Справа № 489/4021/16-п 23.09.2016 23.09.2016 23.09.2016
Номер провадження: 33/784/199/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року м. Миколаїв

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Рудяк А.В.,

при секретарі - Кельїної А.Г,

переглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.08.2016 року, якою

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Луганської області, громадянин України, не працюючий, одружений, на утриманні 2 дітей, зареєстрований: АДРЕСА_1, проживає: АДРЕСА_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Згідно постанови суду, 27.07.2016 року о 01 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Sorento р.н. НОМЕР_1 по вул. Космонатів, 116 в м. Миколаєві, в стані алкогольного сп'яніння, в порушення п.п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, закрити провадження по справі, звільнивши його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

За змістом скарги не оспорює висновок суду щодо вини у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у оскаржуваній постанові, але вважає її необґрунтованою в частині призначення стягнення.

Посилається на наявність обставин, які, на його думку, зменшують суспільну небезпеку вчиненого ним правопорушення і свідчать про його малозначність, що виключає відповідальність.

Провадження №33/784/199/16 Головуючий суду 1 інстанції: Захарченко Д.В.

Категорія: ст.130 ч.1 КУпАП Головуючий апеляційної інстанції: Рудяк А.В.

Вважає, що суд мав врахувати причину вживання ним алкоголю, якою є загибель його брата, а також дані про особу. Так, зазначає, що вперше притягається до адміністративної відповідальності; є приватним підприємцем і займається автоперевезенням вантажів, що є єдиним джерелом доходу його сім'ї, яка має статус біженця з зони АТО; має дружину, яка не працює, на утриманні 2 дітей; проживає в орендованій квартирі.

Крім того, зазначає, що від вчиненого ним порушення правил дорожнього руху не настало шкідливих наслідків.

Апелянт ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про дату та місце апеляційного перегляду справи, в судове засідання на вказаний час не прибув і клопотання про відкладення розгляду справи не подав, в зв'язку з чим апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за наявних матеріалів.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні, викладені в постанові і апелянтом не оскаржуються.

Визначаючи міру відповідальності, суд вірно врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, яке є грубим порушенням ПДР України та безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху і його учасників, данні про особу порушника, ступінь його вини, факт визнання вини, що свідчить про ставлення до вчиненого правопорушення і призначив адміністративне стягнення з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Є безпідставним твердження апелянта про те, що він вперше притягається до адміністративної відповідальність з огляду на відомості адмін. практики, додані до матеріалів провадження.

Твердження апелянта про загибель брата в зоні АТО не ґрунтується на матеріалах провадження і жодним чином не підтверджені.

Є також безпідставним посилання апелянта на відсутність шкідливих наслідків від вчиненого ним правопорушення, оскільки суть правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП не пов'язана з настанням будь-яких наслідків.

Що стосується виду підприємницької діяльності, якою займається ОСОБА_1, наявності сім'ї, яка проживає в орендованій квартирі і має статус біженців, на утриманні 2 дітей, то зазначені дані є лише даними про особу і самі по собі не зменшують суспільну небезпеку вчиненого ним правопорушення і не свідчать про його малозначність. Крім того, апеляційний суд зауважує, що всі зазначені вище обставини не стримали ОСОБА_1 від вчинення вказаного правопорушення.

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 і звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю, а оскаржувана постанова суду має залишатися в силі.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.08.2016 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області А.В. Рудяк