Справа 139/947/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В.,

з участю правопорушника ОСОБА_1,

його захисника - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від старшого інспектора сектору Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

В С Т А Н О В И Л А:

Відносно ОСОБА_1 до суду направлено протокол про те, що він 17 вересня 2016 року о 23-ій годині 50 хвилин в с. Ялтушків Барського району Вінницької області передав керування автомобілем УАЗ 469 Б, реєстраційний номер М6598ВИ ОСОБА_3, який перебував з ознаками алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 "г" Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свою винність у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_1 не визнав та пояснив: Він разом із ОСОБА_3 17 вересня 2016 року автомобілем останнього УАЗ 469 Б, поїхали на рибалку в Барський район. Автомобілем керував ОСОБА_3 Під час рибалки вони спиртного не вживали, оскільки він не вживає спиртного взагалі, а ОСОБА_3 не вживав, бо мав їхати за кермом. У с. Ялтушків вони зупинилися на обочині, бо була необхідність подивитися до мотора. Через деякий час до них підїхав службовий автомобіль працівників БДР і інспектор запитав, чи не проїжджав повз них білий автомобіль ВАЗ. Далі інспектори почали предявляти до водія різні вимоги (чи є вогнегасник, чи були пристебнуті, чи не вживав алкоголь). Поступово бесіда переросла у суперечку, поліцейські пригрозили, що заберуть автомобіль, а тому ОСОБА_3 прослідував за ними у м. Бар. Там їх протримали до 3-ої години 19 вересня 2016 року, а тому він був вимушений підписати протокол під диктовку інспектора.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат повністю підтримала і ствердила його пояснення. Заявила, що останній не може нести відповідальності за вмінене йому правопорушення, оскільки автомобіль йому не належить, його користувачем є ОСОБА_3, а власником - ОСОБА_4.

Допитаний як свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він має у розпорядженні автомобіль УАЗ 469 Б, власником якого є ОСОБА_4 На початку жовтня він отримав довіреність від власника на право володіння, користування і розпорядження цим автомобілем. 17 вересня 2016 року він автомобілем УАЗ 469 Б поїхав разом із своїм товаришем ОСОБА_1 на рибалку в Барський район. Коли біля 24-ої години поверталися додому, зупинилися на обочині в с. Ялтушків, аби перевірити двигун. Через певний час до них підїхали поліцейські, запитали, чи не проїжджав повз автомобіль ВАЗ білого кольору. Після цього інспектори почали прискіпуватися до нього, в тому числі звинуватили, що він перебуває в стані алкогольного спяніння. Він заперечив факт вживання алкоголю, оскільки напевно знав, що буде керувати ТЗ, при тому в «чужому» районі. Пригрозивши, що заберуть автомобіль на штрафмайданчик, інспектори примусили його їхати до відділку поліції у м. Бар. Під різними приводами їх тримали у відділку до 3-ої години, не пропонували пройти медогляд на стан спяніння, не пропонували їхати в лікарню на освідування, а лише вимагали підписати протоколи, на що він з ОСОБА_1 погодився, оскільки були дуже вимучені і розуміли, що в іншому випадку їх протримають до ранку.

Розглянувши справу, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення учасників процесу, приходжу до висновку про відсутність події правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1.

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З аналізу ч. 1 ст. 130 КУпАП випливає, що об'єктивна сторона даного правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння або в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Пунктом 2.9 "г" Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється: передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, водієм являється особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Частиною 1 ст. 2 КУпАП визначено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається із цього кодексу та інших законів України.

Згідно вимог правил дорожнього руху України власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

Абзацом 2 п. 2.2. Правил дорожнього руху України передбачено, що власник транспортного засобу, може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на транспортний засіб.

У ст. 395 ЦК України визначено, що право володіння є речовим правом на чуже майно. Цивільним законодавством передбачено володіння законне і незаконне. Володіння визнається законним у разі, коли особа здійснює його на законних підставах. Законне володіння належить перш за все власникові. Але як елемент речових прав воно може належати також іншим особам, зокрема наймачеві, орендареві, комісіонеру, охоронцю. Володіння може надаватися не лише на підставі договірних відносин (найму, комісії, підряду, зберігання тощо), а й на підставі адміністративного акта (наприклад, відповідно до розпорядження органів опіки та піклування), прямої вказівки закону (знахідка, безгосподарне майно, бездоглядна худоба).

У свою чергу, користування транспортним засобом передбачає безпосереднє використання у своїх інтересах транспортної функції цього засобу. Для фізичної особи можливість користування транспортним засобом особисто (через право власності або іншого договору) нерозривно повязана з можливістю управління цим транспортним засобом.

Із наявного у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 906493 слідує, що ОСОБА_1 передав керування автомобілем УАЗ 469 Б ОСОБА_3, який перебував із ознаками алкогольного сп'яніння.

Поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також оглянутою довіреністю власника автомобіля УАЗ 469 Б ОСОБА_4 на право керування і розпорядження цим ТЗ на прізвище ОСОБА_3 доведено, що автомобілем розпоряджається на правах власника ОСОБА_3 і саме він перебував за кермом автомобіля.

Таким чином, відсутні правові підстави притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за передачу керування автомобілем будь-які особі, якщо він не є власником цього автомобіля.

Одночасно, кодексом передбачена відповідальність, саме за передачу управління транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 3 цього Порядку, огляд проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про освідування ОСОБА_3 на місці вчинення правопорушення працівниками поліції чи направлення його до медичного закладу для встановлення факту алкогольного сп'яніння.

Відтак, неможливо встановити, чи дійсно ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп'яніння, керуючи транспортним засобом УАЗ 469Б.

Суд надає віри поясненням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про штучне доведення працівниками сектору БДР Жмеринського ВП ситуації до вимушеного підписання протоколу про адміністративне правопорушення та визнати вини у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп'яніння, оскільки вони є послідовними, логічними та повністю узгоджуються із обставинами дослідженими при розгляді цієї справи.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Встановлені у суді обставини не підтверджують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення та дотримання начальником сектору БДР Жмеринського ВП встановленого порядку складання протоколу, необхідних документів та правил і порядку огляду водія на стан сп'яніння.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки події правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення передбачене тією чи іншою статтею.

У разі відсутності події адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст. 130, п. 1 ст. 247, ст.ст. 1, 9, 23, 34, 221, 249, 251, 252, 276, 277, 279, 280, 284 КпАП України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Справу про вчинення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадженням закрити у звязку з відсутністю події правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: _____________