Провадження № 33/792/153/16
Справа № 676/3560/16-п Головуюча в 1-й інстанції Кузняк-Годлевська Е.В.
Категорія: ст.ст. 122-4, 124 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретарів судового засідання Коростелкіної Ю.І., Купельської Н.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2016 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Соколиць Дунаєвецького району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1, пенсіонера,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі вісімнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 306 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 4 липня 2016 року близько 9 год. в дворі будинку № 32 по вул. Нігинське шосе в м. Кам'янці-Подільському Хмельницької області, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух заднім ходом з парковки, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль марки «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який стояв на парковці, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.10.а., 10.9., 13.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, зобов'язавши місцевий суд призначити технічну експертизу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував про свою незгоду з рішенням суду першої інстанції, позаяк працівниками поліції не зафіксовано будь-яких пошкоджень на автомобілі апелянта, за тривалий час керування ним автомобілем в апелянта не було випадків притягнення його до адміністративної відповідальності, в справі немає акту огляду транспортних засобів експертом, що спростовує висновки суду про причетність апелянта до вчинення правопорушень, за які його піддано стягненню.

Апелянт ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_3 в засідання апеляційного суду не з'явилися, про місце, день та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, від них не надходило заяв про відкладення апеляційного розгляду, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу в відсутність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі наявних в справі доказів. Потерпілий надіслав на адресу апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважає її необґрунтованою.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, що підтверджується, зокрема, даними протоколів про адміністративні правопорушення, даними схеми пригоди, де зафіксовані дані про пошкодження автомобілів, які узгоджуються між собою. Суд погоджується з такими висновками місцевого суду та вважає, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачені ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Суд не приймає до уваги твердження апелянта про відсутність в його діях складу правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, як такі, що не узгоджуються з дослідженими в суді доказами. Наведені судом докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги про необгрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Як видно з складених протоколів про адміністративні правопорушення 4 липня 2016 року біля 9 год. в м. Кам'янці-Подільському в дворі будинку № 32 по вул. Нігинське шосе ОСОБА_2, в порушення вимог п.п. 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», номерний знак НОМЕР_1, здійснював рух заднім ходом з парковки, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_2, який стояв зліва на парковці, внаслідок чого обидва автомобілі були пошкоджені, та в порушення вимог п. 2.10 а Правил дорожнього руху, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, не повідомивши працівників поліції.

Допитаний в суді першої інстанції ОСОБА_2 заперечував свою причетність до вчинення правопорушень, заперечував, що під час виїзду ним з парковки автомобілі були пошкоджені, відтак місце дорожньо-транспортної пригоди він не залишав. Визнавав, що під час виїзду з парковки зранку 4 липня 2016 року автомобіль потерпілого дійсно був припаркований поряд з його автомобілем, вважає, що місце на бампері його автомобіля, де була виявлена відсутня фарба, - це пошкодження, яке виникло близько півтора роки тому, коли він при заїзді зачепив стовп, пофарбований в червоний колір, після чого він стирав залишки фарби, тому виникла виявлена потертість, вважає, що фотознімки та відеозапис з місць події не відповідають дійсності, сфальшовані.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, суд дав невірну оцінку дослідженим в суді доказам, на увагу не заслуговують з наступних підстав.

З показань потерпілого ОСОБА_3 в суді першої інстанції видно, що в день дорожньо-транспортної пригоди він зранку виявив пошкодження свого автомобіля, який був на парковці, один з сусідів надав на його прохання запис з відеореєстратора, який був встановлений на балконі, на якому було видно, як автомобіль під керуванням ОСОБА_2 при виїзді з парковки вдарив його автомобіль, після чого, не зупиняючись, залишив місце зіткнення та поїхав. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_3 отримав пошкодження крила.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 підтверджував, що був очевидцем, коли 4 липня 2016року біля 9 год. він перебував на кухні своєї квартири, вікна якої виходять в двір на парковку перед будинком, ОСОБА_2, виїжджаючи з парковки заднім ходом, зачепив автомобіль ОСОБА_3, який стояв на парковці, від удару автомобіль потерпілого хитнувся, однак ОСОБА_2 не вийшов з свого автомобіля та покинув двір. Зазначив, що один з мешканців будинку встановив на балконі своєї квартири відеореєстратор, направлений на стоянку, яким і було здійснено відеозйомку дорожньо-трснпортної події.

Обгрунтованих підстав не довіряти показанням потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 в суді першої інстанції апелянт не навів ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі, відтак немає підстав вважати, що вони є упередженими та оговорили його, про що він вказував в суді першої інстанції. Як видно з даних запису фіксування судового засідання технічними засобами, такі їх показання узгоджуються з даними переглянутого судом відеозапису з місця події, що в сукупності спростовують доводи ОСОБА_2 про його непричетність до вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Суд першої інстанції в повній мірі перевіряв твердження ОСОБА_2 з приводу недостовірності фото зображення та відеозапису (з приводу невідповідності часу та дати) та обґрунтовано відхилив їх, навівши в постанові належне обгрунтування своїх висновків, з якими погоджується апеляційний суд. Обгрунтованих підстав вказані докази недопустимим апелянт не наводить, не встановлено таких і судом.

Працівник поліції ОСОБА_5 в суді першої інстанції підтверджував, що за повідомленням потерпілого, з урахуванням даних відеозйомки безпосереднього вчинення адміністративних правопорушень на стоянці для автомобілів в дворі будинку, який здійснив один з мешканців будинку, яку здійснив один з мешканців будинку на відеореєстратор. Також поліцейський ОСОБА_5 в суді першої інстанції підтверджував, що на бампері автомобіля ОСОБА_2 була потертість з залишками білої фарби з явними ознаками того, що її намагались стерти.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив твердження ОСОБА_2 про те, що той не пошкоджував автомобіль потерпілого, за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, вказавши, що такі його показання є спробою уникнути відповідальності за вчинені правопорушення, оскільки такі його твердження суперечать показанням потерпілого, свідка, відеозапису з місця події та схеми пригоди з зазначенням даних про пошкодження автомобілів, обґрунтованих підстав сумніватись в достовірності доказів, які судом покладені в основу доведеності вини ОСОБА_2 у вчинених правопорушеннях, він не навів ні в суді першої інстанції (що підтверджується даними запису фіксування судового засідання технічними засобами), ні в апеляційній скарзі.

Твердження апелянта про те, що в справі відсутні дані про отримані автомобілями пошкодження, спростовуються даними схеми місця пригоди (а.с. 3), де зафіксовані такі пошкодження, з приводу складеної схеми під час її складення в учасників були відсутні зауваження, апелянт не наводить обгрунтованих підстав вважати такий доказ неналежним. Відсутність в справі акту огляду транспортних засобів експертом, про що вказує апелянт, не дає підстав сумніватись в висновках суду з приводу отриманих автомобілями пошкоджень та даних про такі пошкодження, що зафіксовані в схемі місця пригоди.

Вимоги апелянта про зобов'язання суду першої інстанції провести технічну експертизу не ґрунтуються на положеннях ст. 294 КУпАП щодо повноважень суду апеляційної станції; необхідності проведення такої експертизи апелянт не довів в суді першої інстанції, не встановлено такої і апеляційним судом.

Непред'явлення потерпілим цивільного позову до ОСОБА_2, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він тривалий час не притягувався до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що він оскаржив до адміністративного суду постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, не впливають на висновки суду та не вказують на непричетність апелянта до вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Доводи апелянта, що в разі вчинення ним наїзду на автомобіль потерпілого, не могли утворитись подряпини на автомобілі останнього, а мали б утворитись вм'ятини, яких не виявлено, що, на його думку, виключає настання відповідальності ОСОБА_2, не приймаються апеляційним судом до уваги, зважаючи, що згідно даних схеми місця дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі ОСОБА_3 виявлено вм'ятину на передньому лівому крилі (а.с. 3, зворот).

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та з дотриманням вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП, врахувавши вік ОСОБА_2, ухвалив рішення про призначення стягнення в виді штрафу, що, на думку суду апеляційної інстанції, буде достатнім для виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчиненню правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2016 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар