П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2016 р. Справа № 414/1130/16-п

Провадження № 3/414/237/2016

Суддя Кремінського районного суду в Луганській області ОСОБА_1,за участі прокурора Неманова М.О та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2М

розглянувши справу про адміністративне корупційне правопорушення, яка надійшла з Відділу протидії організованим формам злочинності у сфері економіки в Луганській області ДЗЕ УЗЕ НПУ, протокол № 19 від 30.06.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який народився 28.08.1957 року в с. Макеївка Кремінського району Луганської області, паспорт серії ЕК № 235492, виданий Кремінським РВ УМВС України в Луганській області від 01.10.1996 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1, голови Кремінської районної ради, зареєстрований та мешкає м. Кремінна провул. Гастелло 13, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності, за ч.2 ст. 172-7 КУпАП

УСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне корупційне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді голови Кремінської районної ради Луганської області, згідно п.п «б» п.1 ч.І ст. З Закону України «Про запобігання корупції», будучи субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, не повідомив Кремінську районну раду Луганської області про наявність у нього реального конфлікту інтересів, та вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що передбачено п. З ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» за наступних обставин.

10 листопада 2015 року, згідно рішення першої сесії сьомого скликання Кремінської районної ради Луганської області ОСОБА_2М обрано головою Кремінської районної ради та визнано його повноваження.

Згідно ч.2 п.6 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» №268 від 09.03.2006р., «преміювання сільських, селищних і міських голів, голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою».

Разом з цим, 22 грудня 2015 року голова Кремінської районної ради ОСОБА_2 підписав розпорядження №11-к «Про преміювання працівників виконавчого апарату Кремінської районної ради за грудень 2015 року», згідно якого самостійно призначив собі премію та визначив її розмір, а саме 387, 90 гривень, на підставі якого ОСОБА_3 було нараховано та виплачено вказану премію, згідно платіжного доручення та розрахунково- платіжної відомості № 12 від 31.12.2015 року по Кремінській районній раді за грудень 2015 року.

Згідно інформації з Кремінської районної ради (01.01-37/52 від 08.06.2016 року) встановлено, що розпорядження голови районної ради ОСОБА_2 № 11-к «Про преміювання працівників виконавчого апарату Кремінської районної ради за грудень 2015 року» на розгляд сесій сьомого скликання районної ради, в період з 10 листопада 2015 року по 08 червня 2016 року не виносилось.

Разом з тим ОСОБА_2 не повідомляв районну раду (депутатський корпус) про наявність в нього реального конфлікту інтересів під час виконання повноважень.

Відповідно до відповіді з Кремінської районної ради № 01.01-37/55 від 15.06.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 с посадовою особою місцевого самоврядування 3 категорії 5 рангу.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради здійснюючи депутатські повноваження, повинен «не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях».

Також, голова районної ради відповідно до своїх службових повноважень є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою, а також видає розпорядження у межах своїх повноважень (п. 13 та п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Таким чином у ОСОБА_2 виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між його особистим майновим інтересом - бажанням поліпшити своє матеріальне становище шляхом отримання грошових коштів у формі премії, які виділяються із фонду оплати праці, та його службовими повноваженнями, як голови районної ради, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень (під час встановлення розміру премії), а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх службових повноважень.

Тобто реальний конфлікт інтересів в даному випадку полягає в тому, що приватний інтерес ОСОБА_2, у вигляді бажання поліпшити своє матеріальне становище, реально зіткнувся з його службовими повноваженнями з моменту призначення та підписання розпорядження, в тому числі особисто собі премії.

В протоколі зроблено висновок, що своїми діями, які виразилися в порушенні вимог п. 3 ч.І ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» - прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів в службовій діяльності, пов'язаного з виникненням суперечностей між його особистими інтересами та службовими повноваженнями, які впливали на об'єктивність прийняття рішення. В даному випадку

ОСОБА_2 повинен був утриматися від підписання вищевказаного розпорядження та повідомити районну раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, тобто був зобовязаний вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, чого не було здійснено ОСОБА_2

У судовому засіданні ОСОБА_2М свою провину не визнав та зазначив, що діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, передбачений законодавством. Підписавши Розпорядження щодо преміювання, в тому числі і у відношенні самого себе, він, як сумлінний голова районної ради, фактично затвердив рішення цієї ж ради від 14.04.2006 року № ?, яким затверджено Положення про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради, прийняте відповідно до приписів абз.2 п6 Постанови Кабінету міністрів України № 268 від 09.03.2006 року.

Вирішуючи питання щодо винності ОСОБА_2М суд зважує на наступні обставини.

Відповідно до Примітки ст. 172-7 КУпАП

1. Субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

2. У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є:

1) особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:

б) народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови;

Відповідно до ч.1 ст. 35 ЗУ «Про запобігання корупції» правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та суддів судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Відповідно до ч.2 ст. 35 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є

представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради, як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради здійснює свої повноваження, не пориваючи з виробничою або службовою діяльністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної,

обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком

викладацької, наукової та творчої у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради, який перебуває на посаді керівника місцевого органу виконавчої влади чи на іншій посаді, на яку

поширюються вимоги Конституції та законів України щодо обмеження сумісництва, не може поєднувати свою службову діяльність на цій посаді з посадою сільського, селищного, міського

голови, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови та заступника голови районної у місті, районної, обласної ради, а також з іншою роботою на постійній основі в радах, їх виконавчих

органах та апараті.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради не може використовувати свій депутатський мандат в цілях, не пов'язаних з депутатською

діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради не може мати іншого представницького мандата.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 30 червня 2016 року (ас2-6) правопорушення нібито сталося 22 грудня 2015 року під час підписання ОСОБА_2 В, М Розпорядження №11-к «Про преміювання працівників виконавчого апарату Кремінської районної ради» за грудень 2015 року та встановлення в ньому премії для нього с особисто в розмірі 387,9 грн, яку він отримав згідно платіжного доручення та розрахунково-платіжної відомості №12 від 31.12.2015 року (ас 87,92) при цьому нібито не повідомив депутатів (сесію) про існування конфлікту інтересів.

При розгляді справи судом встановлено що, підписавши Розпорядження щодо преміювання, в якому було зазначено і його особисто, ОСОБА_2 В,М діяв як сумлінний голова районної ради, фактично затвердив рішення цієї ж ради від 14.04.2006 року № ?, яким затверджено «Положення про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради», прийняте відповідно до приписів абз.2 п6 Постанови Кабінету міністрів України № 268 від 09.03.2006 року. При цьому дотримався вимог підзаконного акту та не вийшов за межі розміру преміювання 10% від посадового окладу Ас78-88).

При вирішення справи по суті суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно норм Бюджетного кодексу України фінансово-бюджетна система органу місцевого самоврядування має періодичність, а саме кошторис видатків складається та затверджується на відповідний бюджетний рік.

Відповідно до абзацу 2 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 преміювання сільських, селищних і міських голів, голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що законодавцем встановлено лише обовязковість здійснення таких виплат за рішенням відповідної ради, але зазначені норми не містить розяснення як і коли саме повинні прийматися такі рішення: раз на рік, затверджуючи відповідні порядки, чи кожного місяця.

Отже, зважаючи на дотримання абз. 2 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 Кремінською районною радою було прийнято рішення від 14.04.2006 року № 1/4, яким затверджено відповідне Положення про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради. А Розпорядження № 11-к, видане ОСОБА_2М на підставі вищезазначеного рішення районної ради, на переконання суду є лише необхідним процедурним документом планово-фінансовому відділу виконавчого апарату ради для нарахування та виплати премії.

Щодо повідомлення депутатів ради про конфлікт інтересів, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування» здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та розяснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

Виходячи з того, що законодавством України не визначено, а ні поняття самостійного публічного оголошення, а ні механізму здійснення самостійного публічного оголошення,тому самостійне публічне оголошення можливо здійснювати у будь який спосіб у тому числі і усно.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних документів щодо рішення постійної комісії, на яку покладено обов*язок контролювати виконання ч.1 ст. 59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування».

Виходячи з викладеного при розгляді справи встановлено колізію законів, а саме між положеннями ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», ЗУ «Про місцеве самоврядування», ЗУ «Про запобігання корупції».

При вирішенні даного питання, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення «Щокін проти України»).

З урахуванням викладеного, висновку прокурора, який вважав провину ОСОБА_2М доведеною, суд дійшов висновку, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 не підлягає адміністративній відповідальності.

Керуючись ч 1 ст 172-7, п.1 ч.1 ст. 247, 280, 283 -285, 289,294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 за ч2 ст.172-7 КУпАП від адміністративної відповідальності звільнити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного

правопорушення.

Провадженням справу закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Луганської області через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: Є.М. Акулов