АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 628/1745/16-п Головуючий суддя І інстанції Скородєлова В. В.
Провадження № 33/790/522/16 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю ОСОБА_1 та адвоката Крючкова І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 11.07.2016 року,-

В С Т А Н О В ИВ:

Постановою Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 11.07.2016 року провадження по справі відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 188-39 КУпАП.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 10.05.2016 року до Купянського міськрайонного суду Харківської області від Представника уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з питань захисту персональних даних надійшов адміністративний протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 4ст. 188-39 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що 7 квітня 2016 року на вул. Інститутська, 21/8, м. Київ провідним спеціалістом Управління з питань захисту персональних даних Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 254,255, 256 КУпАП, складено цей протокол про те, що 12.10.2015 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (даліУповноважений) за належністю з Адміністрації Президента України надійшла скарга ОСОБА_1 від 02.10.2015 на дії посадових осіб Комунального підприємства «Куп'янське бюро технічної інвентаризації».

Питання поширення інформації про фізичну особу регулюються, зокрема, законами України «Про захист персональних даних» та «;Про інформацію».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних», статті 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної формації про особу законом або відповідною особою.

Законом України «Про інформацію» (ч. 2 ст. 21) передбачено, що інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, є конфіденційною. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. При цьому, конфіденційна інформація є інформацією з обмеженим доступом (ч.1 ст.21 цього ж Закону).

У Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частини першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті34 Конституції України зазначено, що до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження (частина друга статті 11 Закону України «Про інформацію»), а також відомості про її майновий стан та інші персональні дані (згідно з абзацом першим пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 жовтня 1997 року № 5-зп).

Згідно з частиною 4 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім'я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе.

У зв'язку з цим, інформація про фізичну особу, що міститься у заявах, довідках, розпорядженнях, інших документах, зокрема у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, а також відповідні копії документів, що містять цю інформацію, належать до персональних даних і є об'єктом захисту відповідно до Закону.

Так, зокрема, обробка персональних даних має здійснюватись для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Водночас, обробка персональних даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди не допускається, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Разом із тим, працівники суб'єктів відносин, пов'язаних із персональними даними, зобов'язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв'язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов'язків, крім випадків, передбачених законом. Використання таких даних повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов'язків (ч. 3 ст. 10 Закону).

Статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокат наділений правом подавати адвокатський запит та отримувати у відповідь інформацію, копії документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Загальні умови доступу до персональних даних встановлені у статті 16 Закону України «Про захист персональних даних». Так, порядок доступу до персональних даних третіх осіб (до яких відноситься і адвокат) визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до закону. Частиною 3 статті 17 цього Законупередбачено, що відмова у доступі до персональних даних допускається, якщо доступ до них заборонено згідно із законом.

Отже, зважаючи на норму Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою передбачено обмеження (заборону) на отримання на адвокатський запит інформації з обмеженим доступом, ОСОБА_3 повинна була відмовити адвокату в задоволенні його адвокатського запиту про надання доступу до персональних даних осіб (відповідних документів), оскільки згоди суб'єкта персональних даних щодо такої передачі не було.

Натомість, ОСОБА_3 на адвокатський запит Жерновінкова С.О. від 09.07.2015 р. надала, завірені у той же день (09.07.2015) копії запитуваних документів. Проставлені на копіях штамп «згідно з оригіналом», печатка КП «Куп'янське бюро технічної інвентаризації» та особистий підпис начальника КП «Куп'янське бюро технічної інвентаризації» свідчать про те, що саме ОСОБА_3 здійснила поширення копій вищезазначених документів. Слід також зазначити, що згідно з інформацією, отриманою у відповідь на запит Представника Уповноваженого від адвоката Жерновінкова С.О. від 08.02.2016, отримані на його запит до Куп'янського БТІ від 09.07.2015 р. копії документів були долучені до цивільної справи №328/44/14-ц у Куп'янському міськрайонному суді Харківської області.

Провідний спеціаліст Управління з питань захисту персональних даних Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_3 09.07.2015, як начальник КП «Куп'янське бюро технічної інвентаризації», який здійснює оперативне керівництво комунальним підприємством (володільця персональних даних в розумінні Закону України «Про захист персональних даних»), не забезпечила належний рівень захисту персональних даних ОСОБА_1, чим за адресою площа Леніна 23, м. Куп'янськ, Харківська область, 09.07.2015 вчинила діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 188-39 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме недодержання встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них та порушення прав суб'єкта персональних даних (пункт 7 частини 2 статті 8 Закону України «Про захист персональних даних»).

Вислухавши адвоката Жерновінкова С.О., потерпілу ОСОБА_1, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, а саме: лист Адміністрації Президента України від 09.10.2015 № 22/045218-20, скаргу ОСОБА_1 від 02.10.2015 р., копію заяви ОСОБА_6 від 14.09.1993, копію довідки про склад сім'ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення, копію розрахункової площі квартири (будинку), що безоплатно приватизується, а саме квартири АДРЕСА_1, копія розпорядження органу приватизації №6626 від 29.09.1993, копію свідоцтва про право власності на житло від 30.09.1993, копію заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно №561 від 10.03.2010, копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25797747 від 08.04.2010, копію звернення ОСОБА_1 до КП «Куп'янське бюро технічної інвентаризації» від 17.09.2015 р., копію листа-відповіді КП «Куп'янське бюро технічної інвентаризації» від 22.09.2015 р. №М-05, копію запиту Жерновінкову С.О. від 09.07.2015 р., копію угоди про надання правової допомоги від 08.07.2015 р., копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю від 21.04.2004 р. №1168, копію листа-відповіді адвоката Жерновінкова С.О. від 08.02.2016 р., пояснення начальника КП «Куп'янське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_3 від 17.11.2015 р., суддя вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 188-39 КУпАП, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно неї підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 11.07.2016 року та постановити нову, якою визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 188-39 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Крючкова І.М., вивчивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до вимог ст. 269 КУпАП, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопрушення повинен містити прізвища, адреси потерпілих, якщо вони є.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1-5) у відношенні ОСОБА_3, наведених даних не містить і ОСОБА_1 не зазначена як потерпіла.

На якій підставі суд першої інстанції зазначив ОСОБА_1 в якості потерпілої у протоколі судового засідання (а.с112 - 114) і зазначив її в цій якості в оскарженій постанові не зрозуміло.

Дані обставини невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП були встановлені апеляційним судом лише при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 по суті.

Таким чином суд першої інстанції не в повному обсязі виконав вимоги ст.278 КУпАП.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Дана норма є імперативною і не передбачає обовязку суду визначати питання винності чи невиності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, у данному випадку - три місяці з дня вчинення правопорушення.

Судом проігноровано що епізод правопорушення вмінений в провину ОСОБА_3 датований ще 9.07.2015 року.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1-5)) датований 7.04.2016 року.

Всупереч зазначеним положенням процесуального закону, 11.07.2016 року дана справа розглянута по суті з винесенням постанови про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 188-39 КУпАП у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв*язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, за межами строку, передбаченого ч.2 статті 38 зазначеного Кодексу, що є порушенням норм діючого законодавства, оскільки на день розгляду справи (11.07.2016 року), у розумінні вимог п.7 ст.247 КУпАП існувала обставина, що взагалі виключала провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 З цих же підстав апеляційний суд не досліджує доводи апелянта щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 188-39 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 188-39 КУпАП у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито у зв*язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Між тим сам факт наявності чи відсутності події судом першої інстанції не встановлений.

При таких обставинах підстави передбачені п.1 ст.247 КУпАП відсутні.

За викладених обставин у сукупності, постанова судді від 11.07.2016 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв*язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції позбавлений процесуальної можливості досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість водія ОСОБА_3, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, що не позбавляє ОСОБА_1 можливості звернутися за захистом своїх прав в іншому порядку судочинства.

Апеляційний суд зазначає, що КУпАП взагалі не передбачає розгляд питання щодо відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд акцентує увагу апелянта що відшкодування моральної шкоди вирішується в іншому порядку судочинства передбаченого законодавством при наявності позовної заяви, оплаченої державним митом у встановленому чинним законодавством розмірі, а не при перегляді справи в порядку КУпАП в апеляційнїй інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Постанову Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 11.07.2016 року по справі 628/1745/16-п скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 188-39 КУпАП у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі вимог п. 7 ст. 247 КУпАП у зв*язку з збігом строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко