Справа № 409/1868/16-п
Провадження № 33/782/91/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 жовтня 2016 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1, за участю правопорушника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.130 ч.2 КУпАП,

В с т а н о в и в:

Постановою Білокуракинського районного суду Луганської області від 12.09.2016 року ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності за ст.130 ч.2 КУпАП і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцять тисяч чотириста гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу за те, що 27.07.2016 року о 07 годині 15 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Парковій смт.Білокуракине Луганської області з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода) та відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, тим самим порушив п.п.2.5, 2.9(а) Правил дорожнього руху України.

Стягнено з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 гривень 60 коп.

В апеляційної скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ч.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП.

Вважає постанову необґрунтованою у звязку з неповнотою судового розгляду, так як суд порушив принципи верховенства права, законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом, а також недостатньо аргументував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, а також допустив неправильність при застосуванні норм права.

З його пояснень слідує, що він не був учасником подій 27.07.2016 року та учасником дорожнього руху, так як знаходився на правому пасажирському сидінні автомобіля. За кермом був допрошений в якості свідка ОСОБА_3, який давав покази в судовому засіданні.

Виходячи з наведеного він не є субєктом адміністративного правопорушення, тобто особою, що скоїла адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівниками міліції у присутності двох свідків, але нічого з вказаного на цій стадії складання протоколу посадовою особою виконано не було.

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя, підозрювана особа спочатку повинна пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів (т.з. Алкотестер) у присутності двох свідків, після чого працівник складає протокол, а в подальшому пройти огляд в закладі охорони здоровя, тобто минаючи первинну стадію огляду з застосуванням технічних засобів працівник поліції порушив ч.2 ст.266 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд на стан алкогольного спяніння, поведений с порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У звязку з наведеним, невиконання ч.2 ст.266 КУпАП у подальшому робить незаконною вимогу щодо проведення такого огляду в закладах охорони здоровя, а також робить незаконним вилучення посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу та відсторонення від керування транспортним засобом.

В протоколі зазначено, що він порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, в якому зазначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння.

Невиконання водієм вказаних правил, згідно ст.251 КУпАП повинно бути доказано.

Під терміном «установлений порядок» розуміється виключно вимоги, які викладені в ст.266 КУпАП, порушення яких робить такий огляд на стан спяніння недійсним, а відповідно до цього незаконним і складання на його підставі Протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім цього, в провадженні Білокуракинського районного суду Луганської області знаходиться позовна заява до інспектора Носулі С.М. про скасування постанови та протоколу про адміністративне правопорушення стосовно яких вже винесена ухвала від 31.08.2016 року.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку ОСОБА_4, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, підтверджуються слідуючими доказами:

показами свідка ОСОБА_5М, який пояснив суду, що працює старшим інспектором Білокуракинського відділу поліції ГУНП України в Луганській області. 27.07.2016 року, близько 8 години, їхав по вул.Паркова смт.Білокуракине на власному автомобілі та побачив автомобіль FORD TRANSIT, який рухався виляючи по дорозі поблизу бордюрів та заїхав правою стороною автомобіля на бордюр та розбив правий диск колеса. Водій ОСОБА_2 вийшов з автомобіля і він забрав у нього ключі від транспортного засобу, так як водій міг покинути автомобіль та втекти. Він зателефонував інспектору Акименку О.А., який через пять хвили приїхав на службовому автомобілі, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення. Потім ОСОБА_2 закрився в автомобілі, а згодом приїхав його батько. В автомобілі ОСОБА_2І їхав самостійно;

показами свідка ОСОБА_6, з яких слідує, що він працює таксистом та проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. Вранці вийшов виїхати з двору автомобілем та побачив автомобіль білого кольору, який рухався по всій дорозі та наїхав на бордюру. Бачив, як інспектор Носуля С.М. підійшов до автомобіля за кермом якого був ОСОБА_2, останнього він впізнав так як знає. Співробітники поліції запросили його бути понятим;

показами свідка ОСОБА_7, яка пояснила в судовому засіданні, що 27.07.2016 року її на роботу віз чоловік. Співробітники поліції зупинили їх автомобіль та попросили бути понятими. Вона бачила ОСОБА_2, який перебував у нетверезому стані, від нього було чути різкий запах алкоголю, також він кричав та просив закрити машину. Співробітники поліції просили його пройти медичний огляд, однак ОСОБА_2 відмовився це зробити;

показами свідка ОСОБА_8, з яких слідує, що 27.07.2016 року він відвозив свою дружину на роботу. Їх зупинили співробітники поліції та попросили бути понятими. Співробітники поліції просили ОСОБА_2 пройти медичний огляд, але водій відмовився це зробити, причину не повідомив;

показами свідка ОСОБА_9 про те, що він проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. Вранці він виїжджав на автомобілі зі свого двору та побачив автомобіль FORD білого кольору, який "петляв" по всій дорозі. Він одразу вийшов подивитися, щоб автомобіль нікого не зачепив. Після вказаний автомобіль наїхав на бордюру та зупинився. Він подумав, що водій нетверезий. Також бачив автомобіль ВАЗ-99 та як до ОСОБА_2 підійшов співробітник поліції;

показами свідка ОСОБА_10, який пояснив суду, що він працює інспектором Білокуракинського відділу поліції. Протокол стосовно ОСОБА_2 складав старший інспектор Носуля С.М., який йому зателефонував та просив під'їхати до церкви. Коли підїхав на службовому автомобілі, побачив автомобіль марки FORD TRANSIT ОСОБА_2 та автомобіль старшого інспектора Носулі С.М. Крім зазначених осіб більше нікого не бачив. Від ОСОБА_2 було чути різкий запах алкоголю;

показами свідка ОСОБА_11, з яких слідує, що їхав до батьків, та близько 8 години 15 хвилин бачив як на повороті біля музичної школи на своєму автомобілі їхав ОСОБА_2, якого відразу впізнав. В автомобілі був тільки ОСОБА_2

Наведені докази узгоджуються між собою, ставити їх під сумнів не має ніяких підстав, а тому є достовірними. Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовно поклав їх в обґрунтування вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Покази свідка ОСОБА_3 в частині того, що ОСОБА_2 не сам пребував в автомобілі FORD TRANSIT по вул.Парковій смт.Білокуракине, спростовуються показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_9, а тому є безпідставними, так як не найшли підтвердження в судовому засіданні, про що обгрунтовно зазначено в постанові суду першої інстанції.

Згідно показів свідка ОСОБА_5, він запропонував ОСОБА_2 пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили в судовому засіданні, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, а тому доводи апеляційної скарги про порушення вимог ст.266 КУпАП є необґрунтованими.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУпАП України, суд належним чином врахував характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини та обгрунтовно наклав на ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцять тисяч чотириста гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Керуючись ст.294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 12.09.2016 року відносно ОСОБА_2 за ст.130 ч.2 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати з розгляду

кримінальних справ Апеляційного суду

Луганської області ОСОБА_1