Справа № 363/3161/16-п Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 33/780/583/16 Доповідач у 2 інстанції Гриненко
Категорія 192 29.09.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2016 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2016 року, прийняту відносно

ОСОБА_1, працюючого керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт Мобіл Переробка Плюс», що проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП - закрито, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1, обіймаючи посаду керівника ТОВ «Граніт Мобіл Переробка Плюс», порушив встановлений Законом порядок ведення податкового обліку, в результаті чого не нараховано податок на прибуток за 2013, 2014, та 2015 роки, податок на додану вартість за листопад 2013 року, вересень - листопад 2015 року, завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік, зменшено р. 24 по декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року, чим порушено п.138.2 ст.138, п.138.4 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.198.6 ст.198, п.199.4 ст.199 ПК України.

Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2016 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції як процесуальних, так і матеріальних норм права. Зокрема, апелянт зазначає про те, що місцевим судом порушено норми матеріального права, а саме ст. 163-1 КУпАП. Так, в оскаржуваній постанові зазначено про порушення ним п.138.4 ст.138 та п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, яких взагалі в Податковому кодексі України не існує. Крім того, як вказує апелянт, суд на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, послався на докази, які не містяться в матеріалах провадження, а саме на акт перевірки № 1237/10-08-14-01/38866518 від 21 липня 2016 року. Також, на думку ОСОБА_1, суд в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи є він суб'єктом даного правопорушення, з огляду на вимоги ст.14 КУпАП щодо відповідальності посадових осіб.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Однак, судом першої інстанції вимоги зазначеної норми закону в повній мірі дотримані не були, що призвело до прийняття рішення, сумнівного з точки зору його законності та обґрунтованості. Обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, суддя місцевого суду послався як на доказ, на акт перевірки, проведеної Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Київській області №1237/10-08-14-01/38866518 від 21 липня 2016 року. Однак, як вбачається з матеріалів провадження, на що звертає увагу й ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі, такий документ у справі відсутній, а є лише в наявності витяг із зазначеного акту, тобто суд послався на доказ, який не міститься в матеріалах справи, порушивши, таким чином, приписи ст.ст.251, 252 КУпАП.

Крім того, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП як керівника ТОВ «Граніт Мобіл Переробка Плюс» за порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, місцевий суд залишив поза увагою ту обставину, що матеріали провадження не містять будь-яких доказів того, що саме ОСОБА_1 є керівником зазначеного підприємства і саме він згідно посадових обов'язків відповідальний за ведення податкового обліку, тобто в порушення ст.14 КУпАП, суд першої інстанції не навів жодного доказу того, що саме ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП, а не інша посадова особа підприємства.

Заслуговують на увагу також доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме ч.1 ст.163-1 КУпАП. Ст. 163-1 КУпАП є бланкетною правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП. Зазначаючи в оскаржуваній постанові фактичні обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, суд першої інстанції посилається на порушення ним положень Податкового кодексу України, вказуючи при цьому статті та пункти статей зазначеного нормативного акту. Разом з тим, у своїй постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд зазначив порушення ним п.138.4 ст.138 та п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, яких у Податковому кодексі України не існує, чим порушив вимоги ст. 9 КУпАП. За таких обставин, постанова Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2016 року не може вважатися законною, обґрунтованою та вмотивованою, а відтак підлягає безумовному скасуванню. Між тим, апеляційний суд позбавлений можливості виправити помилки, допущені судом першої інстанції шляхом прийняття нової постанови. Відповідно до ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, крім іншого, також суть адміністративного правопорушення і нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Однак, посадові особи податкової інспекції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 зазначеної норми не дотримались. Як вже зазначалось вище у постанові, ч.1 ст. 163-1 КУпАП є бланкетною правовою нормою, а тому в протоколі слід зазначати конкретну суть кожного порушення ОСОБА_1 відповідної норми Податкового кодексу України, чого посадовими особами податкової інспекції зроблено не було.

Крім того, в протоколі зазначено також порушення ОСОБА_1 неіснуючих норм Податкового кодексу України, що формально продублював у своїй постанові і районний суд.

Зазначені порушення вимог ст. 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 унеможливлюють прийняття нової постанови апеляційним судом по суті правопорушення, а відтак матеріали справи про адміністративне правопорушення підлягають поверненню до Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП - повернути до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області для належного оформлення. Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко