ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 р.

Суддя Марганецького міського суду Нанічкіна Н.М., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення №17/4.3-4 від 29 серпня 2016 року та матеріали, які надійшли з Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: м.Марганець, вул.Фестивальна, 3, працює: начальник лікарні, лікар ветеринарної медицини епізоотолог Марганецької державної лікарні ветеринарної медицини,

за ч.2 ст.188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Головним державним інспектором сектору з питань додержання законодавства про працю, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні ОСОБА_2 складено протокол відносно ЗемляченкоНаталії Олександрівни, начальника лікарні, лікаря ветеринарної медицини епізоотолога Марганецької державної лікарні ветеринарної медицини, про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: під час проведення позапланової перевірки додержання вимог законодавства про працю з питань щодо працевлаштування інвалідів, будучи посадовою особою, відповідальною за додержання трудового законодавства, діючою та виконуючою організаційно-розпорядчі функції, ОСОБА_1 допустила порушення вимог ч.3 ст.18, ч.1, 5 ст.19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року № 875-ХІ (далі Закон № 875-ХІ) в частині невиконання нормативу робочих місць працевлаштування інвалідів, а саме:

Відповідно до звіту з праці Ф№1-ПВ за січень-грудень 2015 року середньооблікова кількість працівників в Марганецькій державній лікарні ветеринарної медицини за 2015 рік становила 11 осіб.

Згідно ст.19 Закону № 875-ХІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Отже, кількість інвалідів штатних працівників, які мають бути працевлаштовані в Марганецькій міській державній лікарні ветеринарної медицини на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону № 875-ХІ становить 1 особу.

Фактично в обліковому складі штатних працівників у 2015 році особи, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, відсутні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнала і пояснила, що в 2015 році вакантними в Марганецькій міській лікарні ветеринарної медицини були посади «лікар ветеринарної медицини» - 1 вакансія, та «лікар ветеринарної медицини (завідувач лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи на ринку)» - 1 вакансія. З 01.01.2015 року і по теперішній час до лікарні не зверталися громадяни з обмеженими фізичними можливостями з питань працевлаштування, а тому виконати вимогу з працевлаштування інвалідів фактично не представлялося можливим.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.ст.9-11 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, … протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає лише за винну дію чи бездіяльність, і вина повинна бути доведена належними доказами.

З матеріалів адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.188-1 КУпАП не вбачається вина останньої. Посадовою особою Управління праці Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області не доведено того, що ОСОБА_1 навмисно або з необережності не виконала норматив робочих місць працевлаштування інвалідів, відмовила в працевлаштуванні інваліду. Невідомо, чи взагалі інваліди зверталися до лікарні з питання працевлаштування, чи мала ОСОБА_1 можливість, як посадова особа, відповідальна за додержання трудового законодавства, реально виконати вимоги ч.3 ст.18, ч.1, 5 ст.19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Таким чином, суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 мала можливість працевлаштувати інваліда у ветлікарні, але не зробила цього, тобто не доведено її вину, яка є невідємною частиною складу правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 221, п.1 ст. 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягується до адміністративній відповідальності, протягом 10 днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд.

Суддя: Н. М. Нанічкіна