Єдиний унікальний номер 741/1050/16
Провадження № 3/741/275/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 27 вересня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол серії № 25-17-013/0156), передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Носівка Агро»,

встановив:

Головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів при перевірці ТОВ «Носівка Агро», яка проводилася з 5 липня по 20 липня 2016 року, було виявлено наступні порушення вимог законодавства про працю, а саме на підприємстві:

- відповідно до табелю обліку використання робочого часу за червень 2016 року, водію автотранспортних засобів ОСОБА_2 за періоди з 5 по 11 червня та з 13 по 18 червня 2016 року тривалість щотижневого безперервного відпочинку становила менш, як сорок дві години. За ці періоди відпрацювання робочого часу становить 106 та 92 години відповідно, що є порушенням ст. 70 КЗпП України;

- відсутній графік відпусток, при наданні відпусток не ураховуються особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку, що є порушенням ст. 10 Закону України «Про відпустки»;

- відповідно до особової картки ОСОБА_3, за період роботи з 1 грудня 2012 року по 30 листопада 2013 року щорічну відпустку надано з 29 грудня 2014 року по 23 січня 2015 року тривалістю 24 календарні дні, за період роботи з 1 грудня 2013 року по 30 листопада 2014 року у 2015 році щорічна відпустка не надавалася взагалі, що є порушенням ч. 2 ст. 12 Закону України «Про відпустки»;

- наказом № 16-вп-т від 26 лютого 2016 року ОСОБА_4 на підставі її заяви надано за період роботи з 31 січня 2013 року по 30 січня 2014 року частину щорічної основної відпустки з 9 березня 2016 року тривалістю 14 календарних днів, тобто надано частину щорічної відпустки не за відпрацьований робочий рік, а за два робочі роки, що є порушенням ст. 6 Закону України «Про відпустки»;

- відповідно до табелю обліку використання робочого часу за червень 2016 року (при нормі годин в червні 2016 року 159 годин), водіями автотранспортних засобів: ОСОБА_5 відпрацьовано 313 годин, ОСОБА_6 285 годин, ОСОБА_2 326 годин, ОСОБА_7 330 годин, ОСОБА_8 320 годин, ОСОБА_9 354 години. 1 червня 2016 року зазначеними водіями відпрацьовано по 16 годин, 2 червня 2016 року водіями ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 відпрацьовано по 16 годин, водієм ОСОБА_9 24 години, що є порушенням ст. 142 КЗпП України та п. 2.5 «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв автотранспортних засобів» № 18 від 17 січня 2002 року;

- відповідно до табелю обліку робочого часу за червень 2016 року водієм ОСОБА_2 відпрацьовано 8,5 змін підряд, а саме: 5 червня 2016 року 14 годин, 6 червня 2016 року 20 годин, 7 червня 2016 року 19 годин, 8 червня 2016 року 16 годин, 9 червня 2016 року 16 годин, 10 червня 2016 року 16 годин, 11 червня 2016 року 5 годин. Водієм ОСОБА_5 відпрацьовано 7,5 змін підряд, а саме: 21 червня 2016 року 30 годин, 22 червня 2016 року 8 годин, 23 червня 2016 року 29 годин, 24 червня 2016 року 12 годин, 25 червня 2016 року 19 годин, що є порушенням ст. 59 КЗпП України;

- правилами внутрішнього трудового розпорядку не передбачено режим роботи для працівників, які працюють позмінно, тобто не встановлено часу початку та закінчення роботи, що є порушенням ст.ст. 57, 142 КЗпП України;

- відповідно до подорожніх листів вантажного автомобіля № 1702 від 16 травня 2016 року та № 1758 від 23 травня 2016 року водій ОСОБА_6 здійснив виїзд з гаража о 8 годині, повернувся в гараж також о 8 годині, тобто водієм відпрацьовано 24 години (враховуючи 2 години для харчування та відпочинку фактично відпрацьовано 22 години). Відповідно до табелю обліку робочого часу за травень 2016 року водію ОСОБА_6 16 та 23 травня 2016 року проставлено по 18 годин. Таким чином, на підприємстві не ведеться достовірний облік виконуваної працівниками роботи, що є порушенням ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений.

Суд розглядає справу у відсутності притягуваного за наявними у справі доказами.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 25-17-013/0156 від 20 липня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 в протоколі власноручно написав пояснення про те, що він погоджується із виявленими порушеннями.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про те, що достатнім та необхідним для його виховання буде адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ч. 1 ст. 41 КУпАП, ст.ст. 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, призначивши стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275,60 грн.

У разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання даної постанови стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 грн.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Киреєв