АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/5004/16-п Головуючий суддя І інстанції Горчакова О. І.
Провадження № 33/790/515/16 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 вересня 2016 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2016 року постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто, до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами на два роки, без вилучення транспортного засобу.

Судом встановлено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 номер 887925 від 09.06.2016 року про адміністративне правопорушення: 09.06.2016 року керував автомобілем за адресою: м. Харків вул. Франтішека Крала в стані алкогольного сп'яніння.(а.с. 1)

Суд кваліфікує правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП України, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, повторно.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова змінити та застосувати до нього покарання у вигляді штрафу.

Одночасно ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилається на те, що справа розглянута за його відсутності, а копію оскаржуваної постанови він отримав у суді лише 14 липня 2016 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу, тим що постанова є незаконною та прийнята з порушенням вимог КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 в обґрунтування доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Так, відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Між тим, суддя, з огляду на матеріали справи, необґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно до тексту протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) ОСОБА_1 вмінено лише ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наявність в матеріалах справи постанови суду першої інстанції від 30.05.2016 року по справі №644/2335/16-п (а.с.8,9) про закриття адміністративного провадження , не свідчить про винність ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП по іншому епізоду.

Супровідний лист (а.с.10) за підписом лейтенанта поліції О.С.Юскевич де міститься кваліфікація за ч.2 ст.130 КУпАП не є взагалі процесуальним документом.

В копії протоколу про адміністративне правопорушення виданої ОСОБА_1 слідує що йому вмінено лише ч.1 ст. 130 КУпАП і викладено диспозицію саме цієї правової норми.

Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 247,278,280,283,284 КУпАП та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, суддя місцевого суду не з*ясував належним чином, обставини, передбачені ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За наведених обставин постанова суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Апеляційний суд приходить до висновку що підтверджено належними доказами порушення ОСОБА_1 п.2.9 п.п.а ПДР і дані дії кваліфікує за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, як це вчинив суд першої інстанції, не узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП, яка регламентує загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Зокрема, при накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приймаючи до уваги наведені в апеляційній скарзі обставини, які знайшли своє підтвердження в стадії апеляційного перегляду постанови судді першої інстанції, а саме: ОСОБА_1 вперше притягнутий до адміністративної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, розкаявся; на даний час працює водієм у ГО «Інститут розвитку творчої одиниці», де характеризується виключно позитивно, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи обставин, передбачених ст.35 КУпАП, що обтяжують його відповідальність за адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що законним та обґрунтованим буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, відповідно до санкції ст.130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Постанову Оржонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року по справі №644/5004/16-п скасувати.

Винести нову постанову якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень що підлягає стягненню в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 275 гривні 60 коп. (двісті сімдесят п*ять гривень шістдесят копійок) в дохід держави.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Я.В.Чопенко

Харківськогої області