крайньої необхідності, пояснення ОСОБА_3, який заперечував проти апеляційної скарги,дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, вислухав позицію ОСОБА_2 щодо невинуватості в порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, проаналізував у постанові докази у справі, і повно та всебічно з'ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме - про ненадання ним при перестроюванні під час керування 04 травня 2016 року о 09 год. 30 хв. по вул. Бориспільська, 12-Б в м. Києві автомобілем «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1, переваги в русі автомобілю «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроюватися, що призвело до зіткнення, та отриманням внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному, всупереч тверджень апелянта, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАПта без будь-яких зауважень підписаний ОСОБА_2; у схемі ДТП, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками дорожньо-транспортної пригоди, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на вул. Бориспільській, 12-Б в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місця зіткнення транспортних засобів зі слів кожного з водіїв, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2та ОСОБА_3 щодо обставин події.

При цьому, посилання ОСОБА_2 на відсутність в його діях порушення вимог п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху та винність водія автомобіля «Богдан» із зазначенням такого механізму дорожньо-транспортної пригоди, як виїзд автомобіля «Богдан» на трамвайні колії та проїзд між ним та вантажівкою, внаслідок чого він правим бортом зачепив його автомобіль, що відбулось саме на трамвайних коліях, спростовуються даними схеми дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення зі слів обох водіїв, в т.ч. і зі слів ОСОБА_2, саме на проїзній частині вул. Бориспільської, 12-б в м. Києві - в крайній лівій смузі, і дана схема підписана ОСОБА_2 в цій частині без будь-яких зауважень, а останні стосуються лише не відображення на схемі траєкторії руху кожного із транспортних засобів.

Зі схеми дорожньо-транспортної пригоди також вбачається, що в результаті зіткнення в автомобілі «КІА» було пошкоджено лакофарбове покриття та кріплення переднього бампера, переднього лівого крила та наявні подряпини на вставках лівої колісної арки, а в автомобілі «Богдан» маються пошкодження лакофарбового покриття правих передніх та задніх дверей, правого заднього крила та його деформація, і пошкодження кріплення заднього бампера справа, тобто ці дані свідчать про контактування в момент зіткнення передньої лівої частини автомобіля «КІА» із правою бічною частиною автомобіля «Богдан».

Отже, характер та локалізації пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди, та їх розташування після зіткнення вказують на те, що на момент зіткнення автомобіль «КІА» здійснював перестроювання на смугу, по якій рухався автомобіль «Богдан», і маневр перестроювання не завершив, тобто беззаперечно вказують на винуватість ОСОБА_2 у недотриманні п.п. 10.1, 10.3 ПДР України.

Що стосується тверджень ОСОБА_2, що він діяв в стані крайньої необхідності, оскільки, уникаючи прямого зіткнення з автомобілем «Богдан», він з'їхав на третю смугу, але повністю уникнути ДТП не вдалось та на трамвайних коліях автомобіль «Богдан» правим бортом зачепив лівий бік бампера його автомобіля, то вони є неспроможними, оскільки не лише спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких за вказаних ним обставин є неможливим як те розташування транспортних засобів після зіткнення, так і ті пошкодження та місця зіткнення, що зафіксовані на схемі ДТП, але й не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, згідно ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Проте, досліджені докази свідчать про те, що небезпечна ситуація є наслідком поведінки ОСОБА_2, який, здійснюючи перестроювання, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, а тому її уникнення могло бути забезпечено виключно шляхом дотримання ним правил перестроювання.

А, відтак, на противагу твердженням ОСОБА_2, в його діях відсутній стан крайньої необхідності.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляції ОСОБА_2 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про його невинуватість не заслуговують на увагу.

З огляду на достатність в матеріалах справи доказів вини ОСОБА_2 в порушенні вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, підстав для проведення по справі судової автотехнічної експертизи не вбачається, а відтак, посилання апелянта на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції безпідставно було відхилено клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, з урахуванням апеляційного перегляду його доводів за скаргою, не вплинула на правильність прийнятого судом рішення.

Також є безпідставними і твердження ОСОБА_2 про нездійснення судом фіксування судового процесу у протоколі судового засідання та за допомогою технічних засобів, оскільки здійснення такого фіксування Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено, а його посилання на необхідність розгляду даної справи в порядку Кодексу адміністративного судочинства України не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з характеру вчиненого правопорушення, особи порушника.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.