Справа № 404/5373/16-п
Номер провадження 3/404/1710/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Завгородній Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які були направлені з Кіровоградського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 12.08.2016 року о 18-00 год. ОСОБА_1, перебуваючи за місцем свого мешкання ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинив сімейну сварку із своєю матірю ОСОБА_2, в ході якої виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим вчинив насильство у сімї психологічного характеру, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просить закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 подала до суду клопотання про закриття провадження відносно її сина, оскільки на даний час вони примирились, претензій один до одного не мають, а її звернення до поліції було передчасним та не виправданим.

Захисник потерпілої професійний адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні, представляючи інтереси потерпілої сторони просить звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, стверджує, що події, які мали місце12.08.2016 року містять у собі звичайний побутовий характер, ніякого психологічного насилля до потерпілої не було та на даний час порушник з матірю живуть мирно.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сімї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сімї. З наведеного убачається, що обєктивна сторона правопорушення передбачає наявність обовязкових складових: діяння - вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного, економічного характеру та наслідків у вигляді настання /або можливості настання/ шкоди фізичному або психічному здоровю потерпілого.

Розгляд справи проводиться за принципом диспозитивності. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, про факт заподіяння шкоди фізичному або психічному здоровю потерпілої, чи можливості такого заподіяння, не зазначено, що свідчить про відсутність однієї зі складових обєктивної сторони адміністративного правопорушення. У вказаному протоколі лише зазначено, що вчинено сімейну сварку, в ході якої особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, виражалась нецензурною лайкою.

Згідно практики застосування рішень Європейського суду з прав людини (ст. 9 Європейської Конвенції з прав людини) Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сімї», насильство у сімї це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сімї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сімї, як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоровю.

Зазначене у цій же статті визначення пояснює, що психологічне насильство в сімї - це насильство, повязане з дією одного члена сімї на психіку іншого члена сімї, шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоровю.

Надані на розгляд матеріали, у розумінні до вимог ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сімї», не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого саме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоровю. Навпаки, під час побутового скандалу один з його учасників одразу упевнено в повному обсязі реалізував належні йому права, викликавши наряд поліції, тобто у даному випадку не йдеться про емоційну невпевненість. Моральні якості та освіта учасників конфлікту дозволяють кожному з них висловлювати ненормативну лексику один по відношенню до одного. Вирішення спільних побутових питань закінчується обопільною сваркою, тобто це є спосіб спілкування а не «психологічна невпевненість», як того вимагає Закон. Скандали між ними стали способом життя, носять системний характер, провокуються обома сторонами. З пояснень потерпілої встановлено, що на даний час вони примирились, зробили для себе відповідні висновки щодо своєї поведінки в родині. Таким чином, матеріали адміністративного провадження не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б переконливо вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ст.173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому необхідно звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 173-2, 245, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4