А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21.09.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Гошовського Г.М. за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, захисника - адвоката Бочкора М.М., потерпілого ОСОБА_3 розглянув справу № 33/777/217/2016 щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, з середньою освітою, одруженого, притягнутого до відповідальності як такого, що вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 21.05.2014 о 16:20 на 9-му км автомобільної дороги ПСО м. Києва на території Бориспільського району Київської області, керуючи автомобілем «Рено» НОМЕР_1 з напівпричепом, на порушення вимог п. 2.3 «б», 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, під час виїзду з другорядної дороги на головну не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1, був неуважним перед зміною напрямку руху, не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкоди для інших учасників дорожнього руху і допустив зіткнення з автомобілем «Рено» НОМЕР_2 з напівпричепом внаслідок чого обидва автомобілі і причепи зазнали технічних пошкоджень (а.с.1).

ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху себе не визнав і пояснив, що перед виїздом зі стоянки на головну дорогу з наміром повернути ліворуч переконався в безпечності цього маневру та відсутності перешкод. Автомобіль «Рено» НОМЕР_2, що наближався зліва, він побачив, коли виїхав на смугу його руху. Щоб якнайшвидше її звільнити від свого транспортного засобу, він щосили натиснув на педаль газу і, не повертаючи в потрібному йому напрямку, направив автомобіль прямо, в поле. Обставиною, яка створила умови для зіткнення транспортних засобів вважав неправильну стоянку великої кількості вантажних транспортних засобів на головній дорозі зліва від виїзду, які займали всю праву смугу руху на значній відстані і тому обмежували видимість обом водіям, а безпосередньою причиною - перевищення швидкості руху водієм автомобіля «Рено» НОМЕР_2, який повинен був ураховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, стан свого транспортного засобу з тим, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, а при виникненні небезпеки для руху, яку він був об'єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів до зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду перешкоди. Зауважив, що у напрямку, з якого наближався останній, дорога повертає вліво, чого не схемі не відображено, що відстань видимості у той бік складала приблизно 150 м; що на момент початку виїзду на головну дорогу автомобіля «Рено» НОМЕР_2 йому видно не було, а на момент зіткнення, яке сталось на протилежному узбіччі, вся проїзна частина вже була вільною. Твердив, що за умови додержання водієм автомобіля «Рено» НОМЕР_2 вимог пунктів 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху проїзд перехрестя був безпечним для обох транспортних засобів (а.с.3).

Водій автомобіля «Рено» НОМЕР_2 ОСОБА_4, у свою чергу, твердив, що він рухався по об'їзній дорозі зі швидкістю 60 км на годину. Під'їжджаючи до місця події, у зв'язку з тим, що з правої сторони на узбіччі стояли автомобілі, пригальмував та рухався далі. Раптом з правого боку, зі стоянки виїхав автомобіль «Рено» НОМЕР_1. Щоб уникнути зіткнення з цим автомобілем, він «розпочав різко гальмувати, але не встиг» (а.с.4). Пасажир його автомобіля - свідок ОСОБА_5 стверджував, ніби автомобіль «Рено» НОМЕР_1 виїхав зі стоянки «їм назустріч».

Суддя Рахівського району Закарпатської області постановою від 16.09.2014 визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, зазначених у протоколі, а провадження в справі закрив у зв'язку із закінченням на момент її розгляду строку, передбаченого ст. 38 цього Кодексу (а.с.47-48).

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 15.10.2014 постанову судді Рахівського районного суду від 16.09.2014 було скасовано, а справу про адміністративне правопорушення повернуто до відділення ДАІ Бориспільського МВ з обслуговування м. Борисполя та Бориспільського району ГУ МВС України в Київській області.

Своє рішення суд апеляційної інстанції обґрунтував тим, що показання ОСОБА_1 наявними в справі доказами не спростовані і узгоджуються з даними складеної інспектором ДПС схеми ДТП, огляду транспортних засобів та показаннями водія ОСОБА_4 (а.с.2, 4), згідно з якими автомобіль «Рено» НОМЕР_1 проїхав у полі зору останнього до місця зіткнення не менше 15 м і, перетнувши проїзну частину головної дороги прямо навпроти виїзду, майже повністю її звільнив. Зазначив, що надані суду матеріали були складені неналежно і внаслідок цього не містили необхідних і достатніх даних для однозначного висновку про винуватість або невинуватість ОСОБА_1 в правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП: про те, якими дорожніми знаками регулювалися на даній ділянці дороги рух транспортних засобів в обох напрямках, стоянка транспортних засобів, з якою швидкістю рухався автомобіль «Рено» НОМЕР_2, на якій відстані від місця зіткнення він знаходився в момент виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_4, протягом якого часу і з якою швидкістю рухався в полі зору останнього автомобіль «Рено» НОМЕР_1, чи мав об'єктивну можливість водій ОСОБА_1 безпечно проїхати перехрестя за умови додержання водієм ОСОБА_4 пунктів 11.2, 11.5, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, чи виконав ці правила водій ОСОБА_4.

Апеляційний суд також зазначив, що органу, уповноваженому на складання протоколу про адміністративне правопорушення, необхідно з'ясувати, чи немає складу правопорушення в діях водія ОСОБА_4, чи не стала дорожньо-транспортна пригода наслідком сукупної вини обох водіїв, усунути суперечності між схемою - додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якою обидві смуги руху в напрямку руху автомобіля «Рено» НОМЕР_2 позначені як вільні, та поясненнями обох водіїв про велику кількість припаркованих уздовж головної дороги біля місця події транспортних засобів.

При новому розгляді справи суддя Рахівського районного суду постановою від 24.06.2016 визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. але провадження в справі закрив у зв'язку із закінченням на момент її розгляду строку, передбаченого ст. 38 цього Кодексу (а.с.160-163).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наполягає на тому, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема не містить даних про гальмівний шлях, стан покриття дорожнього полотна, розмітку проїзної частини, дорожні знаки. Стверджує, що судовий розгляд справи проведено неповно, фактичні обставини події встановлені неправильно, а судове рішення є упередженим і незаконним. Зокрема, суд, призначивши за його клопотанням транспортно - трасологічну експертизу, не домігся надання водієм ОСОБА_4 і потерпілим ОСОБА_3 експертові Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, на його вимогу, об'єктивних вихідних даних, а, відповідно, і висновку останнього з питань, без яких встановити фактичні обставини події неможливо, тим не менше, визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Суд, на його думку, безпідставно залишив поза увагою те, що водій ОСОБА_4 не мав права керувати таким транспортним засобом, яким керував в момент події, 30.04.2014 постановою судді був взагалі позбавлений права керувати транспортними засобами на 1 рік, що дорожньо-транспортна подія сталась саме через порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 12.1 і 12.3 Правил дорожнього руху. Зазначає також, що постанова Апеляційного суду Закарпатської області від 15.10.2014 не виконана, оскільки справа про адміністративне правопорушення до відділення ДАІ Бориспільського МВ з обслуговування м. Борисполя та Бориспільського району ГУ МВС України в Київській області не поверталась, а зазначені в постанові порушення закону не усунуті, необхідні для встановлення обставин, вказаних у ст. 280 КУпАП, фактичні дані не зібрані. Вважає, що його вини в дорожньо-транспортній події немає, просить постанову судді скасувати і провадження в справі закрити.

Потерпілий ОСОБА_3 подав на апеляційну скаргу заперечення в якому зазначив, що ОСОБА_1 та його захисник зволікають розгляд справи, про неспроможність ОСОБА_4, як водія, твердять безпідставно, з метою перекласти на нього відповідальність за дорожньо-транспортну подію, що окрім вимог дорожнього знаку 2.1 ОСОБА_1 порушив і вимоги дорожнього знаку 4.2 (рух направо) та дорожньої розмітки 1.3, перетнувши подвійну суцільну лінію.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, захисника на підтримання апеляційної скарги та заперечення проти неї потерпілого ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги і заперечення, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов'язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Ці вимоги закону у справі не додержані.

Як видно зі змісту оскарженої постанови, суддя у своїх судженнях виходив з того, що ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 15.10.2014 виконана, ОСОБА_1 частково визнав свою вину, не спростував твердження про те, що обидні смуги руху в напрямку руху автомобіля «Рено» НОМЕР_2 були вільними, що доказів про зайняття проїзної частини іншими автомобілями не здобуто і що вина ОСОБА_1 доведена поясненнями потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, судженням інспектора ВДАІ Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області, залученого в якості спеціаліста, а також даними протоколу про адміністративне правопорушення і схеми дорожньо-транспортної пригоди.

Між тим, наведені в постанові в обґрунтування висновків судді доводи свого підтвердження не знаходять, а сукупністю вказаних судом доказів винність ОСОБА_1 в правопорушенні не доведена.

Даних про те, що після ухвалення Апеляційним судом Закарпатської області постанови від 15.10.2014 для її виконання справа була повернута до відділення ДАІ Бориспільського МВ з обслуговування м. Борисполя та Бориспільського району ГУ МВС України в Київській області, в ній немає. 15.01.2015 вона повторно надійшла від начальника ВДАІ з обслуговування Рахівського району УДАІ УМВС України в Закарпатській області до Рахівського районного суду, суддя якого виніс постанову від 20.01.2015 про повторне повернення її до відділення ДАІ Бориспільського МВ з обслуговування м. Борисполя та Бориспільського району ГУ МВС України в Київській області (а.с. 78, 79-81).

Черговий раз справа надійшла до Рахівського районного суду з рапортом працівника відділення ДАІ Бориспільського МВ з обслуговування м. Борисполя та Бориспільського району ГУ МВС України в Київській області, поясненнями від імені ОСОБА_6, ОСОБА_5 і чотирма аркушами фототаблиці, та постановою судді від 21.04.2015 була повернута до відділення ДАІ з обслуговування Рахівського району УДАІ УМВС України в Закарпатській області «для належного доопрацювання» (а.с.85-92,93-94), а звідти знову надіслана до Рахівського районного суду 12.05.2015, де перебувала в провадженні аж до надходження апеляційної скарги на постанову від 24.06.2016 (а.с.96, 97- 163).

Порушення закону і неповнота дослідження обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зазначені в постанові Апеляційного суду від 15.10.2014 залишились не усунутими. Показання ОСОБА_1 наявними в справі доказами не спростовані. Навпаки, вони повністю узгоджуються з даними складеної інспектором ДПС схеми дорожньо-транспортної події, огляду транспортних засобів та первісними показаннями водія ОСОБА_4 (а.с. 2, 4), згідно з якими автомобіль «Рено» НОМЕР_1 проїхав у полі зору останнього до місця зіткнення не менше 15 м, перетнувши проїзну частину головної дороги прямо навпроти виїзду, майже повністю виїхав на узбіччя, а отже давав можливість водію ОСОБА_4 для вільного об'їзду перешкоди своєю смугою руху.

У справі немає вичерпних даних про те, якими дорожніми знаками регулювалися на даній ділянці дороги рух транспортних засобів, зокрема автомобіля «Рено» НОМЕР_2.

Однак, з фототаблиці ділянки дороги в напрямку руху автомобіля «Рено» НОМЕР_2 перед в'їздом на стоянку, саме там, де, згідно з показаннями водіїв ОСОБА_1 і ОСОБА_7 були припарковані у великій кількості вантажні транспортні засоби, убачається, що перед нею встановлено заборонний знак 3.35 «Стоянку заборонено» (а.с.89).

З фототаблиць ділянки дороги в напрямку руху автомобіля «Рено» НОМЕР_1 перед виїздом зі стоянки видно, з правого боку - знак 2.1 «Дати дорогу» (а.с.91), за порушення вимог якого притягується до відповідальності ОСОБА_1, з лівого боку - знак 4.2 «Рух праворуч», на який звертає увагу потерпілий ОСОБА_3 в запереченні на апеляційну скаргу (а.с.90).

ОСОБА_1 в судовому засіданні наявність знаку 2.1 «Дати дорогу» перед виїздом зі стоянки підтвердив, а з приводу знаку 4.2 «Рух праворуч» пояснив, що він встановлений для водіїв транспортних засобів, які рухаються по головній дорогі, але на фототаблиці зображений розвернутим у бік транспортних засобів, які виїжджають зі стоянки.

Апеляційний суд приймає це пояснення ОСОБА_1 до уваги, оскільки дорожній знак 4.2 «Рух праворуч» розташований біля проїзної частини головної дороги, з правого боку та ще й на значній відстані від виїзду зі стоянки, в бік якого розвернутий.

Окрім цього, на фототаблицях (а.с.90,91) добре видно, що дорожня розмітка на головній дорозі маневр повороту ліворуч для транспортного засобу, який виїжджає зі стоянки (другорядної дороги) на головну дорогу, дозволяє.

Орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надав суду фактичних даних про те, з якою швидкістю рухався автомобіль «Рено» НОМЕР_2, на якій відстані від місця зіткнення він знаходився в момент виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_4, протягом якого часу і з якою швидкістю рухався в полі зору останнього автомобіль «Рено» НОМЕР_1, чи мав об'єктивну можливість водій ОСОБА_1 безпечно проїхати перехрестя за умови додержання водієм ОСОБА_4 пунктів 11.2, 11.5, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, чи виконав ці правила водій ОСОБА_4, чи сприяли зіткненню та пошкодженню транспортних засобів і його діяння.

Пункт 16.11 Правил дорожнього руху, вимогами якого, на думку автора протоколу про адміністративне правопорушення, мав керуватись ОСОБА_1, регулює порядок проїзду перехрестя нерівнозначних доріг: зобов'язує водія транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Разом з тим, згідно п.1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 11.2 Правил дорожнього руху встановлено, що нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини.

Пунктом 11.5 Правил дорожнього руху передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому напрямку дозволяється, якщо праві зайняті.

Пункт 12.1 Правил дорожнього руху зобов'язує водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він, відповідно до пункту 12.3 Правил дорожнього руху, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об'їзду перешкоди.

Пунктами 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі, а за їх відсутності, або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Порушення правил дорожнього руху тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП за умови, що це порушення спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З протоколу про адміністративне правопорушення та оскарженої постанови судді вбачається, що діяння ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП за ознакою пошкодження автомобілів «Рено» НОМЕР_1 і «Рено» НОМЕР_2 та їх напівпричепів.

У справі немає даних, які переконували б у тому, що дорожньо-транспортна пригода, і пошкодження транспортних засобів зокрема, стали наслідком порушення правил дорожнього руху з боку одного лише ОСОБА_1, а не сукупної вини кількох водіїв, у діях яких наявні ознаки порушень п.п. 2.3, 11.2, 11.5, 12.1, 12.3, 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху.

За таких обставин немає і достатніх підстав для звинувачення одного лише ОСОБА_1 в пошкодженні транспортних засобів, а отже і для висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді Рахівського районного суду від 24.06.2016 про закриття на підставі ст. 38 КУпАП провадження щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гошовський Г.М.