АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/587/16 Головуючий у І-й інстанції - Гончарова О.В.
Справа № 203/3357/16 -п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 серпня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

При обставинах вказаних в оскаржуваній постанові, ОСОБА_2, 10.07.2016 керуючи автомобілем «Шевроле» д/з НОМЕР_1 рухався по території АГК «Надія» по вул. Миколи Міхновського у м. Дніпро, де не впорався із керуванням та здійснив зіткнення із автомобілем «Деу» н/з НОМЕР_2, який був припаркований, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було порушено п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В той же день, ОСОБА_2 рухався по території АГК «Надія» по вул. Миколи Міхновського у м. Дніпро з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю із порожнини рота), та на вимогу поліцейського в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на факт вживання наркотичних препаратів у встановленому законом прядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції, та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення в його діях.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що обидва адміністративні протоколи, складені співробітниками поліції, складені зі значними порушеннями діючого законодавства.

Так, в зазначених протоколах міститься значні суперечності у часі їх складання, та часі вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Дані суперечності також містяться в поясненнях охорони гаражного кооперативу.

Вказує на те, що він не керував зазначеним автомобілем, а знаходився у той час в іншому місці. Охорона, яка бачила його в салоні автомобіля о 05 годині 25 хв. не бачив як ОСОБА_2 рухався на зазначеному автомобілі. Інших свідків які чітко бачила як він керує автомобілем у стані алкогольного сп'яніння матеріалами справи не встановлено.

Зазначає, що протокол про відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, складено з численними порушеннями, оскільки працівники поліції не провели ОСОБА_2, огляд на стан сп'яніння на місці за допомогою технічного засобу, або у закладі охорони здоров'я.

Також вказує на те, що суд у постанові вирішив виправити порушення співробітників поліції, які не змогли виконати свої обов'язки та уточнює час ДТП, вказуючи, що вона мала місце о 05 годині

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити. ОСОБА_2 пояснив, що він дійсно знаходився у салоні автомобіля та забирав певні речі, але автомобілем не керував.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно необґрунтованості постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; схемою місця ДТП в якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, їх положення після їх зіткнення, а також пошкодження, які автомобілі отримали в результаті ДТП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_9 згідно яких, ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду та стан алкогольного сп'яніння в установленим законом порядку, а також відмовився від підпису в протоколі, а також був присутнім при вилученні водійського посвідчення; поясненнями свідків ОСОБА_7, згідно яких, останній почув як спрацювала сигналізація автомобіля, та вибігав із сторожки та побачив, що автомобіль Лачетті Шевролет частково знаходиться на даху автомобіля Ланос. За кермом автомобіля Лачетті знаходився ОСОБА_2, який намагався заднім ходом з'їхати з даху автомобіля Ланос; поясненнями свідка ОСОБА_8, який почув як спрацювала сигналізація на автомобілі та підійшовши до центрального проїзду, побачив, як автомобіль Лачетті завіс над автомобілем Ланос.

Крім того, факт знаходження саме ОСОБА_2 в якості водія за кермом автомобіля марки Шевролет Лачетті, підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_6, наданими як в письмовому вигляді під час оформлення матеріалів за фактом ДТП, так і в судовому засіданні суду першої інстанції.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що у вказаного свідка відсутні об'єктивні підстави давати неправдиві пояснення стосовно фактичних обставин справи та обмовляти ОСОБА_2, оскільки останній посилається на те, що знаходиться зі ОСОБА_6 у дуже напружених відносинах, які є не встановленими та не підтвердженими, до того ж пояснення свідків та ОСОБА_2 є логічними і послідовними, повністю узгодженими з даними, які слідують із доказів, які містяться в матеріалах справи.

Так, в суді першої та апеляційної інстанція було встановлено, що ОСОБА_2 визнав що сідав за кермо свого автомобіля та намагався з'їхати з даху автомобіля, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння.

Окрім того, на переконання апеляційного суду знаходження за кермом ОСОБА_2 не виключає факт керування ним цим автомобілем, що в даному випадку не спростовано і показами останнього.

Зазначений висновок, узгоджується і з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи, що правопорушником ОСОБА_2 не заперечувався факт знаходження в момент ДТП в стані алкогольного сп'яніння, як і був підтверджений факт ДТП та механізм зіткнення транспортних засобів, основною обставиною, яка підлягала з'ясуванню в ході розгляду справи було встановлення факту знаходження саме апелянта за кермом автомобіля, що судом першої інстанції і було зроблено, шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження матеріалів справи та правильного аналізу пояснень правопорушника, потерпілого, а також свідків.

Посилання ОСОБА_2, на те, що в матеріалах справи, міститься суперечності у часі складання протоколу, та в часі який зазначали свідки, є необґрунтованими а безпідставними, оскільки як вбачається з постанови судді першої інстанції, у судовому засіданні було уточнено час вчинення ДТП приблизно 05 години, та час відмови ОСОБА_2, від освідчення на стан сп'яніння який не вказано в протоколі о 06.55 годині.

Крім цього, під час уточнення часу, ніяких заперечень та клопотань стосовно встановлення судом часу, не надходило.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2016 року якою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко