Справа № 161/4724/16-п Провадження №33/773/213/16 Суддя в 1 інстанції: Ковальчук В. О.
Категорія:ч. 2 ст.160 КУпАП Доповідач: Оксентюк В. Н.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Оксентюк В.Н.,

з участю скаржника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2016 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_1, освіта середня спеціальна, розлучена, має на утриманні повнолітню дитину, що продовжує навчатись та двох батьків пенсіонерів, працює приватним підприємцем; рішенням адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради від 29.03.2016 року за ст.. 152 КУпАП піддана адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 160 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 160 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 170,00 гривень.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 05 квітня 2016 року близько 11 год. 25 хв. будучи фізичною особою-підприємцем розмістила розкладний лоток в неустановленому Луцькою міською радою місці для тимчасової споруди торгівельного призначення, а саме на тротуарі біля будинку №4 на вулиці Сенаторки Левчанівської, де здійснювала торгівлю з рук промисловими товарам, а саме: косметикою, фарбою для волосся, хімічними засобами для чистки коврів, засобами проти шкідників та насіння овочів.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій вказує, що наведені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що між нею та ПАТ «Луцьке ВТШП «Волинь» укладено договір оренди частини приміщення №16-20 від 01.02.2016 року, де вона має право здійснювати торгівельну діяльність. Також цим договором передбачено її право на використання земельної ділянки біля приміщення та розміщення реклами, зокрема рекламного лотка з продукцією.

Судом не наведено жодних доказів, які б підтверджували факт торгівлі з розкладного лотка, а свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила факт торгівлі з рук біля будинку №4 на вулиці Сенаторки Левчанівської, тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 160 КУпАП.

Вказує, що інспектори муніципальної поліції не мають права складати протоколи про адміністративні правопорушення, оскільки нормами ст. 255 КУпАП їм не надано таке право, а Положення та посадові інструкції, на які посилається суд, є лише підзаконними актами.

Просить постанову Луцького міськрайонного суду від 31 травня 2016 року щодо неї скасувати, а справу закрити за відсутністю складу та події правопорушення, передбаченого ст. 160 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_2, яка апеляцію підтримала, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції розгляд справи провів відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, а саме: допитав у судовому засіданні особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, яка були присутня на місці складання протоколу, перевірив наявні у справі письмові докази, тобто всебічно, повно та об'єктивно дослідив всі докази по справі у їх сукупності і прийшов до висновку, що ОСОБА_2 05 квітня 2016 року близько 11 год. 25 хв., розмістивши розкладний лоток на тротуарі, біля буд.№4, що по вулиці Сенаторки Левчанівської, здійснювала торгівлю з рук у невстановлених промисловими товарами, тобто в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 160 ч. 2 КУпАП. Такі висновки суду підтверджуються іншими зібраними по справі доказами. Тому доводи апелянта про те, що суд першої інстанції розгляд справи провів поверхнево та не об'єктивно не відповідають дійсності.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні даного правопорушення не визнала та пояснила, що між нею та ПАТ «Луцьке ВТШП «Волинь» укладено договір оренди №16-20 від 01.02.2016 року, за яким вона орендує частину приміщення за адресою вул..Сенаторки Левчанівської, 4 і має право використовувати цей об'єкт для розміщення магазину. Також цим договором передбачено її право на використання земельної ділянки біля приміщення та розміщення реклами, зокрема рекламного лотка з продукцією, що вона і зробила. Враховуючи зазначене та порушення, які були допущені інспектором при складанні протоколу, вважає, що в її діях немає складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 КУпАП.

При перегляді справи скаржниця ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції пояснила, що роздрібної торгівлі біля будинку № 4 по вул. Сенаторки Левчанівської 05 квітня 2016 року не проводила, а лише розмістила рекламний лоток, на якому був виставлений пошкоджений та прострочений товар, який взагалі не підлягав реалізації. Інспектор, який склав протокол про адміністративне правопорушення, протоколу їй не зачитав, а з протоколом вона знайомилась сама. Однак не заперечує, що у протоколі стоять її підписи. Оскільки вуличної торгівлі не проводила, то у її діях відсутній склад інкримінованого їй правопорушення.

Однак такі пояснення ОСОБА_2, дані нею як у суді першої так і апеляційної інстанції, не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_3, яка у своїх письмових поясненнях (а.с.7) ствердила, що 05 квітня 2016 року ОСОБА_2 здійснювала торгівлю на тротуарі по вул. Сенаторки Левчанівської, 4 м. Луцьку. Свої пояснення ОСОБА_3 підтвердила і у суді першої інстанції.

Сама ОСОБА_2 у своїх поясненнях від 05 квітня 2016 року (а.с.6) також ствердила, що вона протягом тривалого часу проводила торгівлю з лотка на тротуарі земельної ділянки яку вона орендує.

У протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1), який був складений інспектором департаменту муніципальної поліції щодо ОСОБА_2 також зазначено, що 05 квітня 2016 року вона здійснювала торгівлю з рук промисловою групою товарів.

Враховуючи наведене апеляційним судом не приймаються до уваги неодноразові посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що судом не наведено жодних доказів, які б підтверджували факт торгівлі з розкладного лотка, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 160 КУпАП.

Щодо посилань апелянта на те, що договір оренди невідокремленої частини приміщення укладений між нею та ПАТ «Луцьке ВТШП «Волинь» (а.с.34-40) дає їй право здійснювати торгівлю на тротуарі біля орендованого приміщення, то апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_2 здійснювала торгівлю у невстановленому для цього місці з наступних підстав.

Так, відповідно до діючих Правил «Про розміщення та функціонування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Луцьк" від 02 серпня 2012 року, встановлення місця торгівельного об'єкта визначається рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради.

Згідно п.2.5.5.1.20 "Правил благоустрою м. Луцьк" забороняється розташування об'єктів торгівлі на усій території міста, крім спеціально призначених для торгівлі місць (а.с. 55). Рішення про визначення місця торгівлі з торгівельного об'єкта у виді тимчасової споруди підприємцю ОСОБА_2 на тротуарі, біля буд.№4, що по вулиці Сенаторки Левчанівської в м.Луцьк не приймалось, оскільки ОСОБА_2 до виконавчого комітету Луцької міської ради не зверталась.

Вказаних обставин в суді апеляційної інстанції не заперечила і сама ОСОБА_2

Отже, договір оренди приміщення для здійснення торгів не дає право ОСОБА_2, без відповідних дозволів, здійснювати торгівлю біля орендованого приміщення.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі, що лоток біля магазину був лише рекламою продукції, якою вона торгує, матеріалами справи також не підтверджується. При цьому, такі доводи ОСОБА_2 не узгоджуються з вимогами Закону України «Про рекламу» та Правилами «Порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Луцьку» від 03.11.2011 року №771-1.

Як вбачається з умов договору оренди (а.с.36) орендар має право на фасаді об'єкту розміщувати реклами і вивіски за письмовим погодженням з орендодавцем. Такого погодження ОСОБА_2 суду не надала, а послання її на п.10.10 Договору (а.с.39) в якому зазначено, що вона також має право користуватись земельною ділянкою необхідною для безперешкодного доступу відвідувачів до орендованого приміщення, ніким не заперечується.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 160 КУпАП, мають право складати посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами міських рад.

Повноваження щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема ст. 160 КУпАП, покладені на департамент муніципальної поліції Луцької міської ради, що передбачено рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 17.02.2016 року (а.с.31).

Також, відповідно до п. 3.4.4, п. 5.5 "Положення про департамент муніципальної поліції Луцької міської ради", п. 4 розділу ІІІ "Посадової інструкції інспектора відділу протидії стихійної торгівлі департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради", інспектор має право складати протокол про адміністративне правопорушення у справах, що віднесені до їх компетенції, а тому доводи сторони захисту щодо відсутності в інспектора такого права безпідставні.

Отже, протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення складений особою, яка має право складати такі протоколи, його зміст відповідає вимогам ст. 296 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у даних не викликає.

Винуватість ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 160 ч. 2 КУпАП об'єктивно підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 262-16 від 05 квітня 2016 року (а.с.1), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7, 8), рапортом інспектора департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради ОСОБА_5 (а.с. 14), письмовими поясненнями самої ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи.

За таких обставин вважаю, що висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 160 КУпАП зроблені правильно.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 нових доказів, які би підтверджували її невинуватість за ч. 2 ст. 160 КУпАП не навела. Таких доказів остання не надала в ході перегляду справи. Усі інші, наведені у апеляційній скарзі доводи, також не впливають на законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при визначенні виду стягнення враховується

характер вчиненого правопорушення, дані про особу винного, його матеріальний стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Визначаючи ОСОБА_2 за ч. 2 ст.160 КУпАП вид і розмір стягнення суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, яке є умисним, майновий стан ОСОБА_2, відсутність пом'якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин і правильно визначив їй стягнення у межах санкції відповідної статті.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2016 року щодо ОСОБА_2 та закриття провадження немає.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2016 року щодо неї - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.Н.Оксентюк