Провадження №3/748/656/16
Єдиний унікальний № 748/1709/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді: Меженнікової С.П.

при секретарі: Медвідь А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючу на посаді тимчасово виконуючої обовязки голови правління ПрАТ «Чернігіврибгосп», яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за частиною 1 статті 41 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2016 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавста про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів, ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП відносно ОСОБА_1, яка з 22.12.2015 тимчасово виконує обовязки голови правління ПрАТ «Чернігіврибгосп».

В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначається, що при перевірці приватного акціонерного товариства «Чернігіврибгосп» (юридична адреса підприємства : с. Жавинка, вул. Дачна, 7, Чернігівського району) виявлено наступні порушення:

-в порушення п. 2.5 гл. 2 Інструкції № 58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» не всі працівники товариства, ознайомлені під розписку з записом в трудовій книжці про призначення на роботу, про що свідчить відсутність підпису в особових картках працівників: ОСОБА_3, запис від 28.12.1988 року та ОСОБА_4, запис від 01.08.2013 року (типова форма-П-2);

-в порушення ст. 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи для працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (ОСОБА_7П.), які працюють за сумісництвом, не визначено жодним локальним документом товариства. Згідно табеля обліку відпрацьованого робочого часу за червень 2016 року ОСОБА_5, працює по 3,4,5 годин на день, ОСОБА_6 (ОСОБА_7П.), працює по 4 години на день;

-в порушення ч. 5 ст. 79 КЗпП України, працівників товариства письмово не повідомляють про дату початку основної щорічної відпустки за два тижні до встановленого графіком терміну. Так, відповідно до наказу від 07.06.2016 № 34 з 09.06.2016 року щорічну основну відпустку надано ОСОБА_8, наказу від 29.06.2016 № 40 з 30.06.2016 року частину основної щорічної відпустки надано ОСОБА_9, але про дату початку відпустки за два тижні до встановленого графіком терміну їх не було письмово повідомлено;

-в порушення ч. 5 ст. 80 КЗпП України, працівникам товариства не надається щорічна основна відпустка повної тривалості більше двох років підряд. Так, згідно наданої особової картки працівника ОСОБА_10, який працює у товаристві з 18.06.2012 відпустка йому не надавалась по момент перевірки, тобто більше двох років підряд. Документів, які б підтверджували його перебування у щорічній основній відпустці повної тривалості під час перевірки, не надано;

-в порушення ч. 3 ст. 96 КЗпП України, посадові оклади працівників товариства встановлені без урахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Діючим штатним розкладом, введеним в дію з 01.06.2016, посадові оклади для підсобного робітника ОСОБА_11 та водія автотранспортних засобів ОСОБА_12 встановлено в однаковому розмірі - 1450 гривень;

-в порушення ч. 4 ст. 115 КЗпП України - заробітна плата працівникам за весь час щорічної основної відпустки виплачується пізніше, ніж за три дні до початку відпустки. Так, під час перевірки виявлено, що наказом від 07.06.2016 № 34 з 09.06.2016 року щорічну основну відпустку надано ОСОБА_8, однак заробітна плата за час відпустки згідно наданого видаткового касового ордеру на виплату заробітної плати виплачена лише 07.06.2016, наказу від 29.06.2016 № 40 з 30.06.2016 року частину щорічної основної відпустки надано ОСОБА_9, однак заробітна плата за час відпустки згідно наданого видаткового касового ордеру на виплату заробітної плати виплачена лише 29.06.2016.

По виявленим порушенням відповідною посадовою особою було складено 29.07.2016 акт перевірки №25-24-006/0400.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала частково та пояснила, що погоджується з порушеннями ст.57, ч.5 ст.80 та ч.3 ст.96, ст.115 КЗпП України та в подальшому буде їх недопускати. Не погоджується з порушенням ч.5 ст.79 КЗпП України, оскільки працівникам, які зазначені в адмінпротоколі - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надавалася не основна щорічна відпустка, а декільки днів відпустки в рахунок чергової щорічної відпустки. До того ж заява про надання їм такої відпустки була подана ними за два дні до відпустки, а тому підприємство не могло їх повідомити за два тижні до початку відпустки. Що стосується порушення, вчиненого у 1988 році та у 2013 році - відсутність підпису в особових картках працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то до даних порушень вона не має ніякого відношення, оскільки на той час не була посадовою особою. Але дані порушення нею усунуто. За порушення строків виплати заробітної плати за весь час щорічної відпустки підприємство вже сплатило штраф. На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 надала копії документів, які приєднані до матеріалів справи.

Вислухавши ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях тимчасово виконуючої обовязки голови правління приватного акціонерного товариства «Чернігіврибгосп» ОСОБА_1, як посадової особи, наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП .

Встановлене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 25-24-006/0270, витягом з акту перевірки, складеним за результати перевірки ПрАТ «Чернігіврибгосп» № 25-24-006/0400.

В той же час, суд не може погодитися з порушенням ОСОБА_1 ч.5 ст.79 КЗпП України щодо неповідомлення за два тижні працівників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про дату початку частини основної щорічної відпустки.

Так, ч.5 ст.79 КзпП України передбачено, що конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов"язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіку.

Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що поділ щорічної відпустки на частини будь-якої тривалості допускається на прохання працівника за умови, що основана безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів.

Отже, встановлено обов"язок власника або уповноваженого органу повідомляти працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіку щорічних відпусток. При поділі щорічної відпустки, основна безперервна її частина повина бути не менше 14 календарних днів. Повідомлення за два тижні до щорічної відпустки, яка не встановлена графіком відпусток, даною нормою закону не передбачено.

Як встановлено в судовому засіданні працівникам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надавалася відпустка в рахунок чергової щорічної відпустки, ОСОБА_8 з 09.06.2016 - на дев"ять днів, а ОСОБА_9 - з 30.06.2016 на три дні, про що свідчать копії їх заяв від 06.06.2016 та 27.06.2016. Про надання ОСОБА_9 відпустки терміном на 3 дні свідчить і додана до адмінпротоколу копія наказу №40 від 29.06.2016. Копія наказу про надання відпустки ОСОБА_8 з 09.06.2016, суду не надано. Докази, що працівники йшли у відпустку відповідно до встановленого графіку щорічних відпусток - ОСОБА_8 з 09.06.2016, а ОСОБА_9 з 30.06.2016, суду також не надано.

Суд приймає до уваги твердженнями ОСОБА_1 про те, що працівники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 йшли у відпустку не по графіку, заяви про надання відпусток були подані ними за два дні до відпустки, а тому їх не могли повідомити про відпустку за два тижні.

Твердження ОСОБА_1 про неправомірність дій посадових осіб Управління Держпраці у Чернігівській області щодо винесення за одне й те саме порушення - ст.115 КЗпП, постанови №25-24-006/0400/57 від 19 серпня 2016 року про накладення згідно ст. 265 КЗпП України штрафу на ПрАТ «Чернігіврибгосп» та протоколу від 29 липня 2016 року про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, є безпідставним виходячи з наступного.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачений ст. 265 КЗпП України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (зі змінами та доповненнями).

Постанова №25-24-006/0400/57 від 19 серпня 2016 року винесена уповноваженою особою Управління Держпраці у Чернігівській області відповідно до ч. 2 ст. 265 КЗпП України, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про працю.

Штрафи, накладення яких передбачено ч. 2 ст. 265 КЗпП України є фінансовими санкціями і не відносяться до адміністративно-господарських санкцій визначених главою 27 Господарського кодексу України. Відповідно, даний штраф не є видом адміністративної відповідальності, а отже до порядку його накладення та оскарження не застосовуються положення Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Штрафи, передбачені ст. 265 КЗпП України та адміністративні штрафи є різними видами відповідальності, застосовуються до різних суб'єктів відповідальності і можуть застосовуватися одночасно.

Адміністративні штрафи накладаються на підставі рішення суду на посадових осіб підприємств, установ та організацій, а також на фізичних осіб-підприємців. Фінансові штрафи - це штрафи, які накладаються на саме підприємство (або фізичних осіб-підприємців, якщо вони є роботодавцями), а саме: на розрахунковий рахунок роботодавця.

З твердженнями ОСОБА_1, що вона не має відношення до порушень п.2.5 гл.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, так як на день їх вчинення вона не була посадовою особою, суд також не може погодитися, оскільки на час перевірки вона мала можливість і зобов'язана була усунути виявлені недоліки в особових картках працівників ОСОБА_3М та ОСОБА_4

Таким чином, порушення трудового законодавства, передбачені ст.57, ч. 5 ст. 80, ч.3 ст.96, ч.4 ст. 115 КЗпП України та п. 2.5 гл. 2 Інструкції № 58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», мали місце та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення ненавмисно, її діями не заподіяно шкоди державним, суспільним інтересам, оцінивши наслідки вчиненого правопорушення, враховуючи особу ОСОБА_1, яка сумлінно ставиться до виконання своїх функціональних обовязків, а також, що на день розгляду справи, майже всі недоліки нею усунені, виходячи з мети адміністративного стягнення, суд вважає, що вчинене останньою правопорушення є малозначним, тому до ОСОБА_1 слід застосувати ст. 22 КУпАП, обмежившись відносно неї усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 284 ч.1 п. 3 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП, в звязку з її малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по даній адміністративній справі закрити.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.П. Меженнікова