АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/1188/16-п Номер провадження 33/786/176/16Головуючий у 1-й інстанції Рожкова Н. М. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
Категорія: ч.2 ст.172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Маліченко В.В. з участю секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., прокурора Колоса В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області на постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 липня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Кишеньки Кобеляцького р-ну, Полтавської обл., проживаючого в АДРЕСА_1, пенсіонера

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-7 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень на користь держави.

За ч. 2 ст. 172-7 КУпАП провадження в справі закрито на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір 275, 60 грн.

Згідно постанови судді ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до рішення першої сесії шостого скликання від 12.11.2010 року «Про визнання повноважень сільського голови», визнано повноваження Лучківського сільського голови ОСОБА_2 з 12 листопада 2010 року. На 48-й позачерговій сесії Лучківської сільської ради 6-го скликання 29.12.2014 року ОСОБА_2 присвоєно 8-й ранг посадової особи місцевого самоврядування . Відповідно до п.п. «в», п.1 ч.1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»ОСОБА_2 являвся суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією.

Статтею 7 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.12, 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», на посадових осіб органів місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції». Посадові особи місцевого самоврядування зобов'язані дотримуватись правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті3 цього Закону зобов'язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадках перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі, Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Згідно з вимогами ч.1 ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

ОСОБА_2, займаючи посаду сільського голови та будучи суб'єктом відповідальності за вчинення корупційних та пов'язаних з корупцією правопорушень, 06 серпня 2015 року в с. Лучки у приміщенні будівлі Лучківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, приймаючи безпосередню участь у 54-й сесії шостого скликання Лучківської сільської ради, при вирішенні питання про преміювання працівників сільської ради з нагоди державного свята Дня незалежності, у тому числі його - сільського голови, за серпень 2015 року у розмірі середньомісячної заробітної плати в розмірі 5748,90 грн., публічно не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів. На підставі рішення сесії ОСОБА_2 в серпні 2015 року одержав премію в розмірі 5748,90 грн.

Крім того, суддя у постанові прийшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КпАП України є не конкретним та суперечливим, оскількив протоколі не зазначено які сааме дії вчинив ОСОБА_2, отримав премію в розмірі, який є відносно-великим, чи вчинив інші дії; та в чому полягає прийняття ним рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-7 КпАП України закрито в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить:

- поновити строк апеляційного оскарження постанови судді, пропущений з поважних причин, оскільки суд, в порушення вимог ст. 250 КУпАП, не залучив прокуратуру до участі у справі, не направив у прокуратуру копію судового рішення. Про існування постанови в прокуратурі області стало відомо лише 31.08.2016 з статистичної інформації ГУ НП в Полтавській області (статистична картка 2к).

- скасувати постанову судді та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, наклавши на нього стягнення в межах санкції, встановленої ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, яке є більш серйозним правопорушенням з числа вчинених.

На переконання прокурора, висновок судді про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП є помилковим, оскільки його вина доведена протоколом про адміністративне правопорушення та матеріалами справи. Судом встановлено наявність реального конфлікту інтересів під час участі ОСОБА_2 у розгляді та прийнятті сесією рішення щодо преміювання себе. Відповідно вчинення цих дій, у тому числі голосування за прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, є очевидним і доказаним фактом.

Крім цього у своїй постанові суддя сама вказує на те, що ОСОБА_2 голосував за прийняття рішення щодо його преміювання.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, по телефону повідомив, що з'явитися не може з поважних причин, просив справу розглядати без його участі.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання доводів клопотання та апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та мотиви поданої апеляції вважаю, що клопотання прокурора про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення та апеляційна скарга підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Строк апеляційного оскарження постанови прокурору необхідно поновити, оскільки в матеріалах справи не відображені дані про участь прокурора у судовому засіданні місцевого суду та про направлення останньому копії судового рішення.

Частиною 2 ст. 250 КУпАП, передбачена обов'язкова участь прокурора при розгляді справи про адміністративні правопорушення передбачені ст..ст. 172-4 - 172-9 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно, та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Стаття 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зокрема частина 1 вказаної статті - за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а частина 2 -за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За змістом ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.п. 1,2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов'язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно положень ч.1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Під час розгляду справи судом правильно встановлено та вказано в постанові про те, що ОСОБА_2 в порушення вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» 06 серпня 2015 року в с. Лучки у приміщенні будівлі Лучківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, приймаючи безпосередню участь у 54-й сесії шостого скликання Лучківської сільської ради, при вирішенні питання про преміювання працівників сільської ради з нагоди державного свята Дня незалежності, у тому числі його - сільського голови , за серпень 2015 року у розмірі середньомісячної заробітної плати в розмірі 5748,90 грн., публічно не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів. На підставі рішення сесії ОСОБА_2 в серпні 2015 року одержав премію в розмірі 5748,90 грн.

Таким чином, своїм рішенням, суд встановив наявність реального конфлікту інтересів у ОСОБА_2, тобто конфлікту інтересів, що виник між його приватним інтересом та представницькими повноваженнями, при вирішенні питання про преміювання працівників сільської ради, в тому числі і його, як сільського голови з нагоди державного свята,про який ОСОБА_2 повинен був повідомити колегіальний орган.

Водночас, суд прийшов до помилкового висновку, про неконкретність та суперечливість обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172 -7 КУпАП та відсутності в його діях складу правопорушення, одночасно пославшись в постанові на текст протоколу, в той же час в мотивувальній частині постанови зазначила, що ОСОБА_2 голосував за прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Сам ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушень визнав повністю.

Крім того, винуватість ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172 -7 КУпАП підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 23.06.2016 згідно якого, 06.08.2015 року на 54-й сесії шостого скликання Лучківської сільської ради проголосував за розмір премії в сумі 5748,90 грн., що є відносно великою, оскільки вона могла становити менший розмір від середньомісячної заробітної плати, що суперечить принципу економії та раціонального використання бюджетних коштів органів місцевого самоврядування та викликають сумніви щодо об'єктивності визначення її розміру ОСОБА_2 Тобто вищевикладене свідчить про наявність у ОСОБА_2 конфлікту інтересів, що виник між приватним інтересом та представницькими повноваженнями останнього, який впливає на об'єктивність або неупередженість прийнятих рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Тобто ОСОБА_2 вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, при апеляційному розгляді знайшли підтвердження доводи прокурора про незаконність судового рішення в частині виправдання ОСОБА_2 у зв'язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а постанова судді частковому скасуванню з ухваленням нового рішення.

При накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого ОСОБА_2. правопорушення, особу правопорушника, який вину в вчиненні адміністративного правопорушення визнав, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, та приходжу до висновку, що стягнення у виді 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у даному випадку буде справедливим.

Основне стягнення за вчинення ОСОБА_2 двох правопорушень, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП , необхідно накласти в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 2 ст. 36, ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити прокурору строк апеляційного оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 липня 2016 року в частині виправдання ОСОБА_2 скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточне стягнення накласти в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко