АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/603/16 Головуючий у першій інстанції: Юшков М.М.
Категорія:ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю ОСОБА_3,розглянувшийого апеляційну скаргу на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, працюючого в АТЗТ «Металлургспецреннбудмонтаж», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 3 400 (трьох тисяч чотирьохсот) гривень 00 копійок, -

ВСТАНОВИЛА: :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 3 400 (трьох тисяч чотирьохсот) гривень 00 копійок.

Судом першої інстанції було встановлено, що 08 червня 2016 року о 05 годині 15 хвилин в м.Дніпропетровську по вул. Робоча, буд.178, водій ОСОБА_3 керував автомобілем «RENAULT KANGO», реєстраційний номер НОМЕР_1, невпевнено, а саме на дуже малій швидкості, потім збільшуючи швидкість, здійснив зупинку посеред дороги та залишив автомобіль там, намагався втекти з місця, під час перевірки документів було виявлено, що водій знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестеру та у медичному закладі проходити відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в, якій просить скасувати постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та не відповідає фактичним обставинам справи, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянт вказує, що він не керував автомобілем, а сидів лише за пасажирським сидінням. На його думку протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, оскільки в ньому не було викладено об'єктивної сторони правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Апелянт звертає увагу, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 266 КУпАП щодо процедури проходження огляду на стан сп'яніння.Крім того апелянт вважає, що до пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід віднестись критично, оскільки їхні пояснення були формально, оскільки вони не містять обставин справи. Вищевказаних свідків не було викликано судом.

Також апелянт зазначає, що він в судовому засіданні наголошував на незаконні дії працівників поліції та те, що на даний час триває прокурорська перевірка, однак суд на це не звернув увагу.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, та є законним.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності.

Так в судовому засіданні в суді першої інстанції були допитані правопорушник ОСОБА_3 його захисник ОСОБА_6, працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , були дослідженні матеріали справи, яким було надано належну оцінку, та лише потім, враховуючи всі докази отримані в сукупності, судом було прийняте правильне рішення.

ОСОБА_3 в судовому засіданні, свою вину не визнав. Стверджував, що він не керував транспортним засобом, а працівники поліції безпідставно склали на нього протокол, пред'являли незаконні вимоги. На його вимогу надати докази того факту, що він керував автомобілем, йому відмовили та звинуватили в тому, що він чинить супротив поліцейським і надягли кайдани та відвезли до Красногвардійського відділення поліції. Через годину його було доставлено до КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР, де йому було запропоновано пройти медичний огляд, розуміючи що такі вимоги є незаконними, він відмовився від проходження огляду. Після чого інспекторами поліції було залучено та вписано в протокол два свідки, які були пацієнтами наркологічного диспансеру в стані явного наркотичного сп'яніння.

Натомість інспектори патрульної поліції 6 роти 2 батальйону УПП у м. Дніпропетровську ОСОБА_7 та ОСОБА_8, спростували в судовому засіданні твердження правопорушника та вказали, що дійсно в день подій, 28.06.2016 під час патрулювання, коли вони під'їхали до автомобілю, який рухався, об'їхали його та зупинили, водій ОСОБА_3 вийшов з автомобілю, з водійського місця, та спробував зникнути з місця пригоди. На неодноразові вимоги пред'явити документи, ОСОБА_3 відмовлявся, пояснюючи це тим, що він начебто за кермом, на момент руху автомобілю, не знаходився. Після роз'яснення прав ОСОБА_3, пройти тест на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою алкотестеру останній відмовився, після чого було прийнято рішення поїхати до лікарні та пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. ОСОБА_3 їхати до лікарні погодився, а вже в самій лікарні проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. На водія був складений протокол.

ОСОБА_11 та ОСОБА_10, стверджували в судовому засіданні, що 28.06.2016 автомобілем «RENAULT KANGO», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 не керував. Водієм автомобілю був ОСОБА_9. Не дивлячись на їх пояснення поліцейські все одно почали складати протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_3 Зазначили, що не чули, що поліцейські пропонували ОСОБА_3 пройти тест на місці за допомогою алкотестера.

Судом першої інстанції було опитано вищевказаних осіб та було надано належну оцінку їх поясненням. Приводу ставити під сумнів пояснення поліцейських, у суду не було, оскільки до подій вказані особи правопорушника не знали, приводу для оговору саме його, у них не було. Натомість покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки вказані особи, є друзями правопорушника і даючи вказані покази мають за мету мінімізувати відповідальність останнього.

Крім того провина ОСОБА_3 підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи і були досліджені в судовому засіданні, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП (а.с.1),

-поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, якими вони підтвердили, що водій ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду в законному порядку, для встановлення ступеня алкогольного сп'яніння. Водій ОСОБА_3 був з явними ознаками алкогольного сп'яніння;(а.с.3-4)

-письмовими поясненнями працівника поліції ОСОБА_7 з яких вбачається, що 28.06.2016року він в складі екіпажу №651 разом з лейтенантом поліції ОСОБА_8 склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП на гр. ОСОБА_3, який рухався по вул. Робочій на автомобілі «Рено» АЕ 5105 ЕН в стані алкогольного сп'яніння. Під'їхавши до автомобіля, що рухався, об'їхали та зупинилися. Водій ОСОБА_3 вийшов з місця водія та спробував покинути місце вчинення правопорушення. На їх неодноразові вимоги ОСОБА_3 відмовився надавати документи, мотивуючи це тим, що він не керував автомобілем. Було прийнято рішення доставити водія до медичного закладу для встановлення стану алкогольного сп'яніння, де ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків. ОСОБА_3 перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, невиразна мова, почервоніння обличчя). Від підпису протоколу ОСОБА_3 відмовився.(а.с.28)

-письмовими поясненнями працівника поліції ОСОБА_12 з яких вбачається, що вони є аналогічними, письмовим поясненням ОСОБА_7. При цьому ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_3 було запропоновано спочатку пройти огляд на стан сп'яніння на місці, а потім було прийнято рішення запропонувати пройти огляд у медичному закладі, де останній відмовився в присутності двох свідків.(а.с.29)

Отже всі вищезазначені докази були предметом дослідження в суді першої інстанції і даючи їм оцінку суд прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги апелянта, щодо того, що протокол не відповідає вимогам КУпАП, тому, що в ньому не розкрито об'єктивної сторони ч.1 ст. 130 КУпАП є необґрунтовані, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення чітко вказано, що ОСОБА_3 керував автомобілем «Рено» н/з АЕ 5105 ЕН в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Що стосується доводів апелянта, що суд не звернув увагу на його пояснення відносно незаконних дій працівників поліції, вони не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом розгляду даної справи.

Всі інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в судовому засіданні у суді першої інстанції, на які судом було надано обґрунтовану відповідь.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином мотивованим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 3 400 (трьох тисяч чотирьохсот) гривень 00 копійок- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун