Справа № 428/6733/16-п
Провадження № 33/782/83/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 жовтня 2016 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1В, за участю правопорушника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.08.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України,

В с т а н о в и в:

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 серпня 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого УВБ старшим о/у майор поліції, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, с. Метьолкіне, вул. Шевченка, 19-а,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в доход держави у розмірі 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Згідно постанови судді Бідюк А. В. 07 червня 2016 року о 23-35 год. в м.Сєвєродонецьку по вулиці Новікова, керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, у стані алкогольного спяніння.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити за відсутність в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що він не керував автотранспортним засобом у стані алкогольного спяніння, окрім безалкогольного пива в цей день нічого не вживав, автомобілем керувала його дружина, оскільки він погано себе почував, а він знаходився на передньому пасажирському сидінні.

Зазначає, що достовірних та допустимих доказів скоєння ним адміністративного правопорушення в матеріалах справи немає.

Передбачений ст. 251 КУпАП, як доказ по справі протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням діючого порядку та грунтується лише на самих припущеннях працівників патрульної поліції, викладені в ньому обставини фактично не відповідають дійсності.

Окрім того, протокол складений на бланку старого зразка, який був передбачений п. 1 розділу IV Наказу МВС України № 842 від 10.07.2015 та який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за№ 1408/27853.

У той же час, пунктом 1 розділу II «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затверджено новий зразок бланку протоколу про адміністративне правопорушення, який суттєво за зовнішніми ознаками та технічним описом відрізняється від використаного протоколу інспектором патрульної поліції ОСОБА_4, що є, на його думку, порушенням з її боку зазначеного наказу МВС.

Згідно ст. 256 КУпАП «У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення...».

Але вказані ОСОБА_5 у протоколі відомості не відповідають дійсності.

Вважає, що протокол про адміністративне затриманий серії КИ № 025064, як до речі і всі інші докази, складено з порушенням діючого законодавства, у ньому в графі «громадянин» вказане прізвище «Бидюк», яке йому не належить, у графі «проведено особистий огляд та огляд речей, передбачений ст.264 КУпАІІ, що були у затриманого» відомості щодо проведення його особистого огляду та автотранспорту в кому він знаходився взагалі відсутні, проте такий огляд проводився.

Зазначає, що на його думку, усі рапорти, що долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, складені з порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1997 р. № 1153 та Інструкції з оформлення документів у системі МВС України, затвердженої наказом МВС України № 650 від 27.02.2012 бо жоден з вказаних документів не мають обовязкових реквізитів (обов'язковий складник офіційного документа, відсутність якого позбавляє документ юридичної сили), тобто їх не зареєстровано у встановленому порядку та на них відсутня резолюція керівництва.

Висновок щодо результатів медичного огляду складено на бланку «Додатку 3» та не відповідає вимогам сумісного наказу МВС та МОЗ №1452/735 09.11.2015. яким затверджено «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спянінню або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», згідно п. 16 розділу ПІ «Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду»

Згідно п. 22. розділу III «Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними».

Вказує, що він наполягав на проходженні медичного огляду в Лисичанському наркологічному диспансері, але працівниками патрульної поліції йому було відмовлено та доставлено до Сєвєродонецької багатопрофільної лікарні.

У лікарні він наполягав взяти у нього біологічні зразки для проведення відповідного дослідження, оскільки розумів, що через високий тиск та вживання напередодні ліків, у нього боліла голова та зовнішніми ознаками міг нагадувати людину, що перебуває в стані алкогольного спяніння. Проте лікарем йому було відмовлено, чим порушено п. 7 Інструкції «Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропні речовини обовязкове» та п. 8. «Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння».

Усі вказані ним порушення діючого законодавства, працівниками патрульної поліції, судом проігнорувались.

Вважає, що суд безпідставно критично віднісся до показів свідків, наданих стороною захисту, та не прийняв, їх, як докази, хоча його дружина чітко і ясно пояснила, що вона керувала автомобілем до приїзду патрульних. Вона дала чіткі пояснення, що не бачила патрульних, коли зупинила автомобіль, та і не могла бачити, оскільки пішла з того місця після сварки.

Таким чином, вважає, що по суті, суд першої інстанції, визнав його винним, у керуванні транспортним'засобом в стані алкогольного спяніння, лише на підставі пояснень двох співробітників патрульної поліції. Ніяких інших доказів, які підтверджували керування ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, не мається в матеріалах справи, а ті, на які посилається суд, складені з порушенням діючого законодавства, та не можуть виступати доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Аналіз матеріалів даної справи вказує на те, що суд першої інстанції не забезпечив її належний розгляд та постановлення законного і обґрунтованого рішення з огляду на наступне.

Вважаю, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в міському суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя визнав доказами його вини дані протоколу про адміністративне правопорушення, дані ВИСНОВКУ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, та пояснення у суді свідків працівників поліції ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та відтворені в судовому засіданні відеозаписи, надані працівниками поліції.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з рішенням судді місцевого суду, з огляду на те, що поза увагою судді та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівника поліції, який складав протокол відносно ОСОБА_2 не відповідали встановленим законом вимогам.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Як вбачається зі змісту вказаного протоколу, він складений з грубим порушенням вимог ст.ст.254, 256 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, у матеріалах справи відсутня розписка ОСОБА_2 з даного приводу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 07.06.2016 року, о 23-35 годині по вул. Новікова , 29 м. Сєвєродонецька керував автомобілем «ЗАЗ ЛАНОС» державний знак номер НОМЕР_2 у стані алкогольного сп'яніння.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. Вказаними нормативними документами передбачено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану сп'яніння. П.п. 3, 4, 6 Постанови та п.п. 1, 2, 3, 6, 7 ч. 1 Інструкції передбачено, що огляд проводиться поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених для застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

В разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України огляд на стан сп'яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак факти, які б вказували на дотримання працівниками поліції порядку огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння на місці зупинки та присутності при цьому свідків, в протоколі відсутні.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №144653 від 08.06.2016 року, інспектором поліції в протоколі, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП взагалі не зазначено, що працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти на місці зупинки огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку (а.с.1).

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, а саме: 1) запах алкоголю з порожнини рота; 2) порушення координації рухів; 3) порушення мови; 4) виражене тремтіння пальців рук; 5) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; 6) поведінка, що не відповідає обстановці.

Аналізуючи положення нормативних актів, що передбачають порядок направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння, суд приходить до висновку, що вищезазначені нормативні акти вимагають направляти до закладу охорони здоров'я не всіх водіїв, а лише тих, які відмовились від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу чи висловили незгоду з його результатами, а також осіб, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що особа перебуває в стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення в ньому не зазначені передбачені п.п. 1.2, 1.3 Інструкції явні ознаки алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з рота, почервоніння обличчя та очей, нестійка хода, які б стали підставою для проведення відповідного огляду і були наявні в ОСОБА_2 а також те, що він на місці зупинення працівниками поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на алкотестері «Драгер» (а.с.1).

Необхідність зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення ознаків сп'яніння водія і дій водія щодо ухилення від огляду передбачений також і «ПОРЯДКОМ направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Як на доказ, підтверджуючий факт управління ОСОБА_2 автомобілем у стані алкогольного спяніння, суд послався і на ВИСНОВОК медичного закладу щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння.

Разом з тим суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що працівником медичного закладу, який проводив огляд на стан спяніння не проводилися будь-які дослідження і в даному Висновку також не встановлені та не зазначені явні ознаки алкогольного сп'яніння, які були наявними у ОСОБА_2

У вказаному Висновку відсутні також данні про тяжкість спяніння, в якому начебто знаходився ОСОБА_2, що має істотне значення для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки діючим законодавством встановлена межа спяніння, тільки після якої можливе настання адміністративної відповідальності.

При цьому суд не дав оцінки тій обставині, що ОСОБА_2 у медичному закладі з висновком не погоджувався, заявляв клопотання про відібрання у нього біологічних зразків, необхідних для встановлення стану алкогольного спяніння, однак це зроблено не було, чим було порушено п.7 Інструкції «Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обовязкове» та п.8 «Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння».

Ці обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки не дотримання встановленого порядку щодо проведення огляду на стан сп'яніння особи на місці зупинки та у медичному закладі унеможливлює визнання судом, здобутих по справі доказів, належними та допустимими, в розумінні вимог ст.251 КУпАП.

Також в даному випадку, інспектор поліції у разі перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння або у разі наявності у нього ознак перебування в такому стані, зобов'язаний був відсторонити останнього від керування автомобілем та, у разі відмови на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, зобов'язаний був вказати про це в протоколі, а далі повинен був забезпечити його доставку до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп'яніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також зазначити про це в протоколі.

Також, ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції не звернув уваги, що усупереч п. 1 ч. 2 Інструкціії з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, до складеного протоколу про адміністративне правопорушення не були долучені письмові пояснення правопорушника та пояснення свідків правопорушення, підписи в протоколі останніх відсутні, викладені в протоколі обставини засвідчені лише підписом працівника поліції, що складав протокол.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею суду першої інстанції рішення про визнання ОСОБА_2 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення було складено працівником ДАІ в порушення вимог ст.. 255, 256, 266 КУпАП, п. п. 5.1, 5.2 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

За таких обставин постанова судді міського суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення, а не за відсутності події адміністративного правопорушення, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.22, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 серпня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладені стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. та судового збору в сумі 275 грн. 60 коп. скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Шапка