АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/568/16 Головуючий у І-й інстанції - Калініченко Г.П.
Справа № 205/5796/16 -п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

При обставинах вказаних в оскаржуваній постанові, 20 липня .2016 року о 21:20 годині водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_1, по пров. Назарія Яремчука (Кірова) у сел. Таромське м. Дніпро у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується відповідним висновком медичного огляду від 20.07.2016 року, чим порушив п.2.9(а) ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, 26.08.2016 року тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, зазначаючи, що про розгляд справи йому не було відомо, а сам результат розгляду матеріалу дізнався лише після отримання копії постанови суду лише 19 серпня 2016 року у порушення вимог ст.285 КУпА.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити вказану постанову суду від 10 серпня 2016 року у частині накладення на нього стягнення, застосувавши ч.1 ст.130 КУпАП, у редакції, яка діяла на момент скоєння правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Зазначає, що суддя першої інстанції порушив вимоги ст.33 КУпАП не дослідивши при цьому особу винного, його майновий стан, не перевіривши правильність складання протоколу. Також апелянт просить врахувати, що він визнав свою вину, до суду з'явився добровільно, проте не був допущений до судового засідання, працює, одружений. Зазначає, що транспортний засіб є його доходом, оскільки пов'язаний з його діяльністю, яка у подальшому фінансово забезпечує його родину. Також вказує, що неправильно вказане його прізвище в постанові судді.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи позицію ОСОБА_2, яка зводиться до його відсутності в суді першої під час розгляду справи з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважає необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що при винесенні постанови, суд першої інстанції не дотримався вимог матеріального та процесуального права, а фактичні обставини не дослідив в повному обсязі, є безпідставними і такими, які спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, та апелянтом не оспорюється.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 072447 від 20.07.2016 року; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, згідно яких за участі останніх було проведено огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія ОСОБА_2, який здійснено у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» ARHE-0676 в присутності двох свідків. Від водія було чутно різкий запах алкоголю з порожнини рота; висновком алкотестеру «Drager» ARHE-0676 результати якого показали у водія ОСОБА_2 - 2, 17 проміле.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2, суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження ним вчинення нових правопорушень.

Враховано характер вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, що полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, який створює небезпеки і загрозу здоров'ю та життю як самого ОСОБА_2 так і інших учасників дорожнього руху.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він вину у скоєному визнає, є само зайнятою особою, заробляє на життя виготовленням виробів із деревини власними силами та не має інших доходів. Зазначає, що має не працевлаштовану дружину, а управління автомобілем є необхідним для перевезення матеріалів та готових виробів у процесі праці, тому позбавлення права керування транспортним засобом фактично позбавляє його та його родину засобів для існування, не є достатнім і безумовною підставою для зміни йому адміністративного стягнення на більш м'яке.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на зазначення неправильного його прізвища, то дійсно в апеляційній інстанції встановлено, що згідно паспорту виданого Ленінським РВ УМВД України в Дніпропетровській області 08.12.1998 року, номер НОМЕР_2, його прізвище на українській мові є - ОСОБА_2 на російській - ОСОБА_2. Однак неправильний переклад прізвища і наявна в постанові судді описка не є підставою для скасування чи зміни судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що застосовані до ОСОБА_2 судом першої інстанції вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень, тоді як доводи апеляційної скарги не дають законних та об'єктивних підстав для зміни накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року якою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортними засобами строком на 2 роки - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко