06.09.2016 Єдиний унікальний номер 205/6105/16-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Остапенко Н.Г., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянка України, працює в ДЕГ ДЕПО №3, на посаді ревізора

проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст.184 ч.1 КУпАП, ?

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07.08.2016 року, ОСОБА_1, не виконує батьківських обовязків по вихованню неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка 07.08.2016 року близько 12:45 години пішла з дому та не повернулась, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ст.184 ч.1 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за ухилення батьків, або осіб, які їх замінюють від виконання передбачених законодавством обовязків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином: об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх; об`єктивна сторона полягає в: ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (ч. 1).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Неналежне виконання обовязків щодо виховання дітей означає бездію, у результаті якої обовязки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Наприклад, схвалюються здійснення підлітком антигромадських вчинків, прививаються погляди, установки, що пропагандують жорстокість, агресивність, ненависть, неповагу до закону; складаються умови, які загрожують життю та здоровю неповнолітнього; мають місце постійні чіпляння до дитини з будь-якого приводу и без нього.

Суб'єктом цього правопорушення є фізичні осудні особи - батьки, або особи, що їх замінюють; суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1. відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно дост. 251 КУпАП- доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - обєкт адміністративного проступку, - обєктивну сторону проступку; - субєкт адміністративного проступку; - субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Під невиконанням обовязків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обовязків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоровя, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності. Виховання складається з різного роду дій батьків, одним з елементів яких є нагляд за поведінкою дитини.

В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт ухилення ОСОБА_1, яка є матір*ю, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов виховання своєї неповнолітньої доьки.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП, так як відсутні складові інкримінованого правопорушнику проступку об`єктивна та субєктивна сторона, яка виражається в умисному ухиленні осіб, які замінюють батьків, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої доньки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 ч.1 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1, підлягає закриттю за відсутністю події і складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 247 ч. 1, 184 ч.1, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 ч. 1 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Г.Остапенко