АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/589/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого генеральним директором ФК «Дніпро», що зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2016 року, об 11 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_3, керував автомобілем марки «Тойота», д/н НОМЕР_1, в районі буд. № 1 по вул. Гоголя в м. Дніпро, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд водія на стан спяніння був проведений спеціальним технічним засобом «Драгер Alcotest 6810», № ARBH-0491, тест № 417, з результатом 0,97 %.

Не погоджуючись з постановою суду,ОСОБА_3 04 серпня 2016 року подав апеляційну скаргу, яка апелянту була повернута у звязку з тим, що подана після закінчення встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження і за відсутності відповідного клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Звертаючись 30 серпня 2016 року з апеляційною скаргою повторно, ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, вказуючи на те, що з поважних причин не зміг подати апеляційну скаргу протягом встановленого для цього законом строку, а саме, у звязку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про необхідність зявитися до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно нього, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, наявними доказами не підтверджується його вина у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки факт невиконання працівниками поліції вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, в частині обовязку відсторонення від керування транспортним засобом особи, щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває в нетверезому стані, а також наявність в матеріалах справи істотних протиріч щодо фактичних обставин події, виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, підтвердив викладені в їх обґрунтування доводи та просив поновити пропущений з поважної причини процесуальний строк та задовольнити подану апеляційну скаргу. ОСОБА_3 наполягав на відсутності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та подана апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено, зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 судом першої інстанції не були дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання ним судового виклику. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_3, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази направлення на адресу ОСОБА_3 копії постанови суду відносно нього, в порядку ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення і вважаю необхідним задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Проте районний суд належним чином не зясував в повному обсязі обставини щодо вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки викладені в постанові висновки суду не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обовязок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання поліцейськими уповноваженого підрозділу Національної поліції України вимог коментованої норми закону при складанні відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення в вину ОСОБА_3 ставиться керування автомобілем в стані алкогольного спяніння.

Як пояснив ОСОБА_3, після складання відносно нього протоколу він без будь-яких застережень з боку поліцейських продовжив рух за кермом автомобіля.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слідує, що останні лише підтвердили факт освідчення ОСОБА_3 спеціальним технічним засобом «Alcotest 6810», № ARBH-0491, тест № 417, з результатом 0,97 %.

Відомості про перебування ОСОБА_3 з ознаками алкогольного спяніння в даних поясненнях свідків відсутні.

За поясненнями в апеляційній інстанції ОСОБА_3 він був не згоден з висновком Алкотестеру та вимагав направлення його до акредитованої медичної установи. Однак, в направленні до медичного закладу ОСОБА_3 було відмовлено, чим порушено вимоги ст. 266 КУпАП та положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 листопада 2015 року і матеріалами справи дані ствердження ОСОБА_3 не спростовані. А тому, наявний в матеріалах справи висновок «Alcotest 6810», № ARBH-0491, тест № 417, з результатом 0,97 %, не може слугувати доказом, що підтверджує стан спяніння.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч.1 ч. 5 ст. 266 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан спяніння було проведено з істотними порушення, що є підставою для визнання встановленого факту спяніння недійсним.

Крім того, апеляційний суд констатує, що в протоколі про адміністративне правопорушення містяться протиріччя у часі зупинки автомобіля, часі складання протоколу, та часі дуття у спеціальний технічний засіб.Так час складання протоколу про адміністративне правопорушення, де вже визначені дані спеціального технічного засобу «Alcotest 6810», при цьому час згідно квитанції цього технічного засобу вказаний 12 часов 23 хв., тобто після складання протоколу. Дані суперечності в суді першої інстанції не усунуті, і усунути їх в апеляційній інстанції не надається можливим, що створює перешкоди повного і обєктивного зясування всіх обставин по справі, а не належно оформлений протокол не може бути належним підтвердженням вчинення правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи обєктивної сторони інкримінованого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Задовольнити клопотання ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_3, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2