АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Берест О.М. - апеляційну скаргу адвоката Берест О.М., в інтересах ОСОБА_1, напостанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 гривень, -

встановив:

постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмір 4250 гривень.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 23 травня 2016 року приблизно о 21 годині 13 хвилин, на ділянці дороги вул. Комсомольській (Паланковій) та вул. Червоноармійській (Калнишевського) в м. Новомосковську Дніпропетровської області, керував транспортним засобом «Мерседес» д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. На пропозицію працівників поліції пройти відповідний огляд на стан сп'яніння у присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник Берест О.М. подав апеляційну скаргу у порядку передбаченому ч. 2 ст. 294 КУпАП. У апеляційній скарзі порушується питання про скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги у скарзі мотивовані тим, що докази вини ОСОБА_1 були сфальшовані працівниками поліції і вони не відповідають фактичним обставинам. Так судом під час розгляду справи по сутті було залишено поза увагою той факт, що працівниками поліції не вказано точне місце зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1. Також у ході слухання справи, суд не прийняв до уваги те, що фактично ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, за кермом його транспортного засобу був його молодший син. Крім цього, під час складання матеріалів справи було грубо порушено права особи на захист передбачені у ст. 268 КУпАП.

У судове засідання апеляційного суду з'явився адвокат Берест О.М. та ОСОБА_1, які повністю підтримали подану апеляційну скаргу, заперечуючи факт вчинення адміністративного правопорушення, зазначивши, що матеріалами справи не доводиться факт того, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши сторону захисту, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що у її задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав.

Спростовуючи висновки суду першої інстанції, сторона захисту, посилається на те, що вказане у протоколі місце зупинки не відповідає фактичним обставинам, зокрема, у протоколі зазначено вул. Комсомосльська, хоча фактично особу було зупинено на вул. Червоноарміській (Калнишевського) у м. Новомосковську. У відповідності до протоколу, свідком правопорушення був ОСОБА_3, колишній працівник поліції, що на переконання сторони захисту ставить під сумнів об'єктивність його письмових свідчень.

Проте, із зазначеними доводами сторони захисту погодитись не можливо.

Так, у відповідності до ст. ст. 245, 246 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування усіх обставин кожної справи.

Вирішуючи справу по сутті, свої висновки суд має обґрунтувати наявними по справі доказами - будь-якими фактичними даними, які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, при цьому їх оцінка судом має здійснюватися із дотриманням вимог ст. 252 КУпАП.

Під час провадження у справі відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції допитав як скаржника, так і осіб, які складали протокол, у ході їх допиту було з'ясовано і встановлено, що дійсно на вул. Комсомольській (Паланковій) було зроблено спробу зупинки транспортного засобу «Мерседес» д/н НОМЕР_1, водій якого, не відреагувавши на поданий сигнал про зупинку, продовжив свій рух і вже на вул. Червоноарміській (Калнишевського) у м. Новомосковську був фактично зупинений, а тому жодних підстав вважати, що місце вчинення правопорушення не відоме - не має.

Щодо письмових пояснень свідка ОСОБА_3, об'єктивності яких викликає сумніви у сторони захисту, то ці доводи під час перегляду справи не знайшли свого підтвердження, будучи спростованими ідентичними власноручно написаними поясненнями свідка ОСОБА_4, об'єктивність яких жодних сумніві у сторони захисту не викликає.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 фактично не керував транспортним засобом - спростовуються мотивуваннями викладеними у постанові суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду були допитані працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вказали, що автомобілем «Мерседес» д/н НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_1, який після подачі патрульним автомобілем сигналу про зупинку, намагався втекти.

Допитані у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його дружина -ОСОБА_7, надали суду суперечливі пояснення в частині того, коли саме їх молодший син керував транспортним засобом, і де він перебував у момент затримання працівниками поліції його батька - ОСОБА_1.

Разом з тим сам правопорушник та його дружина - ОСОБА_7 у судовому засіданні визнали факт того, що у момент його затримання працівниками поліції останній перебував у стані алкогольного сп'яніння, а власноручно написана ОСОБА_7 письмова розписка, підтверджує факт відсторонення її чоловіка ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, через алкогольне сп'яніння останнього.

Стосовно доводів сторони захисту, що під час провадження у справі було грубо порушено права особи на захист, то вони також не відповідає дійсності, оскільки про затримання ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено його близьких - дружину ОСОБА_7, а під час слухання справи у суді останній користувався допомогою адвоката.

Таким чином, проаналізувавши наявні по справі докази, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обираючи вид та розмір стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 4250 гривень, суд врахував суспільну небезпечність вчиненого, матеріальний стан особи, справедливість обраного стягнення та те, що таке стягнення у майбутньому попередить вчинення особою аналогічних правопорушень.

Жодних інших підстав, які були б безумовною підставою для скасування постанови суду під час перегляду встановлено не було

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги захисника - адвоката Берест О.М., в інтересах ОСОБА_1, про скасування постанови суду - відмовити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 гривень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області І.К.Живоглядова