АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Сащенко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року про притягнення

ОСОБА_3, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Судом встановлено, що 19.07.2016 року о 22 год. 50 хв. у м.Харкові по вул.Шевченка, буд.327 водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Згідно висновку медичного огляду №1704, водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до постанови Київського районного суду м.Харкова від 22.07.2016 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що також підтверджується карткою обліку адміністративного правопорушення від 19.06.2016 року, яка складена 21.07.2016 року.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом водієм у стані алкогольного сп'яніння, вчинене повторно протягом року.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року скасувати та закрити провадження по справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції його процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП, з огляду на розгляд справи за відсутності правопорушника.

Дослідивши матеріли справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суддею повно і всебічно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Пункт 2.9а ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Іструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Розділ ІІІ Інструкції регламентує проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я і оформлення його результатів. За результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15), на підставі якого видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.16). Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п.17).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №407614, складеному 19 липня 2016 року уповноваженою особою поліції, із залученням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зазначено про виявлення у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) та проведення його огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, де був наданий висновок щодо результатів медичного огляду, в якому зазначено про перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння.

За викладених обставин відсутні підстави вважати, що огляд ОСОБА_3 для виявлення стану алкогольного сп'яніння був проведений із порушенням вимог Інструкції.

Будь-яких переконливих доводів на спростування висновку суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Посилання ОСОБА_3 на те, що справу було розглянуто без його участі, за відсутності даних про отримання ним судової повістки, хоча і заслуговують на увагу, проте не свідчать про наявність самостійної підстави для скасування постанови суду, яка по своїй суті є вірною.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості призначеного судом адміністративного стягнення є безпідставними.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, вчинене повторно протягом року, що за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень ст.30 КУпАП, адже особа в стані сп'яніння втрачає можливість адекватно оцінювати дорожню обстановку, вчасно реагувати на її зміни та швидко приймати правильні рішення, що може призвести до скоєння ДТП, тобто умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_3 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки, що передбачено санкцією ч.2 ст.130 КУпАП, суддею призначено виважено, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та за відсутності обставин, що пом'якшують відповідальність, відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що застосоване до ОСОБА_3 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень; постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 29 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області І.С. Сащенко