Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/4473/16-п Головуючий у 1-й інст. Іонніков В. М.
Категорія ст.482 ч.1 МКУ Доповідач Жизнєвський Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м.Житомир

Суддя Апеляційного суду Житомирської області Жизнєвський Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Житомирської митниці ДФС Меодушевського М.А. на постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 17 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою об'єднано в одне провадження справи № 4473/16-п та № 4475/16-п відносно ОСОБА_2 за ст.482 ч.1 МК України, присвоєно № 4473/16-п та закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.482 ч.1 МК України.

Суд мотивував своє рішення тим, що при розгляді справи відносно ОСОБА_2 не було встановлено, що він незаконно перетнув державний кордон України, а також, що він перемістив товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу.

Згідно постанови суду та протоколу, складеного працівником митниці, 24.11.2015 року о 16 год. 47 хв. в пункті пропуску «Виступовичі» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС при проведенні прикордонно-митного контролю транспортного засобу марки «SKANIA R124», р/н НОМЕР_2 з напівпричепом марки «РACTON 3139», р/н НОМЕР_1, під керуванням громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2, що слідував з Республіки Білорусь до Республіки Молдови транзитом через митну територію України, було встановлено, що ОСОБА_2 у відповідності до експортної митної декларації Російської Федерації від 23.06.2015р за №11209162/2015/20762 з ВАТ «БРЕСТСКОЕ ПИВО» 224014 м. Брест вул. Бауманская, 18 до ЮЗ - УГОЛЬ ООО UA 61064, Харків, Камская, 6, мав бути доставлений товар «пиво солодове» вагою 20287 кг. В подальшому, 27.06.2015 р. зазначений транспортний засіб з вказаним вантажем під керуванням громадянина Республіки Білорусії ОСОБА_2 був переміщений ним через пункт пропуску Матвеєв-Курган (Російська Федерація), що межує з пунктом пропуску Успенка, Україна, Донецька область, яка є тимчасово окупованою територією України і не контролюється митними та прикордонними органами України, до тимчасово окупованої території України. Тобто ОСОБА_2 незаконно перетнув державний кордон Росії з Україною та транспортний засіб з вантажами в Україну був ввезений поза митним контролем і поза місцем розташування митного органу.

Таким чином, на думку митних органів, громадянин Республіки Білорусії ОСОБА_2 вчинив дії спрямовані на переміщення товару «пиво солодове» вагою 20287 та транспортного засобу «SKANIA R124», р/н НОМЕР_2 з напівпричепом марки «PACTON 3139», р/н НОМЕР_1 через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу і без виконання митних формальностей, у зв'язку з чим в діях вказаного громадянина є ознаки порушення передбаченого ч.1 ст.482 МК України.

Згідно іншого протоколу, складеного працівником митниці, 24.11.2015 року о 16 год. 47 хв. в пункті пропуску Україна, «Виступовичі» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС при проведенні прикордонно-митного контролю транспортного засобу марки «SKANIA R124», р/н НОМЕР_2 з напівпричепом марки «PACTON 3139», р/н НОМЕР_1 під керуванням громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2, що слідував з Республіки Білорусь до Республіки Молдови транзитом через митну територію України встановлено, що вказаним громадянином у відповідності до експортної митної декларації Російської Федерації від 18.08.2015р. за №11209162/2015/27305 з ВАТ «БРЕСТСКОЕ ПИВО» 224014 м. Брест вул. Бауманская, 18 до ЮЗ - УГОЛЬ ООО UA 61064, Харків, Камская, 6 мав бути доставлений товар, «пиво солодове» вагою 19940 кг. В подальшому, 22.08.2015 р. зазначений транспортний засіб з вказаним вантажем під керуванням громадянина Республіки Білорусії ОСОБА_2 був переміщений ним через пункт пропуску Матвеєв-Курган (Російська Федерація), що межує з пунктом пропуску Успенка, Україна, Донецька область, яка є тимчасово окупованою територією України і не контролюється митними та прикордонними органами України, до тимчасово окупованої території України. Тобто, ОСОБА_2 незаконно перетнув державний кордон Росії з Україною та транспортний засіб з вантажами в Україну був ввезений поза митним контролем і поза місцем розташування митного органу.

Таким чином, на думку митних органів, громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_2 вчинив дії спрямовані на переміщення товару «пиво солодове» вагою 19940 та транспортного засобу «SKANIA R124», р/н НОМЕР_2 з напівпричепом марки «РАСТСЖ 3139», р/н НОМЕР_1 через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу і без виконання митних формальностей, у зв'язку з чим в діях вказаного громадянина є ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.482 МК України.

В апеляційній скарзі представник Житомирської митниці ДФС просить поновити строк на оскарження постанови суду, яку скасувати як необґрунтовану, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.483 ч.1 МК України, а справу закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Посилається на те, що в судовому засіданні не було жодного з представників Житомирської митниці ДФС. Про прийняте рішення стало відомо 30.06.2016 р.

У відповідності до ст.195 ч.1 Митного кодексу України, переміщення товарів через митний кордон України здійснюється у пунктах пропуску через державний кордон України, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2015 р. за №106-р «Про закриття пунктів пропуску через державний кордон» пункт пропуску «Успенка» закритий.

Ст. 10 МК України передбачено, що межі території України є митними кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України.

Згідно п.23 ст.4 МК України, митне оформлення полягає у виконанні митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Статтею 186 МК України визначено, що транспортні засоби комерційного призначення, якими переміщуються пасажири та/або товари через митний кордон України, підлягають митному контролю та митному оформленню.

Згідно ст.198 ч.1 МК України, митному органу України в пункті пропуску через державний кордон України згідно із ст.335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України, а ст.200 МК України покладено обов'язок доставляння товару та документів у місце визначення митним органом.

Товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог Митного кодексу України не можуть бути пропущені через митний кордон України, що передбачено статтею 196 МК України.

Транспортний засіб з вантажами в Україну був ввезений поза митним контролем і поза місцем розташування митного органу та без виконання митних формальностей щодо вказаного вантажу та транспортного засобу з причепом.

Апелянт зазначає, що дії ОСОБА_2 не були пов'язані зі здійсненням фактичного переміщення вантажу через митний кордон України, тому посилання суду щодо відсутності доведеності факту незаконного перетину кордону є безпідставними.

Не пов'язані між собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП, не пов'язаний зі складом порушення митних правил, передбаченого ст.482 ч.1 МК України.

В судове засідання на розгляд апеляційної скарги учасники провадження не з'явились, хоча були повідомлені належним чином, а тому Апеляційний суд вважає можливим розглядати апеляційну скаргу за відсутності сторін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника Житомирської митниці Меодушевського М.А., який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, Апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова була винесена судом 17 червня 2016 року за відсутності представника Житомирської митниці, про що свідчить відповідь судді Іоннікова В.М. на запит Апеляційного суду.

Копію постанови Житомирській митниці направлено лише 30.06.2016 року, про що свідчить супровідний лист Богунського районного суду м. Житомира (т.2 а.с.167), після чого у встановлений законом строк подано апеляційну скаргу. За таких обставин, Апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Згідно ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У зв'язку із цим, зазначених у ст.489 МК України вимог при розгляді справи про порушення митних правил повинен дотримуватися і суд, який додатково має керуватися ст.280 КУпАП.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції під час розгляду справи вказаних вимог закону дотримався. Всебічно, повно і об'єктивного з'ясував обставини справи і вирішив її в точній відповідності до закону.

Як вбачається з апеляційної скарги представника Житомирської митниці, висновки про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України, ґрунтуються лише на протоколах про адміністративні правопорушення від 25.11.2015 року №0415/101000017/2015 та №0416/101000017/2015.

Дослідивши матеріали справи, Апеляційний суд вважає, що використані в апеляційній скарзі у якості доказів по адміністративній справі вищевказані протоколи про порушення митних правил не можуть бути враховані як допустимі, належні та достатні докази для висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України.

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

У п.34 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз'ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред'явленого йому обвинувачення.

Крім того, Європейський суд вказав, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред'явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Так, приймаючи у якості належного та допустимого доказу вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.482 МК України, протоколи про порушення митних правил, представник Житомирської митниці не звернув увагу, що ці протоколи всупереч положенням ч.1 ст.256 КУпАП та п.4 ч.2 ст.494 МК України не містять належної вказівки про місце вчинення адміністративного правопорушення та час його скоєння (конкретне місце розташування пункту пропуску - в'їзду порушником на територію України та його час), що є обов'язковим елементом викладення об'єктивної сторони правопорушення. В цих же протоколах відсутня також і вказівка про характер вчинення правопорушення, що є його суб'єктивною складовою частиною.

За змістом ст.458 МК України, ст.9 КУпАП протиправне діяння, вчинене певною особою, визнається порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності, наявність вини є невід'ємною ознакою суб'єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.

Виходячи з конструкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України, а також роз'яснень, що містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №8 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах контрабанду та порушення митних правил», суб'єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю в особи вини у формі прямого умислу.

За змістом ст.10 КУпАП наявність умислу є необхідною в усіх випадках, коли особа притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що може бути зроблено тільки навмисно, вина у формі умислу полягає в усвідомленні особою протиправного характеру вчиненої дії або бездіяльності, тобто їх незаконності, передбаченні їх шкідливих наслідків та бажанні їх або свідомого допускання настання цих наслідків.

Однак, матеріали, зібрані митним органом про порушення ОСОБА_2 митних правил не містять достатніх даних для прийняття рішення про умисне вчинення ним того діяння, яке ставиться йому у вину.

Наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_2 від 24.11.2015 року, не свідчать про те, що останній, діючи з прямим умислом, перемістив товар - «пиво солодове» вагою 20287 та 19940 кг, на митну територію України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу.

Крім того, відсутні в матеріалах справи докази про те, що ОСОБА_2 знав про те, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.02.2015року «Про закриття пунктів пропуску через державний кордон» пункт пропуску «Успенка» закритий, оскільки це не є загальновідомим фактом.

Наявність в паспорті ОСОБА_2 відмітки про перетин ним митного пропуску «Матвеєв Курган» (Російська Федерація), без належних документальних чи будь-яких інших доказів, не може слугувати доказом на підтвердження умисного порушення ним митних правил, передбачених ч.1ст.482 МК України. Крім того, в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-яких докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 здійснив перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Отже, наведене дає підстави зробити висновок про відсутність в матеріалах, зібраних митним органом про порушення митних правил ОСОБА_2, належних та допустимих доказів про умисне вчинення ним діяння, передбаченого ч.1ст.482 МК України, яке ставиться йому у вину митним органом.

Крім того з апеляційної скарги представника Житомирської митниці вбачається, що він просить, щоб Апеляційний суд перекваліфікував дії ОСОБА_2 з ч.1 ст.482 МКУ на ч.1 ст.483 МКУ, що є неприпустимим, оскільки виходить за межі пред'явленого митним органом обвинувачення у порушенні митних правил.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для скасування постанови Богунського районного суду міста Житомира від 17 червня 2016 року не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 17 червня 2016 року, щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: