АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/593/16 Головуючий у першій інстанції: Григоренко Д.Ю.
Категорія:ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб, -

ВСТАНОВИЛА: :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб.

Судом першої інстанції було встановлено, що 03 липня 2016 року, о 19 годині 00 хвилин по вул. Угольній, 41 у м. Дніпро, водій ОСОБА_3 керував автомобілем «ВАЗ 21013», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в присутності двох свідків за допомогою спеціального засобу «Драгер». Таким чином, ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3, 08 вересня 2016 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі. Крім того, разом з апеляційною скаргою ОСОБА_3 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку апелянт вказує, що він ним був пропущений з поважної причини, а саме у зв'язку з тим, що про місце, час та дату судового засідання йому не було відомо. 05.08.2016 року він дізнався, що матеріали справи знаходяться у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська. 25.08.2016 року він дізнався про винесену постанову, та того ж дня направив заяву на адресу електронної пошти суду подав заяву про надання йому копії постанови, яка ним була отримана по пошті лише 01.09.2016 року.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною в зв'язку з тим, що була винесена з порушенням процесуальних норм, а прийняті висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт вважає, що доказів вини у матеріалах справи відсутні. Так вказує, що існують розбіжності у часі начебто керування ним транспортним засобом, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП було зазначено час керування 20годину 34 хвилин, у протоколі за ч.1 ст. 130 КУпАП було зазначено час 19 годину 00 хвилин, свідок ОСОБА_4 зазначила у своїх поясненняхчас 19 годину 20 хвилин.

Крім того апелянт вважає, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можна брати до уваги, як доказ, оскільки вказані свідки безпосередньо не бачили, як він керував автомобілем «ВАЗ 21013» та їх не було допитано в судовому засіданні та попереджено про кримінальну відповідальність. До того ж свідок ОСОБА_4 бажала найти будь-яку винну особу задля отримання компенсації її збитків.

Також вважає, що рапорт працівника поліції не може бути доказом, оскільки він складав протокол про адміністративне правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 268 КУпАП, суд наділений правом розглянути справу у відсутність особи лише при наявності достатніх даних, про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи.

Згідно ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

З наявних матеріалів справи вбачається, що безпосередньо ОСОБА_3 суд належним чином не повідомив про розгляд справи, який відбувся 03 серпня 2016 року. В матеріалах справи відсутня інформація, як про направлення так і отримання судової повістки ОСОБА_3.Крім того з матеріалів справи вбачається, що копію постанови ним було отримано лише 30.08.2016 року по електронній пошті(а.с.21-22).

З врахуванням приведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що строк на оскарження постанови був пропущений з поважної причини і підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, та є законним.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 281922 від 18 травня 2016 року, який був складений працівником поліції у відповідності до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, яким було встановлено, що 03 липня 2016 року, о 19 годині 00 хвилин по вул. Угольній, 41 у м. Дніпро, водій ОСОБА_3 керував автомобілем «ВАЗ 21013», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в присутності двох свідків за допомогою спеціального засобу «Драгер»(а.с.1);

-поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з яких вбачається, перебуваючи кожний за місцем свого мешкання почули сильний грохіт та вийшовши на вулицю побачили,що незнайомий водій автомобіля «ВАЗ-2101» в'їхав в огорожу будинку гр. ОСОБА_4, після чого було виявлено, що водій перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння та після проходження освідування за допомогою пристрою «Драгер» було виявлено 2.27 проміле;(а.с.2-3)

-рапортом інспектора роти №6 батальйону №3 УПП у м. Дніпропетровську рядового поліції ОСОБА_6 з якого вбачається, що прибувши по виклику, за адресою м. Дніпро, вул. Вугільна 41 було виявлено, що автомобіль «ВАЗ 21013» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 здійснив наїзд на огорожу приватного будинку гр. ОСОБА_4 При спілкуванні з водієм було виявлено явні ознаки алкогольного сп'яніння, після чого було проведено тест за допомогою приладу «Драгер» та було виявлено 2.27 % проміле алкоголю у водія. Після чого було складено адміністративні протоколи за ч.1 ст. 130 КУпАП, ч.1 ст. 126 КУпАП. Після оформлення адміністративного матеріалу гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 вирішували питання про відшкодування шкоди.(а.с.4)

Всі вищезазначені докази є логічними та послідовними і суд першої інстанції даючи їм оцінку прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він не керував автомобілем спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та рапортом працівника поліції, причин у суду апеляційної інстанції не довіряти поясненням свідків та працівника поліції, які ними були зазначені, не має підстав.

Про наявність свідків, які б підтвердили, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом в день подій, сам правопорушник при складанні протоколу, не заявляв. Отже його твердження в цій частині, є голослівними. Ні один із свідків подій, не заявляв, що разом з ОСОБА_3 були присутні будь-які особи, в тому числі його дружина та син.

Раніше свідки подій, з правопорушником не були знайомі, тому підстав ставити під сумнів їх покази, у суду апеляційної інстанції, немає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_3 правопорушення.

Однак, як встановлено апеляційним судом, при накладенні на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, судом першої інстанції, не в повній мірі були дотримані вимоги саме ст.33 КУпАП, що призвело до необґрунтованого накладення на апелянта адміністративного стягнення у виді адміністративногоарештустроком на 10 (десять) діб.

В матеріалах адміністративної справи відсутня інформація про притягнення раніше ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, отже вчинив його вперше, що на думку суду апеляційної інстанції можливо віднести у відповідності до ст. 34 КУпАП до пом'якшуючих обставин. Своє рішення про накладення на правопорушника найсуворішого виду покарання, суд належним чином не мотивував.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення ОСОБА_3 адміністративного стягнення до штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 130КУпАП (на день вчинення), а саме двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 - задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_3на оскарження постанови судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3-задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2016 року відносно ОСОБА_3змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_3адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун