АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/77/569/16 Головуючий у І-й інстанції - Таус М.М.
Справа № 205/6128/16-п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_2, який притягується до адміністративної відповідальності на постанову судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 15 серпня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровська, працюючого сторожем у ЗОСШ № 36, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді шістдесяти годин громадських робіт.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 27 липня 2016 року близько 01-30 години, ОСОБА_2 перебуваючи у громадському місці, а саме на зупинці громадського транспортну у м. Дніпро на пр. Сергія Нігояна, в районі будинку № 49, під час перевірки документів висловлювався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, на зауваження не реагував, чим порушив громадський порядок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою правопорушник ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 15 серпня 2016 року, провадження по справі закрити, у зв'язку із відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду не відповідає дійсним обставинам по справі. Так, 27 липня 2016 року уночі він рухався разом із своєю дружино на автомобілі, до смт. Іларіоново, для організування похорон сестри його дружини, однак був зупинений патрульним екіпажем без пояснення на це причин. На його неодноразові запитання, причин його зупинки робітники поліції не надавали, при цьому поводились нахабно. Вказані події відбувалися у безлюдному районі місті, на проїжджій частині дороги, що не відповідає наведеному у протоколі. Зупинений співробітниками поліції автомобіль свідків, відмовилися підписувати протокол, оскільки підтвердили, що жодних порушень в діях ОСОБА_2 не має, а відеозапис даних обставин чомусь робітниками поліції не було пред'явлено суду, як і не були зазначені вказані свідки події. Вказує, що робітники поліції поводячи себе грубо почали штовхати за руки та бити колінами ніг у спину, при цьому підвищувати голос. Ніякої нецензурної лайки з його сторони не було. Надалі, він був доставлений до Ленінського районного відділу поліції, для подальшого особистого огляду. Зауважує, що його огляд проводився незаконно з послідуючим незаконним триманням у вказаному відділенні та з ненаданням йому правової допомоги, як передбачає положення ч.1 ст.268 КУпАП.

Крім вищевказаного апелянт акцентує увагу, що без жодних попереджень або викликів судовою повісткою за три дні - робітниками поліції 15 серпня 2016 року його було доставлено до приміщення суду, чим знову ж таки було порушено його право на захист.

Так, обираючи вид стягнення, суддя першої інстанції не вказав жодного доводу, при цьому порушуючи вимоги ст.33 КУпАП, ст. 280 КУпАП та п.24) ППВСУ від 23 грудня 2005 року за № 14, внаслідок чого, вказане призвело до порушення його конституційних прав, які передбачають, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, оскільки її свобода є невідчужуваною та непорушною.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2, підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. Пояснив, що висловлювався літературною мовою, оскільки працівники поліції, вели себе нахабно. Ніякого умислу на вчинення будь-яких дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян у нього не було і таких дій він не вчиняв. Він не лаявся в громадських місцях ні до кого не чіплявся. Поліцейські незаконно його зупинили, не пояснивши причину зупинки, ані причину перевірки документів водія, заламали йому руки та відвезли до Ленінського районного відділу, де заставили витягти з кишень наявні в нього речі та документи. Саме з цих причин він і був обурений.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані, належним чином не з'ясовано обставини та необхідні ознаки складу щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, .

Суд першої інстанції дослідивши протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, протоколом серії ДН 003697 про адміністративне затримання ОСОБА_2, рапорт інспектора роти № 4 батальйону №2 УПП у м. Дніпропетровську Іваника В.О. пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, прийшов до висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Однак, судом першої інстанції була надана неправильна юридична оцінка фактичним даним, які містяться в матеріалах справи та добуті в судовому засіданні доказам, що потягло за собою необґрунтоване притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних речей, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об'єктивна сторона цього правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2, останній перебуваючи у громадському місці, а саме на зупинці громадського транспортну у м. Дніпро на пр. Сергія Нігояна, в районі будинку № 49, під час перевірки документів почав висловлюватися нецензурною лайкою в громадському місці (зупинка трамваю №5,4) на зауваження не реагував, чим порушив громадський порядок.

При цьому в протоколі наявні дописки - «в бік працівників поліції», виправлення зазначена правова кваліфікація дій ч. (1) ст. 173 КУпАП. Вказано, що додається пояснення свідків дописано - (понятих) прізвища вказані ОСОБА_8 та зазначені поняті ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а долучені пояснення тільки ОСОБА_6 та незрозуміло кого, бо в анкетних даних вказано прізвище ОСОБА_5, а підписано ОСОБА_7.

Окрім того, із цих долучених письмових пояснень вбачається, що ці свідки були понятими при адміністративному затриманні ОСОБА_2 і були присутні під час огляду особистих речей та фіксації відмови підписати адміністративний протокол, вже в Ленінському РВ поліції, а не в тому місці, яке зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення як в громадському місці.

Також викликає сумніви щодо зазначеного часу скоєння адміністративного правопорушення, який в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений 27.07.2016 року об 01 год 30 хв., а в протоколі про адміністративне затримання, яке мало місце в Новокадацькому ВП (Ленінський ВП) час повідомлення про місце перебування затриманого зазначено 01 год. 10хв. Та правова кваліфікація правопорушення вказана ч.1 ст. 173 КУпАП, якої не існує, оскільки є тільки правопорушення за ст. 173 КУпАП.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та інші долучені пояснення та протокол про адміністративне правопорушення, містять суперечності стосовно місця, часу скоєного останнім адміністративного правопорушення, невизначеність правової кваліфікації цих дій.

Вказані недоліки, суперечності, як наслідок неналежно оформлений протокол про адміністративне правопорушення створює перешкоди повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин по справі, і тому даний протокол не може бути належним підтвердженням вчинення правопорушення. А усунути вказані недоліки і суперечності в апеляційній інстанції не надається можливим.

Щодо посилання суду першої інстанції на відеозапис, при вказаних обставинах не може слугувати належним і допустимим доказом скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 в судових засіданнях як першої інстанції так і в апеляційному суді свою вину не визнавав, посилаючись, що він не мав ніякого умислу на хуліганські дії, його незаконно затримали і він був з цього приводу емоційним і неприязним до поліцейських, а не до громадян. Жодного громадянина - свідків , які б підтвердили ствердження поліцейських не має, а ті свідки які давали письмові покази не були на місці, яке вказано поліцейськими в протоколі, а вони вже були в райвідділу, де йому наділи кайданки та робили особистий обшук. Зауважує, що при його затриманні у нього була велика сума грошей, що на його думку і було метою поліцейських.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції провів поверхневий розгляд справи. Припустившись цих та вищезазначених порушень, суд дійшов хибного висновку щодо винуватості ОСОБА_2, залишивши поза увагою чи дійсно дана особа вчинила інкриміноване йому правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини ОСОБА_2 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну його відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, встановлено, що справу суд першої інстанції, розглянув з недотриманням вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази наявні у справі ретельно не були перевірені, відповідно до ст. 252 КУпАП, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов хибного висновку, визнавши доведеною провину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки не встановлено достовірно факт саме дрібного хуліганства, що виключає його адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією.

За таких обставин, вважаю необхідним апеляційну скаргу задовольнити, а постанову судді першої інстанції - скасувати із закриттям провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2016 року відносно ОСОБА_2, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 60 годин громадських робіт - скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко