Справа № 163/2221/16-п Провадження №33/773/374/16 Суддя в 1 інстанції: Гайдук А. Л.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач: Оксентюк В. Н.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Оксентюк В.Н.,

з участю скаржника - ОСОБА_2,

представника митного органу - Пікалюка М.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 08 вересня 2016 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, житель АДРЕСА_1, не працює, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, виданий Володимир-Волинським МВ УМВС України у Волинській області 26.12.1995 року,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України,-

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 37044,78 гривень з конфіскацією в дохід держави іноземної валюти у розмірі 1300 євро, що по курсу Національного Банку України становить 37044,78 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності за те, що 21.08.2016 року приблизно о 02 год. 19 хв., слідуючи з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС смугою руху «червоний коридор», в приватних справах, будучи водієм автомобіля марки «IVECO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, причіп-лафет р.н.з. НОМЕР_4, намагався незаконно, шляхом недекларування перемістити через митний кордон України валюту, яка склала понад дозволену до вивезення норму готівки, в розмірі 1300 євро, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

ОСОБА_2 у поданій апеляційній скарзі зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції неповно з'ясував усі обставини справи та помилково прийшов до висновку про його винуватість в інкримінованому йому правопорушенні. Вказує, що наміру на ухилення від сплати податків шляхом недекларування грошових коштів він не мав, а сама подія неповного декларування грошових коштів сталась через його помилку при підрахунку грошових коштів, оскільки про валюту в розмірі 1300 євро, яка залишилась в сумці ноутбука від попередньої поїздки, він забув. Докази умисного недекларування коштів у матеріалах справи відсутні, як і докази щодо комерційного призначення валюти, так як про її наявність він забув, тому не мав наміру використовувати її з метою купівлі будь чого.

Накладаючи на нього за ст. 472 МК України адміністративне стягнення суд першої інстанції недотримався вимог міжнародного права в силу яких застосування конфіскації коштів є порушенням права на повагу до власності. Вказує, що на даний час ніде не працює, тому накладення штрафу та конфіскація валюти поставить його у надто складне матеріальне становище.

Просить постанову Любомльського районного суду Волинської області скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях ознак порушення митних правил, а вилучені у нього кошти повернути.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст постанови суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2, який свою апеляційну скаргу підтримав, представника митниці, який апеляцію заперечив, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 472 МК України встановлена адміністративна відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщаються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування, або назва, кількість тощо ) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про порушення митних правил №1784/20502/2016 від 21.08.2016 року (а.с.1-4) ОСОБА_2 21 серпня 2016 року слідуючи з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС шляхом недекларування, тобто незаявлення за встановленою формою в митній декларації та при усному опитуванні намагався незаконно перемістити через митний кордон України валюту в сумі 1300 євро, яка знаходилася разом із задекларованою валютою в сумці для документів (портмоне) і була виявлена працівниками митниці при перерахунку задекларованої валюти наданої ОСОБА_2

Наведені обставини також підтверджуються митною декларацією від 21.08.2016 року (а.с.5), де ОСОБА_2 підписався, що йому відомо про відповідальність згідно із законом за повідомлення у митній декларації недостовірних відомостей; актом про проведення огляду транспортного засобу (а.с.7); письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.6) та його особистими поясненнями в судовому засіданні (а.с.22), де останній зазначив, що вину у вчиненні правопорушення визнає.

Отже, ОСОБА_2 не заперечує факту недекларування ним 1300 євро, однак вказані дії обґрунтовує своєю неуважністю, оскільки забув про гроші, які залишились від попередньої поїздки.

Таким чином, аналіз матеріалів справи свідчить, що при її розгляді, суд першої інстанції з'ясував всі обставини справи, дослідив наявні докази по ній, яким дав належну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_2 не задекларував та при усному опитуванні не повідомив про переміщувану ним через митний кордон України валюту, а тому в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

З суб'єктивної сторони вказане правопорушення може бути вчинено як умисно так і з необережності. З огляду на це посилання апелянта на те, що він не мав умислу на вчинення інкримінованого правопорушення, оскільки про валюту в розмірі 1300 євро, яка залишилась в сумці від попередньої поїздки він просто забув, на кваліфікацію правопорушення не впливає.

Згідно з положенням Постанови Правління Національного банку України від 27 травня 2008 року № 148 «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» Фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі.

З матеріалів справи встановлено та підтверджується поясненнями самого ОСОБА_2, документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на суму 1300 євро у нього не було.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, що конфіскація валюти є порушенням права на повагу до власності судом до уваги не приймається, оскільки відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Санкції статті 472 МК України передбачає стягнення у виді накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Саме таке стягнення і наклав на ОСОБА_2 суд першої інстанції, тому його посилання на складне матеріальне становище судом до уваги не приймається, оскільки не впливає на кваліфікацію правопорушення та накладене судом стягнення.

Постанова суду першої інстанції є законна і обґрунтована і підстав для її скасування з обставин, наведених у апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 8 вересня 2016 року щодо нього - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.Н. Оксентюк