Справа № 303/2066/16-п
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16.09.2016 м. Ужгород

Суддя Апеляційного суду Закарпатської області Машкаринець М.М., за участю захисника ОСОБА_1, перевіривши апеляційну скаргу прокурора, подану на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2016 року в адміністративній справі за ч.1 ст.172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року провадження в адміністративній справі за ч.1 ст.172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, прокурор 22 квітня 2016 року подав апеляційну скаргу, у якій порушив питання про скасування постанови судді щодо ОСОБА_2, прийняття апеляційним судом нової постанови, якою просить визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України за № 7-рп/2010 від 27 січня 2010 року апеляційне оскарження судового рішення можливе у всіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

Згідно вимог ст.ст.7, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу.

Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосування заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З урахуванням наведених норм адміністративного закону, підпункту 2 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 14 жовтня 2014 року за № 1697-VII «Про прокуратуру», прокурор у переліку суб'єктів, яким надано право оскарження постанови суду у справі про адміністративні правопорушення не зазначений.

Таким чином, апеляційну скаргу на постанову судді суду першої інстанції у адміністративній справі за ч.1 ст.172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 подано особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Аналізуючи наведені норми адміністративного закону, апеляційний суд вважає, що право прокурора на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, з огляду на зміни, внесені підпунктом 2 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру», може бути реалізовано винятково у випадках, передбачених адміністративним законом, зокрема: під час здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

За інших обставин, право на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції у адміністративній справі, у прокурора не виникає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу, подану прокурором на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2016 року в адміністративній справі за ч.1 ст.172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2, повернути прокурору.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Машкаринець М.М.