АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/636/16 Головуючий у І-й інстанції - Дяченко І.В.
Справа № 199/4870/16 -п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Амур-Нижньодніпровсього районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 12 місяців.

При обставинах вказаних в оскаржуваній постанові, 12.06.2016 року о 22 год. 15 хв. у м. Дніпро по пр. Гагаріна водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 2103, д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, в законному порядку проводився у КЗ «ДОНД» ДОР» 1.12% проміль, чим порушив п. 2.9 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, 22.09.2016 року тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, зазначаючи, що про розгляд справи йому не було відомо, а сам результат розгляду матеріалу дізнався лише після отримання копії постанови суду лише 15 вересня 2016 року.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді першої інстанції скасувати та провадження закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова судді першої інстанції є необґрунтованою і такою, що підлягає апеляційному оскарженню у зв'язку з неповнотою проведеного судового розгляду а також, що при винесенні вказаної постанови суддя, порушив його право на справедливий судовий захист та порушив принципи верховенства права, законності, рівності, усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Вказує на те, що інспектором ПП, не було проведено первинного огляду з використанням спеціальних технічних засобів. Також вказує на те, що у рапорті поліцейського зазначено, що нібито у присутності 2-х свідків ОСОБА_2 було запропоновано пройти алкотестер, але у рапорті та протоколі та в матеріалах справи данні цих свідків не зазначено.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи позицію ОСОБА_2, яка зводиться до його відсутності в суді першої під час розгляду справи з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2. строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважає необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що постанова судді першої інстанції є необґрунтованою і такою, що винесена з неповнотою проведеного судового розгляду а також, що при винесенні вказаної постанови суддя, порушив його право на справедливий судовий захист, є безпідставними і такими, які спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 273119 від 12.06.2016 року; рапортом інспектора ПП ОСОБА_3; висновком МОЗ України «ДОНД» ДОР № 1432 від 12.06.2016 року, згідно якого водій ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного сп'яніння.

Посилання ОСОБА_2, стосовно того, що інспектором ПП, не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції.

Згідно до п.12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно рапорту інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 водію ОСОБА_2, в присутності двох свідків було запропоновано продути алкотестер Драгер, але він виявив бажання проїхати в медичний заклад. В медичному закладі він продув алкотестер Драгер (1,12 % проміле), аналіз сечі у медичному закладі (2,12 % проміле), після цього було складено протокол про адміністративне правопорушення а автомобіль евакуйоване та доставлено на штраф майданчик.

Таким чином, бажання пройти медичний огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, та відсутність свідків у медичному закладі, належним чином підтверджено факт встановлення алкогольного сп'яніння у водія ОСОБА_2, оскільки огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться лише в присутності працівника поліції.

При накладенні стягнення на ОСОБА_5, суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження ним вчинення нових правопорушень. Враховано характер і міру громадської небезпеки вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_2, в суді апеляційної інстанції останнім не надано та матеріалами справи не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що застосовані до ОСОБА_2 судом першої інстанції вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень, тоді як доводи апеляційної скарги не дають законних та об'єктивних підстав для скасування накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2016 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2016 року якою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортними засобами строком на 12 місяців - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко