ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
____________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 рокум. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шелгунова, 2/53, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого останній 31 серпня 2016 року о 01 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом «Лексус», д/н НОМЕР_1, рухався в районі буд. № 41 по вул. Шевченко в м. Дніпропетровську, будучи при цьому у стані алкогольного спяніння, освічений спеціальним технічним засобом «Alcotest 6810», № ARСD-0482, тест № 1170, з результатом 0,28 %, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи, однак до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. В той же час до суду надійшли письмові пояснення правопорушника, згідно яких останній не визнає себе винним у вчиненні зазначеного адміністративного проступку з мотивів того, що під час його зупинки патрульними поліції не було надано відповідних документів, що підтверджують належний технічний стан та відповідність закону спеціального технічного приладу, за допомогою якого було проведено огляд на стан сп'яніння на місці, при цьому співробітники патрульної поліції було повідомлено, що в разі не проходження огляду з використанням даного приладу на нього буде складено протокол за ухилення від проходження освідчення, а тому він був вимушений пройти відповідний тест, з результатами якого він не згоден з підстав вказаних вище. Після проведення зазначено огляду на стан сп'яніння на місці зупинки він прохав пройти відповідне освідчення в закладі охорони здоров'я, однак і на цю вимогу йому було відмовлено з невідомих причин.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Згідно Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, встановлено, що за наявності ознак алкогольного сп'яніння поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Однак, як випливає з письмових пояснень правопорушника, йому не було надано відповідних сертифікатів відповідності та свідоцтво про повірку спеціального технічного засобу, яким проводився огляд відносно нього. Підтвердження протилежного в матеріалах адміністративної справи немає, зокрема сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які б свідчили про відповідний та належний стан спеціального технічного засобу «Alkotest 6810», прилад № ARCD-0482, не долучено співробітниками патрульної поліції, а отже зробити висновок, що огляд водія на стан сп'яніння було проведено сертифікованим приладом, який відповідно до закону пройшов необхідну повірку, суд не може виходячи з сукупності наявних доказів у справі.

Крім того, потрібно звернути увагу на положення статті 266 КУпАП відповідно до яких, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд повинен проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозвязку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп'яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках, можна прийти до висновку, що огляд особи на стан сп'яніння повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, після, запропонування проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу і, тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров'я.

Вказані норми закону мають імперативний характер, а тому, порушення зазначеного порядку, зокрема, послідовності його проведення або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

Дослідженими матеріалами справи встановлено, а особою, яка притягається до адміністративної відповідальності у письмових поясненнях підтверджено, що після зупинки правопорушника екіпажем поліції йому було запропоновано проходження огляду лише на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, після цього огляду в закладі охорони здоров'я проведено не було. Такий хід подій повністю підтверджується наявністю в матеріалах справи роздруківки приладу вимірювальної техніки, яким було встановленого алкогольний стан сп'яніння у водія ОСОБА_1, та відсутністю документів за результатами його освідчення в закладі охорони здоров'я. Тому виникають обґрунтовані сумніви щодо упередженості інспектора поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з непослідовних дій уповноваженої посадової особи, яка не направила правопорушника до закладу охорони здоров'я після його огляду на місці зупинки.

Таким чином, огляд водія ОСОБА_1 слід вважати недійсним на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП, через порушення порядку його проведення співробітником поліції, а саме не проведення огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я в разі незгоди водія з відповідними результатами на місці. В результаті таких дій особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була позбавлена можливості обирати спосіб своєї поведінки та вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, зокрема погодитись чи ні проходити огляд на місці зупинки, визнавати чи ні результати проведеного огляду, проходити огляд в закладі охорони здоров'я чи ні. Оскільки принцип диспозитивності є основоположним принципом судочинства та визначальним для способу захисту особи у процесі, суд вважає неможливим притягнення до адміністративної відповідальності в разі його порушення.

Враховуючи, що суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:ОСОБА_2