АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/574/16 Суддя І-й інстанції - Ходаківський М.П.
Справа № 201/9549/16-п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, апеляційну скаргу представника Національного банку України за довіреністю ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою відносно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого головою правління ПАТ КБ «ПриватБанк», що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

провадження у справі за ст. 188-34 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 188-34 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дане рішення з посиланням на правові позиції рішень Європейського Суду: «Коробов проти України» - суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства»), мотивоване тим, що з огляду на наявні в матеріалах справи письмові відповіді на запити інспекційної групи Національного банку України голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» в складеному протоколі не визначено в чому саме полягало створення перешкод в проведенні інспекційною групою перевірки, а тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з постановою судді, представник Національного банку України за довіреністю ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вказаної постанови судді та просить прийняти нову постанову про накладення на голову ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 адміністративного стягнення у межах санкції статті 188-34 КУпАП.

В обґрунтування зазначає, що постанова судді першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням норм права. Вказує на те, що станом на 23.08.2016 року дана постанова не була внесена до ЄДРСР, що є порушенням ст. 2 Закону України «Про доступ до правосуддя», а з'явилася постанова тільки 25.08.2016 року. Висновок суду щодо ненадання доказів і в чому саме полягало створення перешкод в проведенні інспекційною групою перевірки з посиланням на практику Європейського суду, представник вважає, хибним. На думку представника НБУ, нездійснення Банком обліку (підрахунку) проведених операцій в іноземній валюті, не звільняє Голову Правління Банку від обов'язку забезпечити виконання законних вимог керівника інспекційної групи. З посиланням на ст. 14 КУпАП, ст.ст. 42,43 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.13 ч.2 ст. 6 Закону України « Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», вважає, що неодноразовість звернення інспекційної групи до Голови Правління Банку із запитами для отримання документів/інформації, а також несвоєчасність надання Банком пояснень щодо причин її ненадання у форматі, порядку, термінах свідчить про незабезпечення виконання ОСОБА_3 законних вимог керівника інспекційної групи та створення перешкод для проведення перевірки Банку. Також представник звертає увагу на порушення судом строків розгляду даної категорії справ, не оголошення судом протоколу №2, надання першому слово не представнику органу, який склав протокол, а представнику ОСОБА_3 та суд не розглянув клопотання НБУ про закритий розгляд справи так як в матеріалах справи наявні документи які містять банківську таємницю, чим суддею було порушено принцип рівності всіх перед законом і що на думку представника, може свідчити про заангажованість та упередженість судді.

В судовому засіданні представник НБУ ОСОБА_2 підтримав доводи і вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 заперечувала, надала клопотання про повернення апеляційної скарги, у задоволенні якого було відмовлено та просила залишити постанову судді без змін, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою,

Заслухавши представника НБУ, захисника ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Апеляційні доводи представника НБУ щодо незаконності, необґрунтованості постанови судді та винесення її з порушенням норм права, на думку апеляційного суду, позбавленні правових та фактичних підстав.

Ствердження представника НБУ про доведеність вини Голови Правління банку ОСОБА_3 в скоєнні ним адміністративного правопорушення за ст. 188-34 КУпАП не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної постанови судді, а тому є безпідставними, необґрунтованими та є такими, що спростовується матеріалами справи.

Так, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-34 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що, всупереч тверджень представника НБУ, суд першої інстанції згідно зі ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 18 травня 2016 року, ОСОБА_3 інкримінується - не забезпечивши надання на виконання пунктів 14, 16 Запиту 1 та пункту 2 Запиту 2 запитуваних інспекційною групою документів/інформації, всупереч вимогам пункту 18 розділу ІІ та підпункту 5 пункту 30 розділу ІІІ Положення №197, створив перешкоди для виконання покладених на інспекційну групу обов'язків щодо проведення перевірки Банку.

Зазначене не узгоджується з об'єктивною стороною ст. 188-34 КУпАП, якою передбачено, невиконання законних вимог посадових осіб суб'єктів державного фінансового моніторингу стосовно усунення порушень законодавства щодо запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, або створення перешкод для виконання покладених на них обов'язків.

Тобто із зазначеного вище в протоколі не є зрозумілим чітко, що саме інкримінується ОСОБА_3 і в чому і чим конкретно він створив перешкоди для виконання покладених на посадових осіб обов'язків, оскільки окрім цього, в матеріалах справи наявні відповіді на запити Департаменту фінансового моніторингу, у тому числі і за підписом ОСОБА_3, а також зобов'язання представників НБУ про нерозголошення ними отриманої інформації.

Також у вказаному протоколі про вчинення адміністративного правопорушення зазначено, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтями 163-12,163-14,166-5,166-6 (частини третя,четверта),166-8,166-20 та 188-34 Кодексу України про адміністративні правопорушення (потрібне підкреслити), що суперечить положенням ст.256 КУпАП, оскільки такий перелік, навіть з виділенням однієї правової норми викликає сумнів щодо визначеності правової кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, у порушення вимог цієї статті Кодексу при складанні протоколу ОСОБА_3 не роз'яснено його права і обов'язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, оскільки хоча такий запис в протоколі і мається, однак відмітка про це і підпис ОСОБА_3 в цьому протоколі відсутні. Відсутні в матеріалах справи і будь-які дані про належне сповіщення та виклик ОСОБА_3 на дату та час складання протоколу та ознайомлення зі складеним відносно нього адміністративним протоколом.

Записи в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення зроблені від руки взагалі неможливо прочитати, оскільки зроблені нерозбірливим почерком. Також відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 255 КупАП даних які б підтверджували повноваження посадової особи яка склала протокол про вчинення адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Згідно положень ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити всю необхідну інформацію щодо неправомірних дій чи бездіяльності особи, що забезпечить правильну кваліфікацію та притягнення особи до відповідальності за належною статтею Кодексу.

Враховуючи наведене, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення складений неналежним чином, має недоліки і суперечності, що створює перешкоди повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин по справі і такий протокол не може бути належним підтвердженням вчинення правопорушення, погоджуюсь з висновком судді першої інстанції, що при таких обставинах провадження у справі відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-34 КУпАП.

Інші доводи в апеляційній скарзі стосовно невнесення постанови судді до ЄДРСР, порушення судом строків розгляду даної категорії справ, не оголошення судом протоколу №2, надання першому слово не представнику органу, який склав протокол, а представнику ОСОБА_3, та залишення без розгляду клопотання НБУ про закритий розгляд справи, до уваги не беруться, оскільки об'єктивно не є підставою для скасування постанови судді, так як суттєво не вплинули на висновки викладені в постанові судді. А отже, доводи представника НБУ є необґрунтованими та безпідставними.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В апеляційній скарзі інших додаткових доказів, які би підтверджували винуватість ОСОБА_3 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, передбаченого ст. 188-34 КУпАП не наведено. Тому підстав для скасування постанови судді першої інстанції і прийняття нової постанови, з обставин, наведених в апеляції немає.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а постанови суду першої інстанції, без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу представника Національного банку України за довіреністю ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року відносно ОСОБА_3, якою провадження відносно останнього, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, за ст. 188-34 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко