АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/689/16 Справа № 694/1082/16-п Головуючий по 1 інстанції Кравченко Т.М.
Категорія:ч. 1 ст. 41 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2016 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю представника Управління Держпраці у Черкаській області Зосіч Г. В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює директором ПАТ «Звенигородкаагрохім», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) грн., стягнуто судовий збір в дохід держави в сумі 275 грн. 60 коп. -

в с т а н о в и в :

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2016 року ОСОБА_4 визнаний винним за ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме у тому, що він, працюючи на посаді директора ПАТ «Звенигородкаагрохім», допустив порушення вимог законодавства про працю, які були виявлені 25 липня 2016 року в ході проведення позапланової перевірки ПАТ «Звенигородкаагрохім», вибірковим аналізом документів з 2015 року по липень 2016 року, а саме:

1) порушено ч. 4 ст. 79 КЗпП України - черговість надання відпусток на 2016 рік не визначена графіком, затвердженим власником, та не доведена до відома всіх працівників, зокрема ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7;

2) порушено ч. 5 ст. 79 КЗпП України - підприємство письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні. Зокрема працівник ОСОБА_8 перебував у відпустці з 17.05.2016 року, однак повідомлення про дату початку відпустки відсутнє;

3) порушено ч. 2 ст. 84 КЗпП України, ст. 26 Закону України «Про відпустки» - тривалість відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами становить більше 15 днів на рік. Зокрема працівник ОСОБА_9 у травні 2016 року перебував у відпустці за власний рахунок, що підтверджується табелем обліку робочого часу за травень 2016 року;

4) порушено ст. 103 КЗпП України - про зміну умов оплати праці у бік погіршення працівники не попереджаються за два місяці. Зокрема згідно наказу № 8-осн від 31.03.2016 року працівнику ОСОБА_8 введено неповний робочий день з 01.04.2016 року;

5) порушено ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. ст. 12, 33 Закону України «Про оплату праці» -згідно Книги нарахування заробітної плати 7 працівникам, які на час перевірки працюють у штаті, зокрема ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, та 4 працівникам, які звільнені, не проводилося нарахування та виплата індексації заробітної плати в 2015 та 2016 роках;

6) порушено ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» -щодо виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Зокрема заробітна плата за листопад 2015 року виплачена 07.06.2016 року по відомості зарахування коштів на карткові рахунки співробітників. За період з грудня 2015 року по червень 2016 року заробітна плата на день проведення перевірки не виплачена. Згідно довідки підприємства сума заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2015 року по червень 2016 року складає 45,6 тис. грн.;

7) порушено ч. 3 ст. 115 КЗпП України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» щодо розміру заробітної плати за першу половину місяця працівникам підприємства не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Зокрема заробітна плата за першу половину квітня, травня, червня 2016 року (аванс) за фактично відпрацьований час у ході проведення перевірки не надано;

8) порушено ч. 4 ст. 115 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про відпустки» - заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Зокрема згідно заяви від 16.05.2016 року працівнику ОСОБА_8 була надана відпустка з 17.05.2016 року, проте виплата відпускних на день проведення перевірки не відбулася;

9) порушено ч. 1 ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства не проводиться в день звільнення. Зокрема згідно наказу № 10-к від 31.05.2016 року був звільнений працівник ОСОБА_9 з 01.06.2016 року, проте розрахунок при звільнені працівник не отримав;

10) порушено ст. 83 КЗпП України - при звільненні працівника йому не виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Зокрема працівника ОСОБА_9 згідно наказу № 10-к від 31.05.2016 року звільнено з 01.06.2016 року, проте компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки не нарахована та не виплачена.

Не погодившись з указаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.09.2016 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Указує, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Конституційний Суд України у своєму рішення від 20 жовтня 2011 року по справі № 1-31/2011, аналізуючи положення ст. 62 Конституції України, зробив висновок, що обвинувачення не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: "з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановленого законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо".

Аналіз норм Конституції України, як норм прямої дії, та практики Європейського Суду з прав людини, яка згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " є обов'язковою до застосування судами України, вказують на те, що зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази з порушенням встановленого законом порядку, є недопустимими, а тому на таких доказах не може ґрунтуватись обвинувачення, яке ставиться в провин, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того апелянт вказує, що, розглядаючи протокол у справі про адміністративне правопорушення на предмет його допустимості, як доказу, на основі якого він обвинувачується у порушенні вимог законодавства про працю, місцевий суд не виходив з того чи було дотримано встановлений законом порядок проведення позапланової перевірки ПАТ «Звенигородкаагрохім", за результатами якої складено даний протокол.

Зазначає, що протокол у справі про адміністративне правопорушення складений головним державним інспектором Мирошніченком за результатами проведення позапланової перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкового державного соціального страхування. При цьому підставою для проведення позапланової перевірки послужив лист Державної служби України з питань праці від 06.07.2016 року № 7218/4.3./4.2-ДП-16.

Однак, вказує апелянт, лист Державної служби України з питань праці не входить до переліку підстав, передбачених ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", які передбачають здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю).

Відомостей про підтвердження законності підстав для проведення позапланової перевірки ПАТ «Звенигородкаагрохім» у відповідності зі ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", управління держпраці у Черкаській області в суді не представило.

Тому, зазначає апелянт, відсутність у матеріалах справи відомостей, які б вказували на законність проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених виключно ст. 6 Закону України " Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", вказує на те, що одержані за результатами такої перевірки відомості та складений на цій основі протокол про адміністративне правопорушення є недопустимими доказами у справі, тому на таких доказах не може ґрунтуватись звинувачення в порушенні вимог законодавства про працю, яке ставиться йому в провину.

В силу недопустимості доказів по справі, зазначає апелянт, факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, не знаходить підтвердження.

В судовому засіданні ОСОБА_4 був відсутній. Подав клопотання про розгляд справи без його участі. Уточнив, що у акті перевірки є прямі посилання на положення Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (аркуш 25), тому вважає необґрунтованими доводи про те, що положення цього закону не поширюються на спірні у цій справі правовідносини.

Представник Управління Держпраці у Черкаській області в судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги. Вказала, що перевірка підприємства проводилася на підставі направлення від 08.07.2016 року № 873, виданого Управлінням Держпраці у Черкаській області згідно наказу про проведення позапланових перевірок від 08.07.2016 року № 176-Н.

Вказала, що положення закону Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", на який посилається апелянт в апеляційній скарзі, не поширюється на питання державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, про що прямо вказано в ч. 2 ст. 2 цього закону.

Пояснила, що у акті перевірки на стор. 25 дійсно є посилання на окремі положення цього закону, однак це зумовлено виключно тим, що бланк перевірки, яким зобов'язані керуватися фахівці управління держпраці, був затверджений наказом Мінсоцполітики № 390 від 02 липня 2012 року, коли до вказаного вище закону ще не були внесені зміни щодо обмеження сфери його впливу. Такі зміни стали чинним з 01 січня 2015 року. Тому, незважаючи на наявність таких посилань у бланку перевірки, цей закон не поширюється на питання державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника і обміркувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 41 КУпАП, адміністративна відповідальність встановлена за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з положеннями ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення

- планових заходів органом державного нагляду (контролю);

- обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення;

- неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного документа.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наказу № 390 від 02 липня 2012 року Мінсоцполітики «Про затвердження Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів», який є чинним, затверджений бланк акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В ньому є посилання на окремі положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у розділі «Перелік питань для контролю дій державних інспекторів праці», який має заповнювати керівник суб'єкта господарювання (тобто керівник підприємства, яке було піддане перевірці). Цей розділ існує з метою перевірки законності окремих дій інспектора.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів: контролю органами державної фіскальної служби; валютного контролю; державного експортного контролю; контролю за дотриманням бюджетного законодавства; банківського нагляду; державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції; державного нагляду за дотриманням вимог ядерної безпеки; державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації; при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя, державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Таким чином, правовідносини щодо державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення були виведені з-під дії указаного вище закону, однак зміни до затвердженого бланку перевірки поки що не внесені.

На думку суду апеляційної інстанції, відсутність відповідних змін до підзаконного відомчого нормативно-правового акту (в тому числі й затвердженого цим актом бланку перевірки) не може випливати на чинність певного закону. Відтак, наявність посилань у бланку на певний закон, положення якого були змінені, не може вказувати на можливість застосування положень закону, який вже не розповсюджує свою чинність на відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_4 складу вказаного правопорушення, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 25 липня 2016 року, актом перевірки № 23-10-19/0215. Повноваження інспектора Мирошниченка М. П. підтверджуються направленням на проведення перевірки суб'єкта господарювання № 873 від 08.07.2016 року, наказом № 176-Н від 08.07.2016 року та копією службового посвідчення серії ЧЕ № 006.

Враховуючи, що доводи апелянта фактично зводяться до порушення вимог закону Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо підстав позапланової перевірки підприємства, а дія цього закону на вказані правовідносини вже не розповсюджується, апеляційна скарга не може бути задоволена з цих підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2016 року відносно ОСОБА_4 про визнання його винним за ч. 1 ст. 41 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) грн., залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко