АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 14 травня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 14 травня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, ОСОБА_2 18.09.2016 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що судове засідання проходило без його участі та належного повідомлення про час та місце розгляду справи. Крім цього, копія оскаржуваної постанови йому не надсилалася, а ознайомитися з нею він зміг лише 06.09.2016 року, про що свідчить розписка в матеріалах справи.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що в травні 2015 року перебував у медичній установі на лікуванні, а після виписки проходив курс тривалої реабілітації. Висновком комісії МСЕК від 02.02.2016 року йому була встановлена 3 група інвалідності. Під час перебування у лікарні засобами телефонного зв'язку його повідомлялось про те, що Дарницьким районним судом міста Києва розглядається справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, однак у судове засідання 14 травня 2016 року він з'явитися не зміг, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 06.09.2016 року.

Разом із тим, як свідчать додані ОСОБА_2 копії медичних документів, він перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській лікарні невідкладної допомоги в період з 11.06.2015 року по 06.07.2015 року. Відповідно до висновку Лікарсько-консультативної комісії від 30.09.2015 року ОСОБА_2 знаходився на листку непрацездатності з 11.06.2015 року по 08.10.2015 року. Відповідно до висновку від 02.02.2016 року ОСОБА_2 може працювати за фахом з обмеженим обсягом праці.

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 хоч і знаходився на тривалому лікуванні, однак достовірно знав про розгляд справи відносно нього в Дарницькому районному суді міста Києва та міг дізнатися про прийняте судом рішення у більш короткий термін або реалізувати свої права через захисника.

За таких обставин наведені апелянтом причини пропуску на апеляційне оскарження постанови суду не можна визнати поважними, а тому у поновленні строку необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 14 травня 2015 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз