П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року про закриття провадження щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Богуслава Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

за участю особи, щодо якої закрите

провадження у справі ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

потерпілого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12 квітня 2016 року АП2 № 326197, ОСОБА_3 12 квітня 2016 року в 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Форд», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухався на перехресті Русанівський бульвар - вул. Русанівська Набережна в м. Києві, в порушення п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.7 (г) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України, перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною руху, не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та здійснив поворот ближче десяти метрів від пішохідного переходу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під управлінням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрите за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таке рішення судді мотивоване тим, що, наявні в матеріалах справи докази свідчать про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки його не повідомляли про дату, час та місце проведення судового засідання.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що про ухвалене судом рішення від 19 травня 2016 року йому стало відомо 05 липня 2016 року, коли він безпосередньо з'явився до Дніпровського районного суду міста Києва, та отримав в канцелярії суду копію постанови.

ОСОБА_2 зазначає, що після ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення 08 липня 2016 року він звернувся до суду першої інстанції з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення йому строку на оскарження.

Крім того, в доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом неповно встановлені необхідні для вирішення справи обставини та порушені норми матеріального і процесуального законодавства.

Апелянт звертає увагу на те, що в постанові суду зазначено, що ОСОБА_3 свою вину не визнав та надав суду пояснення, відповідно до яких він рухався на перехресті Русанівський бульвар - вул. Русанівська Набережна в м. Києві та перед виконанням маневру, перебуваючи при цьому у другій смузі руху, нібито, увімкнув світловий покажчик повороту, чим переконався в безпеці маневру. При цьому апелянт зазначає, що суд першої інстанції, не повідомивши його про судове засідання, погодився з такою позицією ОСОБА_3, у зв'язку з чим закрив провадження у справі щодо останнього, що, на думку апелянта, є порушенням норм процесуального закону.

Крім того, ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_3 виконав маневр повороту не з крайньої смуги руху, що підтверджується, зокрема схемою місця дорожньо-транспортної пригоди ( далі - ДТП), з якої вбачається, що ОСОБА_3 знаходився у крайній лівій смузі руху в розвернутому положенні відносно напрямку руху його автомобіля, характером отриманих пошкоджень обома транспортними засобами.

Апелянт також стверджує, що ОСОБА_3 не мав технічної можливості виконати маневр розвороту ліворуч із крайньої лівої смуги руху, оскільки для виконання такого маневру в цьому місці легковому автомобілю стандартних розмірів не вистачає вивороту керма.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, оскільки вважає, що вказана апеляційна скарга є безпідставною та такою, що суперечить дійсним обставинам та матеріалам справи.

Він зазначає, що твердження апелянта про те, що він нібито рухався у крайній лівій смузі руху є надумане, оскільки якби це дійсно було так, то цей факт був би обов'язково зафіксований працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_3 звертає увагу на те, що посилання ОСОБА_2 на те, що він нібито не мав технічної можливості виконати маневр розвороту ліворуч із крайньої лівої смуги руху, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до висновку автотехнічного дослідження від 22 липня 2016 року, він мав всі технічні можливості для виконання розвороту ліворуч із крайньої лівої смуги.

Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодного доказу того, що перед здійсненням повороту він не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а тому він вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом про порушення ним п.п. 10.1, 2.3 (б) ПДР України, оскільки в протоколі не вказано, на підставі яких саме даних працівниками поліції зроблений такий висновок.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 вважає, що постанова суду про закриття провадження у справі щодо нього є законною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_2, який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду задоволенню підлягає, а також підлягає задоволенню апеляційна скарга, виходячи з наступних підстав.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, порушивши ПДР України, здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», в результаті чого автомобілі отримали пошкодження.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, іншим учасником ДТП є ОСОБА_2

Враховуючи те, що його автомобілю заподіяні пошкодження, то відповідно до ст. 269 КУпАП він є потерпілим, а відтак він має право брати участь у розгляді справи.

Як зазначив в апеляційній скарзі ОСОБА_2, він не викликався до суду для розгляду справи щодо ОСОБА_3, а лише через деякий час після того, як судом було прийняте рішення, він дізнався про це.

Відповідно до матеріалів справи, в ній відсутні дані про належне повідомлення потерпілого про дату, час та місце розгляду справи щодо ОСОБА_3, а також відсутні дані про дату отримання ОСОБА_2 копії постанови суду.

Враховуючи ці обставини, при визначенні дати, з якої починається строк на апеляційне оскарження, апеляційний суд виходить з дати, вказаної ОСОБА_2 - 05 липня 2016 року. З апеляційною скаргою потерпілий звернувся 15 липня 2016 року, тому строк на апеляційне оскарження ним не пропущений, а відтак його апеляційна скарга підлягає розгляду.

З урахуванням того, що потерпілий не був присутнім в суді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та не був належним чином повідомлений про дату, час та місце її розгляду, що є порушенням його право на участь в суді, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову.

Вислухавши особу, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12 квітня 2016 року АП2 № 326197, ОСОБА_3 12 квітня 2016 року в 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Форд», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухався на перехресті Русанівський бульвар - вул. Русанівська Набережна в м. Києві, перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною руху, не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та здійснив поворот, ближче десяти метрів від пішохідного переходу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під управлінням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Як пояснили ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вони рухалися в попутному напрямку по вул. Русанівській Набережній в сторону станції метрополітену «Лівобережна» в м. Києві.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_3 розпочинав рух та не переконався в безпечності цього для інших учасників дорожнього руху, матеріали справи не містять. Отже, ця обставина не може ставитись ОСОБА_3 в провину.

Крім того, ОСОБА_3 ставиться в провину порушення п. 10.7 (г), відповідно до якого забороняється розворот на пішохідних переходах і ближче 10 метрів від них з обох боків, крім випадку дозволеного розвороту на перехресті.

Відповідно до схеми ДТП, місцем зіткнення транспортних засобів, якими керували ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є перехрестя вулиць Русанівська Набережна та Русанівський бульвар в м. Києві. Будь-яких знаків, які забороняли розворот, або вказували про рух лише прямо на даній ділянці дороги відсутні. В такому випадку водієві не забороняється як поворот праворуч, так і розворот на перехресті. Відтак, в діях водія ОСОБА_3 відсутнє порушення п. 10.7 (г) ПДР України.

В той же час, при наявності двох смуг для руху в одному напрямку, в разі відсутності інформаційно-вказівного знаку, який регулює порядок повороту, чи розвороту, водій повинен здійснювати розворот з лівої смуги.

ОСОБА_3 стверджує, що саме цього правила він дотримувався, в той час, коли ОСОБА_2, побачивши для себе перешкоду, не оцінив дорожню обстановку та здійснив наїзд на його автомобіль.

Проте з такими доводами не погоджується апеляційний суд, оскільки вони протирічать дослідженим доказам.

Так, потерпілий ОСОБА_2 стверджує, що він рухався у лівій смузі руху по вул. Русанівській Набережній в напрямку станції метрополітену «Лівобережна». При під'їзді до перехрестя з Русанівським бульваром несподівано для нього автомобіль «Форд», який рухався попереду у правій смузі, почав повертати ліворуч. Він зменшив швидкість, застосував екстренне гальмування, але зіткнення уникнути не зміг.

Відповідно до переліку видимих пошкоджень транспортних засобів у автомобіля «Форд» пошкоджене заднє ліве крило, ліві передні та задні двері, скло задніх лівих дверей, а у автомобіля «Мерседес» переднє праве крило, передні праві освітлювальні прилади, передній бампер з правого боку, решітка радіатора.

Отже, зіткнення відбулося передньою правою частиною автомобіля «Мерсдес» та лівою стороною автомобіля «Форд».

Як пояснили ОСОБА_3 та ОСОБА_2, схема місця ДТП правильно відображає дорожню обстановку після зіткнення автомобілів.

Відповідно до схеми місця ДТП, автомобіль «Форд» розташований так, що виконати розворот з лівої смуги він не міг, і це є очевидним.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що він виконував розворот з лівої смуги руху з максимально малим радіусом. В такому випадку передні колеса автомобіля повинні були максимально повернуті ліворуч, проте, як видно з фотокарток місця ДТП, передні колеса автомобіля «Форд» мають невелике відхилення ліворуч від осьової лінії.

Захисник ОСОБА_4 стверджує, що надані фотокартки не відображають об'єктивну картину місця ДТП, при цьому будь-яких доказів про невідповідність зображення обстановці ДТП на місцевості не надано.

В той же час, апеляційний суд вважає, що зображення місця ДТП на фотокартках відповідає схемі місця ДТП та підтверджує показання ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції.

Оцінюючи всі докази в сукупності, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_3 для виконання розвороту не здійснив перелаштування в крайню ліву смугу, а відтак в його діях є порушення ПДР України, оскільки він, змінюючи напрямок руху, не переконався в безпечності такого маневру для інших учасників дорожнього руху, і це порушення перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з пошкодженням транспортних засобів.

В апеляційному суді на підтвердження невинуватості ОСОБА_3 надав висновок автотехнічного дослідження.

Апеляційний суд вважає, що цей доказ не може спростувати висновок про винуватість ОСОБА_3, оскільки експертом не досліджувались матеріали справи. Крім того, йому були надані фотокартки не місця ДТП, а зображення невідомої ділянки дороги.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що висновок автотехнічного дослідження зроблений на підставі даних, що автомобіль «Форд» рухався у лівій смузі. Тому експертом неодноразово вживається вислів « в даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних».

Потерпілий ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції завив клопотання про призначення автотехнічної експертизи. На розгляд експерта були поставлені майже такі ж питання, що і в автотехнічному дослідженні.

Апеляційний суд вважає, що підстав для проведення автотехнічної експертизи немає, оскільки експерту необхідно дати вихідні дані про те з якої смуги руху здійснював ОСОБА_3 розворот.

Встановлення цих обставин є предметом доказування і відносить до компетенції суду.

Експертиза призначається в разі необхідності застосування спеціальних знань для доказування тих чи інших обставин.

Відповідно до наявних доказів є очевидним, що автомобіль «Форд», змінюючи напрямок руху для виконання розвороту, не знаходився в крайньому положенні на проїзній частині, а тому необхідності в призначенні автотехнічної експертизи немає.

На підставі досліджених доказів, суд встановив, що 12 квітня 2016 року в 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Форд», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухався на перехресті Русанівський бульвар - вул. Русанівська Набережна в м. Києві, був неуважним та, змінюючи напрямок руху ліворуч та перестроюючись, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під управлінням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Таким чином він порушив п. п.10.1, 2.3 (б) ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня вчинення правопорушення. Враховуючи те, що з моменту вчинення правопорушення вказаний термін сплинув, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 2 ст. 247 КупАП.

Керуючись ст. 294, 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_3 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі ст. 38 КУпАП провадження у справі закрити у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун