ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2016 р. м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з секретаріату уповноваженого ВРУ з прав людини відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 23 червня 2016 року вбачається, що 16.03.2016 р. гр. ОСОБА_1 за місцем роботи: 65044, Французький бульвар, буд. 29, Інститут проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України, вчинив адміністративне правопорушення.

До Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернувся представник громадської організації «Громадський рух «СТОПХАБ» ОСОБА_2 (адреса для листування: 65039, м. Одеса, а/с 1) (далі - заявник) із зверненням стосовно порушення Інститутом проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України (далі - інститут) його права на інформацію.

За результатами перевірки звернення заявника було встановлено наступне.

На підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» заявник звернувся до відділення із запитом від 05.03.2016 р. № 05539991/1 з проханням надати йому інформацію щодо загальної кількості працівників, повного переліку працівників, що повністю або частково отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів, із зазначенням їх прізвищ, імен, по-батькові та займаної посади.

Відповідь на запит заявника було надано листом від 16.03.2016 р. № 2/115 за підписом директора інституту ОСОБА_1 Зокрема, потерпілому було повідомлено про загальну кількість працівників інституту та прізвища, імена, по-батькові керівництва інституту. Однак, повного переліку працівників, із зазначенням їх прізвищ, імен, по-батькові та займаної посади надано не було. При цьому зазначено, що більш повна інформація розташована на офіційному веб-сайті інституту http:www.іmpeer.оd.uа. Крім того, було зазначено, що запитувана інформація не надається, оскільки відповідні фізичні особи не надали своєї згоди на поширення персональних даних.

З огляду на вказане вбачається, що відповідь суперечить положенням Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації (пункт 1 та 6 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до пункту 6 статті 14 Закону розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до п. 2 частини першої статті 13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Інститут створений згідно з постановами ОСОБА_3 наук УРСР від 08.05.1991 р. № 127 та від 07.10.1991 р. № 270 і є бюджетною організацію. Відповідно, заробітна плата працівників інституту платиться за рахунок бюджетних коштів.

З огляду на характер запитуваної інформації, а саме інформації про осіб, які отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів, вбачається, що інститут є розпорядником цієї інформації.

Стаття 22 Закону передбачає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні інформації.

Так, відповідно до частини першої вказаного положення Закону Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Однак жодної підстави для відмови у задоволенні запиту вказано інститутом не було.

Частиною пятою статті 6 Закону передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, трестування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно, інформація про осіб, які в будь-якій формі отримали бюджетні кошти, може бути обмежена в доступі виключно за умов, передбачених частиною пятою статті 6 Закону. Однак, жодних відповідних підстав у відповіді інституту зазначено не було.

Натомість у відповіді інституту вказувалось про відсутність згоди відповідних осіб на поширення запитуваної інформації. З огляду на це зазначається, що враховуючи законодавче положення про те, що запитувана інформація не належить до інформації з обмеженим доступом (стаття 5 Закону України «Про захист персональних даних»), згода субєкта персональних даних та їх поширення не є необхідною.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що листом від 16.03.2016 р. № 2/115 за підписом директора інституту ОСОБА_1 надано неповну інформацію на запит потерпілого, зокрема не було надано повного переліку працівників, із зазначенням їх прізвищ, імен, по-батькові та займаної посади, які отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів.

При цьому, за результатами моніторингу сайту http:www.іmpeer.оd.uа встановлено, що запитувана потерпілим інформація щодо загальної кількості працівників, повного переліку працівників, що повністю або частково отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів, із зазначенням їх прізвищ, імен, по-батькові та займаної посади на вказаному сайті не розміщена.

Відтак, в діях директора інституту ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме надання неповної інформації.

Суддя, вивчивши матеріали справи щодо ОСОБА_1 вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, з таких підстав.

Протокол про адміністративне правопорушення був складений 23 червня 2016 року, правопорушення вчинено 16.03.2016 року, 11.07.2016 року матеріали адміністративної справи надійшли в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси, справа призначена до розгляду 22.08.2016 р..

Згідно ч. 2 ст. 38 КпАП України, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно зі ст. 247 п.7 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю по закінченню до моменту розгляду справи, строків передбачених ст. 38 КпАП України.

На момент розгляду справи в суді, термін притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, передбаченої ст. 38 КпАП України закінчився, що є підставою для закриття початого провадження у справі, відповідно до ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст. ст. 38, 212-3, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі 522/12301/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_4