Справа № 373/2834/15-п Головуючий у І інстанції Керекеза Я. І.
Провадження № 33/780/443/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 138 11.10.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2016 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., секретарів судового засідання: Олійника О.Л., Ковтуненко О.В., Казьміної А.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3, іншого учасника ДТП - ОСОБА_4, його представника - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2016 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

За постановою судді, ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що він 20.10.2015 року близько 15 год. 50 хв. на 54 км. автошляху Бориспіль-Дніпропетровськ, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїжджаючи на дорогу з АЗК «КЛО» не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався по автошляху Бориспіль-Дніпропетровськ, внаслідок чого допустив зіткнення із вказаним автомобілем та своїми діями порушив п. 10.2 ПДР України.

Враховуючи, що з моменту скоєння правопорушення пройшло більше трьох місяців провадження по справі було закрито в зв'язку з закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.

На вказану постанову суду представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він зазначає, що постанова суду ґрунтується лише на єдиному доказі - протоколі про адміністративне правопорушення, який був складений після ДТП та на думку апелянта не може вважатися достатнім доказом для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Крім цього суд, обґрунтовуючи своє рішення, посилається також на покази свідків, більшість з яких не були безпосередніми учасниками ДТП, зокрема посилається на показання інспектора ВДАІ та понятих, які саму ДТП не бачили. Також сумнів викликають і інші свідки, які не були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та про яких не згадував ОСОБА_6 в своїх поясненнях, наданих на місці ДТП.

Зазначене на думку представника, мало бути критично оцінено судом та зроблені відповідні висновки щодо правдивості таких суперечливих свідчень сумнівних свідків.

Апелянт зазначає, що твердження суду про те, що висновок судових експертів ґрунтується тільки на поясненнях ОСОБА_2, а тому є неналежним доказом на підтвердження його невинуватості, не відповідає дійсності, оскільки судова експертиза проводилася незалежними судовими експертами, на яких ОСОБА_2 не має жодного впливу. Висновок експертів ґрунтується на версії розвитку ДТП, наданою ОСОБА_2 При цьому, експертами була надана часткова оцінка поясненням ОСОБА_4 Однак, для повної оцінки версії ОСОБА_4 експертам необхідно було надати повний комплекс вихідних даних для проведення відповідних розрахунків, чого ОСОБА_4 умисно зроблено не було.

Крім цього, представник зазначає, що суд, безпідставно послався на постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08.02.2016 року, яка постановою Апеляційного суду Київської області від 22.03.2016 року залишена без змін та відповідно до якої в діях ОСОБА_4 не вбачається порушень п.12.1 ПДР України і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як на підставу доведеності вини ОСОБА_2, оскільки зазначена постанова була прийнята до моменту проведення експертизи, тобто без врахування всіх зібраних стороною захисту доказів.

Також, судом не було надано оцінки експертному дослідженню № 12-1-1 від 21.03.2016 року, який міститься в матеріалах адміністративної справи.

Тому, на думку апелянта, суд розглянув справу неповно, не встановив всіх обставин у справі, не усунув наявні суперечності та незаконно притягнув до відповідальності одного з учасників ДТП.

В зв'язку з цим просить постанову суду скасувати, винести нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_7 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили задовольнити.

ОСОБА_2 пояснив, що 20.10.2015 року приблизно о 15 год. 50 хв., він, керуючи своїм автомобілем «Міуцбісі», виїжджав від автозаправки «КЛО» в напрямку від м. Черкаси до м. Києва. На даній ділянці дороги проїзна частина має по одній смузі руху в кожному напрямку. Переконавшись, що дорога вільна і він не створює перешкод іншим учасникам дорожнього руху, почав здійснювати рух і поворот в строну м. Києва, попередньо увімкнувши сигнал лівого повороту. Коли почав маневр і його автомобіль виїхав на смугу зустрічного руху з метою здійснити поворот ліворуч, відчув сильний удар у лівий бік свого автомобіля. Від удару його автомобіль почало неконтрольовано нести праворуч відносно напрямку його руху, він перекинувся на дах, а потім знову став на колеса. Після скоєної ДТП, приблизно на відстані 40-50 метрів від краю проїжджої частини він побачив автомобіль «Шкода» з пошкодженою передньою частиною, особливо праворуч. Себе винуватим у вчиненій ДТП не визнає та вважає, що в його діях взагалі відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому стверджує, що водій ОСОБА_4, керуючи своїм автомобілем, рухався з значним перевищенням швидкості, близько 120-130 км/год., та виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого і сталася ДТП.

ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували.

ОСОБА_4 пояснив, що 20.10.2015 року, приблизно о 15 год. 50 хв. він рухався автомобілем «Шкода», який належить його знайомому, по своїй смузі руху зі швидкістю 50 км/год. Проїжджаючи автозаправку він побачив, що автомобіль «Мітсубіші Паджеро» пропускає його, виконуючи вимоги знаку "уступи дорогу", так як він рухався по головній дорозі. Під'їжджаючи до автомобіля ОСОБА_2 на відстань 8- 10 метрів, він побачив що автомобіль «Мітсубіші Паджеро» з невідомих причин починає різкий рух, виїжджаючи тим самим на його смугу руху. В наслідок цього і відбулася ДТП. Після зіткнення його автомобіль «Шкода» з'їхав у кювет, а автомобіль «Мітсубісі» зупинився з правої сторони. На його думку ДТП відбулася саме з вини водія ОСОБА_2, оскільки він не виконав вимоги знаку "уступи дорогу", а також порушив пункт 10.2 ПДР.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, іншого учасника ДТП - ОСОБА_4 та його представника, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10, експерта ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийняті рішення щодо ОСОБА_2 суддею першої інстанції зазначені вимоги закону дотриманні не були.

Як вбачається із постанови, суддею визнано доведеним те, що водій ОСОБА_2 20.10.2015 року близько 15 год. 50 хв. на 54 км. автошляху Бориспіль-Дніпропетровськ, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїжджаючи на дорогу з АЗК «КЛО» не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався по автошляху Бориспіль-Дніпропетровськ, внаслідок чого допустив зіткнення із вказаним автомобілем та своїми діями порушив п. 10.2 ПДР України.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення АП1 № 946049 від 20.10.2015 року, схему ДТП до нього, покази свідків, а також критично оцінив висновок експертів від 31.05.2016 року № 21959/21960/15-59, з посиланням на те, що висновок ґрунтується лише на версії розвитку ДТП, наданої водієм ОСОБА_2

Проте, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП зроблений без належного аналізу зібраних у справі доказів, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наступним.

В суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_8 пояснили, що 20.10.2015 року, близько 15 год. 50 хв., вони рухалися своїм автомобілем «Фольксваген» з м. Золотоноша в напрямку м. Переяслав-Хмельницький по автодорозі за автомобілем «Шкода». Автомобіль «Шкода» рухався приблизно зі швидкістю 55 км/год. Вони бачили, як автомобіль «Міцубісі» раптово виїхав від заправки на смугу руху автомобіля «Шкода» де і відбулася ДТП.

Однак, суд апеляційної інстанції критично оцінює покази зазначених свідків, оскільки вони містять суттєві суперечності, які викликають сумнів в їх достовірності. Так, свідки не вірно вказали розміщення автомобіля «Міцубісі» після ДТП, по різному вказали відстань між їх автомобілем «Фольксваген» до автомобіля «Шкода» під час руху по проїзній частині (ОСОБА_8 вказав - 50-60 м., ОСОБА_9 вказав - 8-15 м.). Крім цього, свідки зазначили, що автомобілем «Фольксваген» вони обїхали місце ДТП по правій частині дороги, в той час зі схеми ДТП вбачається, що поперек правої смуги руху знаходився автомобіль «Міцубісі», що унеможливлює такий проїзд автомобіля «Фольксваген».

При цьому, свідок ОСОБА_9 пояснив, що своїх даних та номер мобільного телефону на місці ДТП він нікому не повідомляв, як його анкетні дані та номер мобільного телефону стали відомі адвокату ОСОБА_5 та суду першої інстанції, пояснити не зміг.

Версія свідка ОСОБА_8 про те, що він на місці ДТП надав ОСОБА_4 номер свого мобільного телефону, який зараз не пам'ятає, оскільки телефоном користувався рідко та на даний час його викинув, викликає сумнів.

Водій ОСОБА_2 присутність свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_8 на місці ДТП заперечував.

В той же час, свідок ОСОБА_10, присутність якої на місці ДТП водій ОСОБА_4 не заперечував, в суді апеляційної інстанції пояснила, що є дружиною ОСОБА_2 та під час ДТП перебувала разом з ним в автомобілі «Міцубісі». Виїжджаючи із заправки, ОСОБА_2 включив лівий поворот та плавно почав рухатися в напрямку м. Києва і коли уже переїхали смугу руху автомобіля «Шкода», вона відчула удар у автомобіль. Зіткнення між автомобілями сталася на зустрічній для автомобіля «Шкода» смузі руху.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13.11.2015 року по справі була призначена судова-комплексна автотехнічна транспортно-трасологічна експертиза.

Згідно висновків експертизи №21959/21960/15-52 від 31.05.2016 року, з точки зору вимог ПДР водій автомобіля «Skoda» повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1 та 12.9 (б) ПДР, згідно версії розвитку пригоди.

У випадку створення небезпеки для руху водію автомобіля «Skoda» водієм автомобіля «Mitsubishi», за версією розвитку ДТП зі слів водія ОСОБА_4, останній також мав діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР.

За версією розвитку ДТП наданою водієм ОСОБА_2, водій ОСОБА_4, з технічної точки зору, мав технічну можливість уникнути дану пригоду.

У діях водія автомобіля «Skoda» вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 12.9 (б), за версією розвитку ДТП зі слів водія ОСОБА_2

За версією розвитку ДТП наданою водієм ОСОБА_2, у діях водія автомобіля «Mitsubishi» не вбачається невідповідностей вимогам п. 10.2 ПДР, з технічної точки зору.

За версією розвитку ДТП наданою водієм ОСОБА_2, дії водія автомобіля «Skoda» перебували у причинному зв'язку із настанням даної пригоди.

Надати відповіді на зазначені питання за версією розвитку ДТП, наданою водієм ОСОБА_4 експертам видалося неможливим, оскільки автомобіль «Skoda» відремонтований та не наданий для проведення експертного огляду (т. 2 а.с. 5-18).

Експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що версія водія ОСОБА_4 щодо швидкості руху його автомобіля «Шкода» (50 км/год.) та місця зіткнення автомобілів (на смузі руху автомобіля «Шкода») викликає сумнів, оскільки не узгоджується з пошкодженнями, завданими автомобілям внаслідок ДТП, їх розміщенням після ДТП та розміщенням уламків автомобілів на місці ДТП. Однак, однозначно визначити механізм ДТП та оцінити дії водія ОСОБА_4 за його версією розвитку ДТП і встановити наявність або відсутність технічної можливості уникнення ним ДТП, оцінити його дії на предмет відповідності або невідповідності вимогам ПДР та встановити їх перебування у причинному зв'язку із настання ДТП, з технічної точки зору, не можливо, оскільки водій ОСОБА_4 не надав витребовувану в клопотанні експертам інформацію, не надав на огляд свій автомобіль «Шкода», не надав фотознімків пошкоджень свого автомобіля та заборонив використовувати фотознімки пошкоджень транспортних засобів, які надав водій ОСОБА_2

З листа судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11.04.2016 року у відповідь на клопотання експерта вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 не надав технічного паспорту автомобіля «Шкода» та не вказав інформацію про завантаження даного автомобіля і режим його переміщення, а також відмовив в надані згоди на можливість використання при проведенні експертизи наявних в матеріалах справи фотознімків пошкоджених транспортних засобів (т.2 а.с. 1).

Крім того, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, за заявою адвоката ОСОБА_3 ДНДЕКЦ було проведення автотехнічного дослідження, за фактом ДТП, яка відбулася 20.10.2015 року на 54 км. автодороги Бориспіль -Дніпропетровськ.

Відповідно до висновків експертного дослідження № 12-1-1 від 21.03.2016 року, яке приєднано до матеріалів адміністративної справи та було досліджено у суді апеляційної інстанції, у даній дорожній ситуації, водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткнення транспортних засобів шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України, а саме подальшого руху без зміни його напрямку та у його діях убачається невідповідність вимогам п.п. 12.9 б) (у разі руху зі швидкістю більше 50 км/год) та 12.3 ПДР України. Зазначена невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України знаходиться в причинному зв'язку з настанням події даної пригоди.

При цьому, у даній дорожній ситуації, у діях водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам п.п. 10.1 ПДР України (т.1 а.с. 175-198).

Враховуючи висновки експертизи №21959/21960/15-52 від 31.05.2016 року та висновки експертного дослідження № 12-1-1 від 21.03.2016 року, згідно яких у діях водія ОСОБА_2 не вбачається порушень ПДР України, позицію іншого учасника ДТП - ОСОБА_4, який не надав експертам необхідні матеріали для проведення експертизи та відмовив в надані згоди на використання при проведенні експертизи наявних в матеріалах справи фотознімків пошкоджених транспортних засобів, покази експерта ОСОБА_11, згідно яких версія водія ОСОБА_4 щодо швидкості руху автомобіля «Шкода» та місця зіткнення автомобілів не узгоджується з пошкодженнями, завданими автомобілям внаслідок ДТП, їх розміщенням після ДТП та розміщенням уламків автомобілів на місці ДТП, покази водія ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_10 щодо обставин виникнення ДТП, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що зібрані по справі докази не підтверджують вини ОСОБА_2 у порушенні ним п. 10.2 ПДР України, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, задовольнити.

Постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01.07.2016 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження у даній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Б. Зіміна