АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1361/2016 Суддя у першій інстанції: Маринченко М.М.
Категорія: ст.172-4 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, представника ОСОБА_3 - адвоката Черналівського Є.О., прокурорів Гавронського О.О., Громадської Л.О., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №5 Головко А., щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Кальник Мукачівського району Закарпатської області, громадянки України, працюючої на посаді головного спеціаліста відділу розвитку інфраструктури Управління стратегічного розвитку інфраструктури та інвестицій Міністерства інфраструктури України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу розвитку інфраструктури Управління стратегічного розвитку інфраструктури та інвестицій Міністерства інфраструктури України, будучи державним службовцем 9 рангу та будучи відповідно до підпункту «в» пункту першого частини 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону, будучи попередженою про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції», пов'язані з проходженням державної служби, 25 жовтня 2015 року та 26 жовтня 2015 року працювала на посаді члена дільничної виборчої комісії №800522 Оболонського району м. Києва за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 32-6 в м. Києві, за що їй було виплачено 439 грн. 07 коп., та 15 листопада 2015 року працювала на посаді члена дільничної виборчої комісії №800510 Оболонського району м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 32-В в м. Києві, за що їй було виплачено 251 грн. 71 коп., чим порушила вимоги п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції» щодо заборони заняття іншою оплачуваною діяльністю, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

11 березня 2016 року Управлінням захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України у м. Києві отримано довідку від 03.03.2016, складену Державною фінансової інспекцією в м.Києві за результатами опрацювання матеріалів, надісланих УЗЕ в м.Києві ДЗЕ Національної поліції України щодо порушень ОСОБА_3 обмежень щодо заняття іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю, відповідальність за що передбачена ст. 172-4 КУпАП, та наявності в її діях ознак правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 25 Закону України « Про запобігання корупції».

Протокол відносно ОСОБА_3 складено 14 червня 2016 року.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що датою вчинення ОСОБА_3 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-4 КуПАП, є 11 березня 2016 року, у зв'язку з чим провадження у справі про притягання ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, закрив у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор Київської місцевої прокуратури №5 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити десятиденний строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, та постанову Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2016 року скасувати, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що 01 серпня 2016 року направлено апеляційну скаргу на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 22.07.2016, однак з технічних причин, до конверту помилково поміщено не підписаний прокурором екземпляр апеляційної скарги, внаслідок чого Апеляційним судом м. Києва було повернуто апеляційну скаргу прокурору. У зв'язку з чим просить визнати поважною причиною пропущення строку на оскарження постанови.

Крім того, вказує на те, що суд першої інстанції закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, прийшов до хибного висновку, що датою виявлення вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП є 11.03.2015 та оскільки протокол складений 14.06.2016, то строки притягнення ОСОБА_3 до адміністративного стягнення, визначені ст. 38 КУпАП, сплинули.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Натомість ОСОБА_3 ухилялась від пред'явлення їй вказаного протоколу, про що свідчить достатня кількість рапортів працівників УЗЕ ДЗЕ НП України у м. Києві.

Таким чином, фактичною датою пред'явлення ОСОБА_3 протоколу є 14.09.2016, після чого протокол разом з матеріалами доказової бази направлено до Оболонського районного суду м. Києва, та на думку апелянта, фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КупАП слід вважати дату складання протоколу, а саме: 14.06.2016.

За таких обставин, судом першої інстанції не забезпечено всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи, внаслідок чого постанова Оболонського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року підлягає скасуванню.

Крім того, апелянт вказує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 250 КУпАП України, прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів, у провадженні в справах про адміністративні правопорушення, має право на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, тому його участь є обов'язковою.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 22.07.2016 року необхідно задовольнити, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ОСОБА_3 та її представника - адвоката Черналівського Є.О., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову Оболонського районного суду м. Києва від 22.07.2016 залишити без змін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Із матеріалів справи, вбачається що суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 порушила вимоги, передбачені п.1 ч.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачена ч.1 ст. 172-4 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими доказами наявними в матеріалах справах. Однак, у постанові про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_3 всупереч ст. 283 КУпАП в резолютивній частині постанови, суд першої інстанції, не зазначив, що ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

В той же час, доводи апелянта про те, що дата виявлення вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КупАП слід вважати дату складання протоколу, а саме: 14.06.2016 є безпідставними.

Так, відповідно до ч.3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення.

Крім того, відповідно до наказу п. 10.3 наказу Генерального прокурора України від 25 червня 2013 року №10гн, у разі виявлення під час досудового розслідування адміністративного корупційного правопорушення, слідчий або прокурор, які його виявили чи прийняли рішення про закриття кримінального провадження, зобов'язані невідкладно скласти протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення і з відповідними матеріалами надіслати до суду.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, /а.с. 50-55/, Державна фінансова інспекція у м. Києві 03.03.2016 року склала довідку про те, що ОСОБА_3 порушила обмеження щодо заняття іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю, та в її діях наявні ознаки правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», який відповідно до штампу вхідної кореспонденції Управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в м. Києві, 11.03.2016 отриманий Управлінням захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Таким чином, метою виявлення правопорушення є 11.03.2016 року, про що суд першої інстанції правильно вказав у постанові про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 172-4 КУпАП, та на момент розгляду справи в суді першої інстанції строки накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127-4 КУпАП, сплинули.

Більш того, в матеріалах справи /а.с. 21/ наявний рапорт оперуповноваженого відділу з обслуговування Оболонського району УЗЕ в м. Києві ДЗЕ НП України Геращенка В.С. від 25.02.2016 року, про те, що ОСОБА_3, порушила вимоги п.1 ч.1 ст. 36 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність передбачена ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

Так законодавець встановив, що відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Таким чином, доводи апелянта про те, щоОСОБА_3 ухилялась від пред'явлення їй вказаного протоколу, про що свідчить достатня кількість рапортів працівників УЗЕ ДЗЕ НП України у м. Києві та дата складання протоколу є датою виявлення адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_3 є необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 Головка А. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 22.07.2016 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 Головка А. - задовольнити частково.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2016 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення - скасувати.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрити у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич