Справа №: 653/3034/16-п
Провадження № 3/653/1847/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 вересня 2016 року м. Генічеськ

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Крапівіна О.П. розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Держпраці у Херсонській області Державної служби України з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт МО № 483244, Ідентифікаційний код НОМЕР_1, за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 інкримінується те, що перебуваючи на посаді міського голови Генічеської міської ради, яка фактично знаходиться за адресою М. Генічеськ, вул. Міська, 8, з 10.11.2015 року вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

- в порушення вимог ч.5 ст. 80 КЗпПУ існують випадки ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд. Так, ОСОБА_2 за період роботи з 02.01.2013 року по 02.02.2016 року щорічну відпустку жодного разу не отримував.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 пояснив, що рішенням сесії Генічеської міської ради від 31.03.2015 року його обрано секретарем Генічеської міської ради з 01.04.2015 року та з цієї дати він виконував обовязки секретаря Генічеського міського голови до обрання його на посаду в листопаді 2015 року. Особисто до нього ОСОБА_2 з усним письмовим проханням про надання йому відпустки не звертався. Крім того, ОСОБА_2 при зверненні 30.03.2015 року до ОСОБА_3, що був на той момент секретарем ради заявив, що хоче почати використовувати відпустку з 01.04.2015 року, тоді як відповідно до погодженого графіка мав піти у відпустку у травні місяці. В свою чергу 31.03.2015 року ОСОБА_4 перебуваючи на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів та комунальних підприємств 31.03.2015 року відмовив ОСОБА_2 у відпустці у звязку із виробничою необхідністю, що не було оскаржено. Також вказав, що ОСОБА_2 виплатили грошову компенсацію за всі не використанні ним дні щорічних відпусток.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є потерпілим в даній ситуації, оскільки пять літ поспіль він не ходить у відпустки, скаржиться та пише заяви проте це постійно ігнорується. Також зазначив, що є депутатом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення суд приходить до наступного:

Зі ст. 265 Кодексу законів про працю України (далі ? КЗпП) вбачається, що будь-який роботодавець, керівник підприємства чи інша особа, винна в порушенні трудових прав людини, нестиме відповідальність згідно з чинним законодавством.

Субєктами відповідальності можуть бути власники підприємств, керівники, їх заступники, керівники структурних підрозділів, а також інші посадові особи, які безпосередньо відповідають за дотримання законодавства про працю.

Диспозицією ч.1 ст. 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Судом встановлено, що 30.03.2015 року начальник КП «Генічеське ВУВКГ» ОСОБА_2 звернувся до секретаря Генічеської міської ради з прохання надати йому щорічну відпустку за період з 01.04.2014 року по 01.04.2015 року.

Листом від 31.03.2015 року за підписом Заступника Генічеського міського голови ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у погодженні відпустки було відмовлено, у звязку із виробничою необхідністю організації підготовки мереж до літнього сезону та необхідністю вжиття заходів щодо боротьби із підтопленням в північно-західній частині міста.

Також судом враховується що графіком щорічних відпусток працівників адміністративного управління на 2015 рік , затвердженого в свою чергу самим Начальником КП «Генічеське ВУВКГ» ОСОБА_2 30.12.2014 року - було погоджено, та що ОСОБА_2 мав піти у відпустку в травні 2015 року, що також закріплено його підписом.

У статті 10 ЗУ «Про відпустки» перелічені категорії осіб, щодо яких щорічні відпустки за бажанням працівника надаються в зручний для нього час, проте ОСОБА_2 до жодної із таких категорій не належить, та доказів про належність до таких суду не надано, отже час його відпустки встановлюється погодженим графіком.

В ході судового засідання знайшло своє підтвердження той факт, що рішенням Генічеської міської ради від 31.03.2015 року № 1113 - ОСОБА_1 було обрано на посаду секретаря Генічеської міської ради та розпорядженням міського голови від 01.04.2015 року № 15 він приступив до виконання обовязків секретаря Генічеської міської ради лише з 01.04.2015 року.

Стосовно надання ОСОБА_2 відпустки за 2015-2016 рік, затвердженого в свою чергу заступником Начальника КП «Генічеське ВУВКГ» ОСОБА_5 - 28.12.2015 року, то судом встановлено, що графіком щорічних відпусток працівників адміністративного управління на 2016 рік, ОСОБА_2 повинен був піти у відпустку у березні 2016 року.

Як вбачається із службової записки від 02.06.2016 року за період невикористаних відпусток з 21.12.2010 02.01.2013 роки (оскільки 02.01.2013 року ОСОБА_2 було звільнено) йому було нарахована компенсація за невикористанні відпустки. Також, 02.09.2014 року ОСОБА_2 було поновлено на роботі з 02.01.2013 року на підставі розпорядження міського голови від 01.09.2014 року № 43. Розпорядженням міського голови від 02.02.2016 року № 07 ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади та за вказаний період також нарахована компенсація за невикористану відпустку.

Факт компенсації всебічно реалізовує принцип ст. 24 ЗУ «Про відпустки» , згідно до якої, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Частиною 5 ст. 80 КЗпП України встановлена заборона ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд, а також ненадання їх протягом робочого року особам віком до вісімнадцяти років та працівникам, які мають право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами чи з особливим характером праці.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, умисна винна або необережна дія чи бездіяльність яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Суд вважає, що в ході судового засідання достовірно встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КЗпП України, за період перебування його на відповідальній посаді порушень щодо надання ОСОБА_2 відпусток не встановлено, оскільки останні були погодженні графіками, підписаними ОСОБА_2 , та при звільненні йому була виплачена компенсація, що також відповідає вимогам чинного законодавства.

Також ОСОБА_1 інкримінується період ненадання відпусток ОСОБА_2 в той час коли він не був уповноваженою особою на такі дії (міським головою).

В статті 247 КпАП вказано: «Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення;...»

Отже, на підставі вищевикладеного суд вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно діях ОСОБА_1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України підлягає закриттю по п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного ч.1 ст. 41 КУпАП та керуючись ст.ст. 283,284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП у звязку із відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Генічеського

районного суду ОСОБА_6

Постанова набрала законної сили « » 20 року.

Строк предявлення постанови до виконання до « » 20 року.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_6