АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/586/16 Головуючий у І-й інстанції - Токар Н.В.
Справа № 204/4313/16-п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро,апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постановусудді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 07.06.2016 року приблизно о 18 год. 05 хв. у м. Дніпропетровську в районі будинку №12 по пр. О. Поля на вул. Свердлова водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «HYUNDAY TUCSON» номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, постраждалі відсутні.

Крім того, 07.06.2016 року приблизно о 18 год. 05 хв. у м.Дніпропетровську в районі будинку №12 по пр.О.Поля на вул.Свердлова водій ОСОБА_1 .керуючи автомобілем «HYUNDAY TUCSON» номерний знак НОМЕР_1 був учасником ДТП, з місця якої зник, до поліції не повідомив.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 05.09.2016 року тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову судді першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі, встановленому законодавством.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку оскарження постанови судді першої інстанції, зазначає, що його про час та місце розгляду справи не повідомляли, а на час розподілення цієї справи, та на час слухання, ОСОБА_1 не знаходився в м. Дніпрі, а перебував за межами України. Повернувся до України, лише 27.08.2016 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції, не відповідає вимогам Конституції та законодавству України, матеріалам та обставинам справи. Також суд не вказав жодного доводу, підтвердженого належними достовірними та допустимими доказами, на підставі якого він обрав найсуворіше адміністративне стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами, а не наприклад штрафу. Зазначає, що вину визнає в повному обсязі і щиро кається, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітньої дитини та батьків дружини пенсійного віку, а трудова діяльність пов'язана з використанням власного автомобіля,і позбавлення права керування транспортними засобом ставить його у дуже скрутне становище, оскільки працює приватним підприємцем.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник адвокат ОСОБА_3., просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, та розглянути апеляційну скаргу по суті. Підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_3. вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи позицію ОСОБА_1, яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи, а також за межами України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, приходжу до висновку про поважність причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Разом з тим, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного на ОСОБА_1 виду стягнення, оскільки суд першої інстанції позбавляючи права керування транспортними засобами останнього не дотримався принципу індивідуалізації та положень ст. 30 КУпАП, згідно якої, позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, судом першої інстанції поза увагою залишилися істотні обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, які б, у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, в той час, як визнання правопорушником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та його щире каяття у вчиненому, незначні пошкодження автомобіля потерпілої сторони, посилання ОСОБА_1 на те, що керування автомобілем є єдиним джерелом його доходів, наявність неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується долученим до апеляційної скарги копією свідоцтва про народження, вважає можливим врахувати як обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП, пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та накладення на нього стягнення у виді штрафу та у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, в розмірі передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки таке адміністративне стягнення буде достатнім і в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т АН О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2016 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко