П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/652/16-п

Провадження №3/377/149/16

28 вересня 2016 року суддя Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., розглянувши за участю правопорушника справу про адміністративне правопорушення за ст.184 ч.1 КУпАП, що надійшла з Славутицького ВП Броварського ВП ГУ НП в Київській області відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «Б» кв.15, пенсіонерка, -

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.09.2016 року, що ОСОБА_1, є опікуном ОСОБА_2, не виконує обов»язків щодо виховання неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка з 04.09.2016 року по 07.09.2016року не проживала вдома.

При розгляді справи ОСОБА_1, повідомила, що вона виконувала свої обов,язки як опікун, проте неповнолітня ОСОБА_2, останнім часом вчиняла з нею сварки і не піддавалась вихованню.

Дослідивши матеріали справи, інші письмові докази, суд дійшов до висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю зі слідуючи підстав.

Ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі є будь які фактичні дані, на підставі яких посадова особа у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, речовими доказами, поясненнями свідків, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провину порушника в скоєнні правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст.184 КпАП України підтверджено і вона підлягає адміністративному стягненню, оскільки. Об,єктом данного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. Об,єктивна сторона правопорушення полягає зокрема в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов,язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей. Суб,єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб,єктом правопорушень є батьки неповнолітнього або особи, що їх замінюють. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов,язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров,я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності, всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх займають, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров,я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов,язків відповідно до закону.Ухилення батьків або осіб, які заміняють батьків, від виконання своїх обов,язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про фізичний, духовний і моральний розвиток, дитини, не створюють необхідних умов для отримання освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності. Виховання складається із багатьох видів діяльності батьків, зокрема одним із елементів є надзор за поведінкою дитини. Проте вирішення конфлікту між дорослим і неповнолітнім, ніяким чином не повинно принижувати та ображати честь, гідність неповнолітньої дитини. І тому хоча і вбачаєтьсяз матеріалів справи, що ОСОБА_1, провину у вчиненому не визнала, проте факт правопорушення та вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується дослідженими письмовими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП; рапортом працівника поліції ОСОБА_3, письмовими поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_2.

При накладенні стягнення за правилами ст.33 КУпАП враховується характер правопорушення, його наслідки, майновий стан особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган (посадова особа), уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги пенсійний вік особи яка притягається до адміністративної відповідальності, неправильну поведінку неповнолітньої, прийшла до висновку, що вчинене правопорушення слід визнати малозначним і обмежитись усним зауваженням із застосуванням ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст. 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, обмежитись усним зауваженням та закрити провадження у справі за малозначністю правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т. О. Малишенко