АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1049/2016 Постанова винесена суддею Піхур О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 і його захисника ОСОБА_3, а також ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в

м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі

20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 03 червня 2016 року о 08 год. 55 хв., керуючи автомобілем марки «Hyundai Santafe», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві на вул. О. Теліги, при перестроюванні з середнього ряду в правий не впевнився у безпеці маневру, не пропустив автомобіль марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2, під керування водія ОСОБА_4, який рухався по суміжній смузі, в результаті чого відбулось зіткнення даних автомобілів та внаслідок чого вони отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.3 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вказуючи на незаконність та необґрунтованість постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, просить її скасувати, а провадження відносно нього закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було з'ясовано дійсних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, а також не було проведено належної оцінки доказів у справі, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам події ДТП. Зокрема, як вважає апелянт, судом не було враховано, що зіткнення автомобілів відбулося не в момент перестроювання його автомобіля, а коли він вже перестроївся та рухався в крайній правій смузі, тобто водій автомобіля марки «Mazda», в порушення ПДР України, проводив обгін його автомобіля з правого боку, що підтверджується схемою місця ДТП та фотокартками, долученими до апеляційної скарги, а тому, на думку апелянта, саме водій автомобіля марки «Mazda» ОСОБА_4 порушила п.п. 11.10, 12.3 ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів.

Крім того, апелянт звертає увагу на ту обставину, що при оформлені ДТП у ОСОБА_4 був відсутній поліс ОСАГО, який є обов'язковим на всій території України, про що було замовчано працівниками поліції, а суд не взяв це до уваги.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, а також іншого учасника ДТП - ОСОБА_4, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як убачається з провадження в справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, вислухав пояснення як ОСОБА_2, так і другого учасника дорожньо-транспортної пригоди -ОСОБА_4, проаналізував у постанові докази у справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини, що призвели до виникнення цієї пригоди внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 10.3 ПДР України, а саме в тому, що він, керуючи автомобілем марки «Hyundai Santafe», 03 червня 2016 року в м. Києві на вул. О.Теліги, при перестроюванні з середнього ряду в правий ряд не впевнився у безпеці маневру, не надав дорогу транспортному засобу марки «Mazda», під керуванням водія ОСОБА_4, яка рухалася по суміжній смузі руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП (а.с. 2), у схемі місця ДТП, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху в м. Києві на вул. О. Теліги, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, їх розташування після зіткнення, про характер і локалізацію механічних пошкоджень автомобілів (а.с. 3), у письмових поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4-5).

При цьому, доводи ОСОБА_2 в суді про те, що 03 червня 2016 року на

вул. О. Теліги в м. Києві зіткнення автомобілів відбулося не в момент перестроювання його автомобіля з середньої смуги руху в крайню праву смугу руху, а в момент коли він вже перестроївся та рухався в крайній правій смузі руху, а водій автомобіля «Mazda»

ОСОБА_4 здійснила обгін його автомобіля, порушуючи п.п. 11.10, 12.3 ПДР України, рухаючись при цьому переднім та заднім правими колесами по бордюру, тобто він не порушував Правила дорожнього руху, що б призвело до зіткнення транспортних засобів, були перевірені суддею місцевого суду та обґрунтовано відхилені як неспроможні, оскільки вони повністю спростовуються доказами у справі, в тому числі й первинними письмовими поясненнями самого ОСОБА_2, які він надав працівникам поліції одразу після ДТП та вказав про інший механізм виникнення ДТП, а саме, що він рухався на автомобілі марки «Hyundai Santafe» в м. Києві по вул. О. Теліги, 29 зі сторони метро «Дорогожичі» в сторону Петрівки, перелаштовувався з другої смуги в першу і здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_2.

Водночас, водій ОСОБА_4 як відразу ж після цієї пригоди, так і в судах першої та апеляційної інстанції, пояснювала, що коли вона рухалась в крайній правій смузі, керуючи автомобілем «Mazda», раптово з середнього ряду автомобіль марки «Hyundai Santafe» здійснив маневр перестроювання в крайню праву смугу, не надавши перевагу в русі її транспортному засобу, при цьому з метою уникнення зіткнення вона здійснила маневр виїзду на тротуар, наїхавши на огорожу, але автомобіль марки «Hyundai Santafe» продовжив рух, зміщуючись праворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Аналіз пояснень водія ОСОБА_4, які є послідовними і незмінними та узгоджуються з іншими доказами у справі, дає підстави для висновку про те, що в даній дорожній ситуації саме водієм ОСОБА_2 були порушені п. 10.3 ПДР і вказаний водієм ОСОБА_4 механізм ДТП повністю відповідає фактичним обставинам події.

В той же час фотографії з місця події, котрі були долучені ОСОБА_2 до апеляційної скарги на обґрунтування доводів щодо порушення Правил дорожнього руху іншим учасником ДТП, і на яких зафіксовано розташування транспортних засобів після зіткнення та характер механічних пошкоджень обох транспортних засобів, а також додатково надані фотографії з місця події обома її учасниками під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, не доводять пояснення ОСОБА_2 в суді про інший механізм виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що при оформлені працівниками поліції даної ДТП у ОСОБА_4 був відсутній поліс ОСАГО, то вони будь-яким чином не спростовують висновок судді щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки саме порушення ОСОБА_2 п. 10.3 ПДР України перебуває в прямому зв'язку з подією ДТП та її наслідками.

З урахуванням викладеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було з'ясовано дійсних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, а також твердження ОСОБА_2 про інший механізм виникнення ДТП, яка сталася не з його вини, а з вини іншого учасника ДТП, не заслуховують на увагу, оскільки спростовуються в сукупності дослідженими судом доказами в справі, аналіз яких свідчить про обґрунтованість рішення судді місцевого суду про порушення ОСОБА_2 п. 10.3 Правил дорожнього руху України, тобто наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, прихожу до висновку, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, всупереч його доводам, у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини події, дав оцінку всім зібраним по справі доказам, отже рішення про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим, а зміст постанови судді місцевого суду відповідає вимогам

ст. 283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя врахував обставини справи та наслідки правопорушення, дані про особу ОСОБА_2 та його відношення до вчиненого, й обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення в межах, встановлених санкцією ст. 124 КУпАП, тобто дотримав вимог ст. 33 КУпАП.

За відсутності підстав для скасування або зміни постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за

ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить

340 гривень - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко