АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/7706/16-п
Провадження № 33/791/334/16
Головуючий в І інстанції Смирнов Г.С.
Доповідач: Волошко С.Г.
П О С Т А Н О В А

19 жовтня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області Волошко С.Г., розглянувши апеляційну скаргу Херсонської митниці ДФС на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2016 року, з участю її представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Пяндж, Пянджського району, не працюючого,

провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Херсонською митницею відносно ОСОБА_3 було складено протокол про порушення ним митних правил, тобто у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 482 МК України.

Згідно протоколу, ОСОБА_3 обвинувачувався в тому, що 30 червня 2016 року він заїхав у зону митного контролю КПВВ «Чонгар» Херсонської митниці ДФС із вільної економічної зони «Крим» на транспортному засобі, власному легковому автомобілі «RENAULT» модель «TRAFIC», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN код (номер кузова) НОМЕР_2.

Дії ОСОБА_3 митними органами кваліфіковано як порушення митних правил, які безпосередньо в протоколі зазначені інспектором митної служби наступним чином: «Громадянин України ОСОБА_3 вчинив порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 482 МК України, а саме, переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів (автомобіль «RENAULT» модель «TRAFIC», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN код (номер кузова) НОМЕР_2).

Вважаючи складений протокол достатньою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 митні органи направили матеріали справи відносно нього до суду.

Розглянувши матеріали зазначеної справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, у діях ОСОБА_3 та закрив провадження у цій підставі.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив що, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та ст.489 МК України, посадова особа, розглядаючи справу про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 57 ч.1 ст. 4 МК України: товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Пункт 58 вказаної статті Митного кодексу дає визначення транспортним засобам - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.

З огляду на вказані вимоги норм матеріального права суд першої інстанції погодився, що автомобіль законом віднесено до товарів.

Однак, вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України можливо лише з прямим умислом. Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_3, з території Російської Федерації потрапив на територію тимчасово окупованої іншою державою-агресором частини України (АР Крим) через Керченську переправу, де раніше перебував митний контроль держави Україна ( Кримська митниця), яка розпорядженням Кабінету міністрів України № 535-р від 04 червня 2014 року була реорганізована, а забезпечення виконання митного законодавства було покладено на Херсонську митницю Міністерства доходів і зборів, у зв'язку з чим на межі розмежування материкової частини України та її тимчасово окупованою територію були створені КПВВ «Чонгар», «Каланчак» і«Чаплинка».

Як вбачається з пояснень самого ОСОБА_3 та матеріалів справи, вказаний автомобіль знаходиться у його особистому користуванні і не використовувався для перевезення товарів або оплатного перевезення пасажирів. На вказаному автомобілі він, разом зі своїм братом та його подругою, виїхав за межі України, а згодом в'їхав через Керченську переправу на територію АР Крим, звідки направився на КПВВ «Чонгар», розташований на межі розмежування материкової частина України з тимчасово окупованою територією для проходження митного контролю, не будучи обізнаним про відповідальність за такі дії.

Враховуючи дані обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_3 не мав умислу на переміщення власного автомобіля через митний кордон України поза митним контролем, як його звинувачують, тобто в його діях відсутня також суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України.

Поряд з цим, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до диспозиції ч.1 ст.482 МК України об'єктивна сторона цього правопорушення виражається у вчинені декількох різних за своєю ситуацією дій, однак у складеному відносно ОСОБА_3 протоколі чітко не зазначено, у вчинені якої саме дії, із перелічених у диспозиції ч.1 ст.482 МК України він обвинувачується, тобто відсутнє конкретне формулювання обвинувачення від якого особа може захищатись всіма дозволеними засобами, а суд не повинен таке обвинувачення висувати за власної ініціативи, оскільки це виходить за межі його компетенції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про закриття провадження відносно ОСОБА_3 з вищевикладених підстав, Херсонська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить зазначену постанову суду першої інстанції скасувати та визнати ОСОБА_3 винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.482 МК України, не формулюючи обвинувачення з переліку диспозиції зазначеної норми закону, обмежившись твердженням про те, що його дії були спрямовані на переміщення автомобіля на територію України з ВЕЗ «Крим», куди він потрапив через паромну переправу «Кавказ» - «Керч», в чому і міститься, склад правопорушення у діях ОСОБА_3, на думку органів митниці.

Заслухавши доповідь судді, думки представника митниці ОСОБА_2, яка підтримала апеляцію та просила її задовольнити, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які вважали постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою і просили залишити її без зміни, а апеляцію - без задоволення, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляції, вважаю, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, що повно та всебічно довів у своїй постанові, належним чином, обґрунтувавши це зібраними у справі доказами з посиланням на відповідні вимоги закону.

Цілком погоджуючись з мотивацією рішення прийнятого судом першої інстанції, вважаю необхідним звернути увагу і на наступні обставини, які також спростовують твердження апелянта про незаконність прийнятого рішення відносно ОСОБА_3.

Так, відповідно до ст. ст. 486,489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил підлягають з'ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення (тобто час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи є обставини для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також необхідно з'ясовувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.527 МК України визначено, що однією з постанов, яку може бути винесено у справі про порушення митних правил, є постанова про закриття провадження у справі (зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Суд першої інстанції аналізуючи вимоги закону, зібрані матеріали справи, зокрема, протокол про порушення митних правил, який у сукупності з іншими доказами повинен був довести наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_3, прийшов до висновку, що при складанні зазначеного протоколу митні органи припустились порушень, які унеможливлюють його використання у якості беззаперечного доказу вини ОСОБА_3, оскільки відповідно до виписаних у ст. ст. 488,490,494,495 МК України положень, протокол про порушення митних правил - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою, про вчинення діяння (діянь), яке (які) містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого МК України, є найважливішим джерелом доказів у справах про порушення митних правил і вимагає контретного обвинувачення.

В межах зазначених у протоколі обставин інкримінованого особі порушення митних правил і повинен провадитися їх судовий розгляд.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.482 МК України об'єктивна сторона цього правопорушення виражається у вчиненні декількох різних за своєю сутністю дій, зокрема: у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів.

Проте, у складеному відносно ОСОБА_3 протоколі наведені всі можливі дії, що містить диспозиція ч. 1 ст. 482 МК України, без конкретизації того, яка саме дія або дії з цього переліку ставляться йому у провину що є неприпустимим внаслідок порушення права особи на захист, оскільки особа, відносно якої складають протокол, повинна чітко розуміти у чому її звинувачують і одразу мати можливість захищатись від конкретного обвинувачення, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції і що на думку апеляційної інстанції є визначальним в прийнятті рішення. Про такий підхід до формулювання обвинувачення неодноразово наголошував в своїх рішеннях Европейський суд з прав людини.

На підставі аналізу чинного законодавства, а також певних рішень Європейського суду з прав людини, слід прийти до висновку, що протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Так у п. 34 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз'ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред'явленого йому обвинувачення.

Крім того, за змістом ст. ст. 458 МК України, 9 КУпАП протиправне діяння, вчинене певною особою, визнається порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, що є невід'ємною ознакою суб'єктивної сторони будь - якого адміністративного правопорушення.

Виходячи з конструкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України, а також роз'яснень, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №8 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах контрабанду та порушення митних правил», суб'єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю в особи вини у формі прямого умислу.

При цьому, за змістом ст. 10 КУпАП наявність умислу є необхідною у всіх випадках, коли особа притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що може бути зроблено тільки навмисно. Вина у формі прямого умислу полягає в усвідомленні особою протиправного характеру вчиненої дії або бездіяльності, тобто їх незаконності, передбаченні її шкідливих наслідків та бажанні їх або свідомого допускання настання цих наслідків.

Поряд з цим, у вказаній вище постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №8, зазначено, що особи, які вчиняють контрабанду та порушують митні правила, посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, внаслідок чого завдають шкоду економіці держави, її культурній спадщині, здоров'ю населення та громадській безпеці, сприяють розширенню тіньового сектора економіки.

З огляду на викладене та враховуючи пояснення ОСОБА_3 надані ним при складанні протокол про порушення митних правил вважаю, що матеріали справи не містять переконливих даних про те, що мав місце факт заподіяння інкримінованими ОСОБА_3 діями будь - якої шкоди.

Крім того, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 482 МК України, відповідальність за цією статтею несе особа, яка здійснила певні дії через митний кордон України (який відповідно до ст. 10 МК України збігається з державним кордоном України).

Як зазначено у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 16.06.2014 року за №424-р «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», на яке міститься посилання у протоколі відносно ОСОБА_3, у зв'язку із загостренням ситуації в Автономній Республіці Крим і вторгненням на територію України озброєних формувань, екстремістські налаштованих осіб та військовою агресією з боку Російської Федерації, блокуванням роботи пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю, які розташовані в Автономній Республіці Крим, що призводить до неможливості провадження подальшої діяльності в них та перешкоджає здійсненню передбачених законодавством України видів державного контролю під час перетинання державного кордону, прийнято рішення тимчасово закрити пункти пропуску та пункти контролю за переліком згідно з додатком. Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.06.2014 року №255 «Про закриття морських портів» (зареєстровано в Мінюсті України 24.06.2014 року за №690/25467) морський порт Керч закрито до відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупований території АР Крим.

При цьому, як вказано у протоколі, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 року за №535 «Про реорганізацію деяких територіальних органів Міністерства доходів і зборів» було прийнято рішення реорганізувати Кримську та Севастопольську митниці Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до Херсонської митниці Міністерства доходів і зборів із зобов'язанням Херсонської митниці забезпечити виконання функцій, що покладалися на зазначені митниці.

Виходячи з цього, є підстави вважати, що ОСОБА_3, пред'явивши транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення в'їзду на територію України з вільної економічної зони «Крим» у КПВВ «Чонгар», діяв у відповідності з положеннями наведених нормативних актів.

Таким чином, вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.482 МК України у зв'язку з відсутністю з його діях складу цього правопорушення, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що інкриміноване йому діяння не містить усіх ознак складу такого правопорушення.

Визнання особи за таких обставин винною є певною мірою порушенням її конституційних прав на пересування територією України, у тому числі, тимчасово окупованою країною агресором - росією.

Керуючись ст. ст. 482, 486, 488, 489, 490, 494, 495 МК України, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Херсонської митниці ДФС на постанову Херсонського міського суду Херсонської області відносно ОСОБА_3 від 23 вересня 2016 року про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.482 МК України - залишити без задоволення, а зазначену постанову - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області С.Г.Волошко