П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2016 Справа №607/9911/16-п

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. Макаренка, 7/92, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И В :

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВО ІІ №0005879 від 02 вересня 2016 року, громадянин ОСОБА_1 02 вересня 2016 року близько 11 години 20 хвилин по вулиці Білогірській у місті Тернополі автомобілем марки «DEAWOO», державний номерний знак НОМЕР_1, облаштованим під таксі, займався перевезенням пасажирів без отримання на це відповідної ліцензії на провадження господарською діяльністю, що підлягає ліцензуванню, чим порушив вимоги п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»

У суді ОСОБА_1, пояснивши, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що зазначений транспортний засіб належить не йому, а його другові, який він у нього взяв, щоб завести свою дружину на вокзал. Перевезенням пасажирів не займався.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Враховуючи, що КУпАП не покладено на суд обов'язку збирання доказів у справі, суд, у відповідності до принців диспозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

В матеріалах справи наявне фото автомобіля марки «DEAWOO», державний номерний знак НОМЕР_1, однак воно не є доказом здійснення ОСОБА_1 діяльності з перевезення пасажирів.

Не доводять вини ОСОБА_1 також і копії паспорта громадянина України ОСОБА_1, полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки жодних відомостей про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке йому ставиться у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВО ІІ №0005879 від 02 вересня 2016 року, вони не містять.

Зазначені докази судом оцінюються критично, оскільки не містять даних, на підставі яких було б можливо беззаперечно встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази, які в їх сукупності та взаємозвязку доводили б вину ОСОБА_1 у здійсненні ним господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до ст. 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у здійсненні ним господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 161 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 164, 247, 280, 283, 284, 290, 294, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя