АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/683/16 Справа № 703/2997/16-п Головуючий по 1 інстанції Гибало О. І.
Категорія:ст. 124 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2016 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністравтиної відповідальності, ОСОБА_3; його захисника, адвоката ОСОБА_4; потерпілого ОСОБА_5; його представника, адвоката Євсик О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_5 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2016 року, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, приватного підприємця,

закрито справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за відсутністю складу правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 17.08.2016 року близько 09 год. 00 хв. в м. Сміла по вул. Незалежності (Леніна), керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1, під час вибору в установлених межах швидкості, не урахував дорожню обстановку, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, не вибрав безпечну швидкість, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який здійснював лівий поворот на прилеглу територію, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та їм було завдано матеріальної шкоди. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12,1, 12.3, 11.4, 14.6 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2016 року відносно ОСОБА_3 закрито справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Постанову суд першої інстанції мотивував тим, що жодних доказів того, що ОСОБА_3 здійснював обгін автомобіля «Ніссан» матеріали справи не містять.

Зазначає, що зі схеми ДТП вбачається, що в момент, коли ОСОБА_3 розпочав гальмування, його автомобіль знаходився на відстані 6.36 м від правої обочини по ходу його руху. При ширині проїзної частини 12 м дійсно має місце частковий виїзд його автомобіля на смугу зустрічного руху в межах 1.5-2.0 м. Але оскільки дорожня розмітка на даній вулиці відсутня, вказує суддя, то, виходячи лише з цієї обставини, підстави вважати, що він здійснював обгін, відсутні.

Також вказав, що співробітники поліції залишили без уваги ту обставину, що саме водій автомобіля «Ніссан» ОСОБА_5 своїми необачними діями створив аварійну ситуацію, розпочавши розворот і не переконавшись в безпечності свого маневру, що прямо суперечить п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду потерпілий ОСОБА_5 подав апеляцій скаргу, в якій просить скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2016 року та надіслати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В суді апеляційної інстанції апелянт уточнив свої вимоги, вказавши, що просить апеляційний суд, скасувавши оскаржувану постанову, ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та визначити йому відповідне стягнення.

Указує, що постанова суду ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою,

Зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи не дотримано вимог ст. 269, 277-2 КУпАП, оскільки його не було повідомлено про день і час розгляду справи, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості брати участь у справі, не зміг скористатися своїми правами, передбаченими ст. 269 КУпАП, та надати пояснення, заявити клопотання та подати докази.

Вказує, що 17 серпня 2016 року близько 09 години 00 хвилин, він рухався автомобілем НОМЕР_2, по вул. Незалежності (Леніна) від вул. Комунарська до вул. Соборна (Свердлова) зі швидкістю близько 60 км/год. Йому необхідно було здійснити поворот ліворуч на стоянку фірми «Меркурій». Оскільки горизонтальна дорожня розмітка та відповідні дорожні знаки, які б вказували кількість смуг та напрямок руху по них були відсутні, тому він завчасно зайняв крайнє положення на проїзній частині (крайню ліву смугу) з урахуванням її ширини, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними та рухався на відстані близько 4-х метрів від правого краю дороги по напрямку свого руху. Під'їжджаючи до стоянки фірми «Меркурій», він включивши покажчик лівого повороту, зменшив швидкість до 10 км/год. Оскільки смуга зустрічного руху була вільна, тому він почав виконувати поворот ліворуч на стоянку фірми «Меркурій». В момент початку виконання ним повороту в дзеркало заднього виду він побачив, що в попутному напрямку по зустрічній смузі рухається автомобіль «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1. В цей момент він відчув удар в задню частину свого автомобіля. Від удару його автомобіль розвернуло в протилежному напрямку. Після зупинки він вийшов з автомобіля і побачив, що автомобіль «Фольксваген» своєю передньою лівою частиною здійснив зіткнення з задньою лівою частиною його автомобіля.

Крім того зазначає, що на схемі ДТП чітко зафіксовано, що при ширині проїзної частини 12 м початок сліду гальмування переднього правого колеса автомобіля «Фольксваген» знаходиться на відстані 6,6 м від правого краю проїзної частини, що свідчить про те, що цей автомобіль повністю рухався по зустрічній смузі руху. Тому твердження водія ОСОБА_3 про те, що він здійснював випередження його автомобіля, вказує апелянт, повністю спростовується інформацією, зафіксованою в схемі ДТП (розташуванням слідів гальмування автомобіля «Фольксваген» на зустрічній смузі проїзної частини по напрямку його руху, кінцевим розташуванням автомобіля «Фольксваген» та місцем зіткнення).

На апеляційну скаргу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 подав письмові заперечення, в яких просить постанову Смілянського міськрайонного суду від 01 вересня 2016 року залишити без змін, апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Указує, що оскаржувана постанову суду є законною та обґрунтованою. Місцевим судом відповідно до ст. 280 КУпАП з'ясовано всі обставини, встановлено відсутність його вини в ДТП. Тому за відсутності підстав притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 283, 284 КУпАП судом закрито провадження. Апеляційна скарга не містить підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Зазначає, що він, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1 близько 09 год. 17 вересня 2016 р. рухався по вул. Незалежності у м. Сміла в напрямку вул. Одеської, яка утворює перехрестя з вул. Незалежності перед регульованим залізничним переїздом Одеської залізниці. Оскільки близько 09 год. по залізничній колії рухається рейсовий дизель-поїзд «Шевченко-Черкаси», переїзд у цей час був закритий. З боку вул. Незалежності по обидві сторони утворюється значне скупчення транспортних засобів, що рухаються по ній. ДТП утворилось в момент, коли згаданий залізничний переїзд був закритий. Оскільки він рухався в напрямку вул. Одеської у м. Сміла, що знаходиться перед переїздом, йому не було потреби припиняти рух, залишаючись в колоні автомобілів, що збавляли швидкість, зупинялись у крайньому правому ряду, очікуючи на відкриття переїзду. Тому він обрав ліву ближню смугу руху та з дозволеною швидкістю продовжував рух.

Вказує, що водій ОСОБА_5 знаходився перед початком маневру розвороту у крайньому ряду машин, які зупиняли рух; різко збільшив швидкість та виконав маневр розвороту. Тому, зазначає ОСОБА_3, його руху було створено несподівану перешкоду, під час якого він керувався Правилами дорожнього руху (ПДР) та сподівався, що інші водії також дотримуються ПДР.

Стверджує, що ОСОБА_5 порушив п. 10.4 та п. 10.1 ПДР. Доводи ОСОБА_5 про те, що останній начебто рухався по лівій смузі зі швидкістю 10 км/год, зазначає ОСОБА_3, спростовуються наявними матеріалами справи.

Обвинувачений вказує, що в його діях не було маневру обгону. Представники Національної поліції України допустили поспішність під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, невірно визначили особу правопорушника та суть правопорушення, оскільки ДТП виникло внаслідок необачності водія ОСОБА_5, який не дотримався ПДР, несподівано і на незначній відстані створив йому перешкоду на шляху руху, уникнути якої у нього не було фізичної можливості.

У судовому засіданні ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Його позицію також підтримала його представник, адвокат Євсик О. М.

ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги. Просив залишити оскаржувану постанову без змін. Указав, що не порушував ПДР та надав аналогічні пояснення, викладені в його запереченнях на апеляційну скаргу. Його позицію також підтримав його захисник, адвокат Геріх М. А.

За клопотанням апелянта у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції були допитані у якості свідків працівники поліції, які здійснювали оформлення цієї дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні 03 жовтня 2016 року у присутності апелянта ОСОБА_5, його представника, адвоката Євсик О. М. та обвинуваченого ОСОБА_3 були допитані у якості свідків інспектори поліції ОСОБА_8 і ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_8 показав, що він брав участь в оформленні ДТП, яка трапилася між сторонами у справі. Він бачив розташування обох автомобілів після ДТП. Все було належно відображено на схемі ДТП. Автомобіль «Фольксваген» під час зіткнення контактував своєю передньою лівою частиною із задньою лівою частиною автомобіля «Ніссан». Місце зіткнення знаходилося на зустрічній смузі руху для обох автомобілів На переконання працівників поліції, ДПТ трапилася через недотримання водієм ОСОБА_3 ПДР, про що було вказано у протоколі. Вони не вбачали порушень ПДР з боку водів ОСОБА_5, тому протокол був складений лише відносно ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_9 у судовому засідання надав покази, які за змістом є аналогічними показам свідка ОСОБА_10 Указав, що на їх переконання, водій ОСОБА_3, виїхавши га зустрічну смугу руху, хотів по ній об'їхати колонну автомобілів, які скупчилися біля залізничного переїзду, і повернути ліворуч на іншу вулицю перед переїздом. В цей час водій ОСОБА_5 виконував маневр повороту з дотриманням вимог ПДР. Тому виникло переконання про винуватість саме водія ОСОБА_3

У судовому засіданні 12 жовтня 2016 року за участю апелянта ОСОБА_5, його представника, адвоката Євсик О. М., обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 був допитаний свідок ОСОБА_11 (інспектор поліції), який складав схему ДТП. Він показав, що згідно зі складеною схемою, з якою погодилися та підписали її обоє учасників ДТП, на його переконання, водій автомобіля «Ніссан» мав право повернути ліворуч, що й зробив без порушення ПДР, тоді як водій автомобіля «Фольксваген» порушив одразу декілька пунктів ПДР, що потім було відображено у протоколі. Вказав, що роздільні смуги на ділянці дороги були відсутні, однак, враховуючи, що дорога в цьому місці має ширину 12 м, то в кожному напрямку є дві смуги руху, які водії мають визначати візуально.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що апеляційна скарга в уточненому вигляді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАп , відносно ОСОБА_3, суддя першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону та помилково дійшов висновку про те, що в діях останнього відсутнє порушення вимог ПДР України, які утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Посилаючись на відсутність підстав вважати, що ОСОБА_3 здійснював обгін, суд першої інстанції взяв до уваги фактично лише пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, без належного на те обґрунтування.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 17.08.2016 року серії АП 1 № 967714 ОСОБА_3 притягається до адміністративної відповідальності за те, що він17.08.2016 року близько 09 год. 00 хв. в м. Сміла по вул. Незалежності (Леніна), керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1, під час вибору в установлених межах швидкості, не урахував дорожню обстановку, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, не вибрав безпечну швидкість, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який здійснював лівий поворот на прилеглу територію, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та їм було завдано матеріальної шкоди. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12,1, 12.3, 11.4, 14.6 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні в суді першої інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав, стверджуючи, що в його діях не було складу указаного правопорушення.

Однак, його винуватість у вчиненні поставленого йому у вину правопорушення логічно та послідовно підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи та були досліджені в суді апеляційної інстанції. Зокрема наступними.

Даними протоколу про адміністративне правопорушення від 17.08.2016 року серії АП 1 № 967714 та схемою місця події від 17.08.2016 року, з якої чітко вбачається, що на момент зіткнення автомобіль НОМЕР_1, перебував на зустрічній смузі руху, адже зафіксоване положення цього автомобіля розташоване на відстані щонайменше 6,36 метра від правої сторони проїжджої частини по ходу руху автомобілів при загальній ширині проїжджої частини 12 метрів. Крім того, гальмівний шлях правого колеса автомобіля «Volkswagen» починається на відстані 6,6 метрів від правої сторони проїжджої частини. Цим чітко підтверджується, що на момент початку гальмування автомобіль «Фольксваген» повністю рухався по зустрічній смузі руху. Відсутність на відповідній ділянці дороги дорожньої розмітки не може за даних обставин спростовувати факт перебування автомобіля «Фольксваген» на зустрічній смузі руху, як це визначив суд першої інстанції, оскільки зворотне підтверджується чіткими замірами зі схеми ДТП, з якою погодилися обидва водії.

Даними пояснень водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3, відібраними у його на місці ДТП поліцейським Смілянського ВП ГУНП України в Черкаській області ОСОБА_9, про те, що, він, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, 17.08.2016 року близько 08 год. 50 хв. їхав по вул. Незалежності в м. Сміла в напрямку від автовокзалу до вул. Одеської зі швидкістю близько 60 км/год. В цей час він їхав в напрямку руху, а перед ним на відстані ста метрів рухався Nissan Juck, д.н.з. НОМЕР_2 Він впевнився, що не перешкоджає руху зустрічного транспорту та впевнився, що його ніхто не обганяє, увімкнув світло лівого повороту та виконав обгін з перестройкою на сусідню смугу, яку визначив візуально, оскільки розмітка дороги відсутня; проїхав прямо, виконуючи випередження транспортного засобу, Nissan Juck. Коли до нього залишилося 25 метрів, він почав різкий поворот вліво, різко загальмував, потім сталося зіткнення транспортних засобів. Фактично ці ж пояснення були висловлені і в судовому засіданні.

З цих пояснень слідує, що водій ОСОБА_3 фактично здійснював обгін, а його доводи про здійснення маневру випередження (без виїзду на зустрічну смугу руху), суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються даними схеми ДТП, про що вказувалося вище.

Даними пояснень ОСОБА_5, наданими інспектору поліції Смілянського відділу поліції ОСОБА_10, про те, що він 17.08.2016 року близько 09 год. 00 хв. в м. Сміла, вул. Леніна керував автомобілем НОМЕР_2, зі швидкістю близько 10 км/год; рухався в напрямку центру міста та, включивши покажчик лівого повороту, почав повертати на стоянку біля магазину «Меркурій». В цей час в дзеркало заднього виду побачив автомобіль, що рухався в попутному напрямку по смузі зустрічного напрямку, «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1, який догнав його і вчинив зіткнення в задню ліву частину його автомобіля, від чого його автомобіль розвернуло в інший напрямок. Фактично ці покази були висловлені і в судовому засіданні.

З сукупності досліджених судом обставин вбачається, що механізм ДТП складався наступним чином. Обидва автомобілі рухалися попутно на відстані один від одного. Водій автомобіля НОМЕР_1, не впевнившись у безпечності маневру, почав здійснювати маневр обгону з виїздом на зустрічну смугу руху, а водій автомобіля НОМЕР_2, здійснював лівий поворот. Внаслідок таких дій водія автомобіля НОМЕР_1, сталося зіткнення автомобілів.

Відповідно до п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Відповідно до п. 11.4 ПДР, На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Згідно п. 14.2 ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону; б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Відповідно до п. 14.6 ПДР, обгін заборонено: на перехресті; на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Тому суддя апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував зазначені вище обставини, не встановив механізм ДТП і помилково дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу поставленого йому у вину правопорушення.

При таких обставинах постанова місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови, якою необхідно визнати ОСОБА_3 винним за ст. 124 КУпАП та призначити йому стягнення в межах санкції вказаної статті, враховуючи, що строк передбачений ст. 38 КУпАП щодо накладення стягнення ще не сплив.

Суддя апеляційного суду вбачає доцільним визначити ОСОБА_3 мінімальне стягнення у виді штрафу, враховуючи, що під час ДТП немає постраждалих осіб і завдані автомобілям пошкодження не є надто значними.

Також відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП необхідно стягнути з особи, на яку накладається стягнення, встановлену законом суму судового збору.

Тому, керуючись ст. 245, 247, 280, 289, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_12 задовольнити.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2016 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко