АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/615/16 Головуючий у першій інстанції:Зімін М.В.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАПта застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАПта застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 28 липня 2016 року о 22 годині 30 хвилин в м. Кривому Розі в м-н 5-й Зарічний біля будинку № 13 Дніпропетровської області, керував автомобілем «CHERYQQ» д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити постанову в частині накладеного на нього адміністративного стягнення та накласти на нього штраф в розмірі 10 200 грн. без позбавлення права користування транспортними засобами.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова в частинні на нього адміністративного стягнення є незаконно та невмотивованою.

Так апелянт вказує, що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено покарання у виді штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому апелянт зазначає, що судом при обранні стягнення не було враховано його дані, а також обставини, що пом'якшують відповідальність. Також апелянт вказує, що він щиро кається, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та самим апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, а також у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того відповідно до змін, внесених Законом України від 07 липня 2016 року, санкція ч.1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, і позбавлення права керування транспортними засобами є обов'язковим стягненням, яке накладається одночасно зі штрафом.

Отже доводи апелянта щодо того, що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення як у вигляді штрафу так і позбавлення права керування транспортними засобами є безпідставними. Крім того, як вбачається з апеляційної скарги, апелянтом зазначається диспозиція та санкція не ч.1 ст. 130 КУпАП, а ст. 124 КУпАП.

Такими чином, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення, а постанова суду повинна бути залишена без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року, якою ОСОБА_3 Івановичавизнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАПта застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун