Справа № 417/3122/16-п
Провадження № 3/417/298/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. с. Марківка Луганської області

Суддя Марківського районного суду Луганської області Шкиря В.М., розглянувши адміністративний протокол серії АП1 №960871 від 16.09.2016 та додані до нього матеріали, що надійшли з відділу Марківського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, якому розяснено його права передбачені ст. 268 КУпАП, та ст.10,63 Конституції України,-

ВСТАНОВИВ:

16.09.2016 о 14 годині 30 хвилин по вул. Молодіжній в с. Герасківка Марківського району Луганської області інспектор Марківського ВП ГУНП в Луганській області капітан поліції ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №960871 за ч.2 ст.130 КупАП відносно ОСОБА_1.

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення 16.09.2016 ОСОБА_1 о 14 годині 20 хвилин по вул. Молодіжній в с. Герасківка Марківського району Луганської області керував мотоциклом ІЖ Планета-4, б/н з ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив ст.15 Закону України «Про дорожній рух», та п.2.9 а Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 інспектором кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП, окільки його протягом року вже було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме 21.04.2016 його було позбавлено права керування усіма видами транспорту строком на 1 рік.

У судове засідання ОСОБА_1 зявився, особу посвідчено паспортом серії ЕН № 933443 виданого Марківським РС УДМС України в Луганській області 11.07.2013.

Свою вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, визнав та пояснив, що напередодні ввечері вживав алкогольні напої, 16.09.2016 керував транспортним засобом - мотоциклом ІЖ Планета-4, без д/н та був зупинений поліцією. Пояснив, що їхав був змушений щоб забрати сестру, яка пяна лежала на дорозі. Щиро кається в скоєному, просить суд призначити мінімальне покарання.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушееня серії АП1 №960871 від 16.09.2016 та додані до нього матеріали, повно, обєктивно зясувавши всі обставини справи, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши докази в їх совокупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП і його дії вірно кваліфіковані інспектором поліції, оскільки він повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 КупАП.

Крім визнання вини факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 960871 від 16.09.2016 (а.с. 3);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3, з яких вбачається, що 16.09.2016 о 14 год. 30 хв. він був запрошений свідком і в його присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя, при цьму мав наявні ознаки спяніння: запах алкоголю із ротової порожнини, почервоніння очей. (а.с.5);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4, з яких вбачається, що 16.09.2016 о 14 год. 30 хв. він був запрошений свідком і в його присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя, при цьму мав наявні ознаки спяніння: запах алкоголю із ротової порожнини, почервоніння очей. (а.с.6);

- постановою Марківського районного суду Луганської області від 21.04.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП.

- відеозаписом (а.с.9)

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону та п. 1.9 передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста - машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Оскільки згідно довідки Марківського ВП ГУНП в Луганській області станом на 16.09.2016 за обліковими даними ОСОБА_1 посвідчення водія не має у звязку з його втратою, суд визнає його іншою особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, в розумінні ст.130 КУпАП.

Частиною другою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння.

Таким чином факт вчинення правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, а саме, повторно протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП повністю підтверджено зібраними по справі доказами, як наданими безпосередньо суду так і письмовими, та відео, що містяться в матеріалах справи.

Підстав сумніватись у достовірності та істинності доказів у суду немає, інших доказів, які б спростовували факт спяніння ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З 27 липня 2016 року набрав законної сили Закон України № 1446-VIII від 07.07.2016 згідно якого санкція ч.2 ст.130 КУпАП для інших осіб передбачає єдине покарання - штраф в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Вирішуючи питання про застосування додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу передбаченого санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

При цьому в аб. 4 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. № 14 вказано, що оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Доказів, що мотоцикол ІЖ Планета-4, б/н, на якому ОСОБА_1. вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.130 КУпАП належить йому на праві власності суду не надано, отже оплатне вилучення цього транпортного засобу є неможливим.

З урахуванням викладеного суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді штрафу передбаченого санкцією ст. 130 ч.2 КУпАП для інших осіб, в редакції Закон України № 1446-VIII від 07.07.2016, без без оплатного вилучення транспортного засобу, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України «Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення».

У чинність п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 275,60 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 130 ч.2, 221, 284, 285, 289, 294,307,308 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушеня передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.2 ст.308 КупАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, в порядку примусового виконання цієї постанови стягнути з нього подвійний розмір штрафу в сумі 40 800 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 275 гривень 60 копійок на р/р 0188 , МФО 804013, код ЕДРПОУ 05381372, код класифікації доходів 22030101 одержувач: УДКСУ у Марківському районі, банк одержувача: ГУДКСУ у Луганській області.

Строк пред'явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області .

Суддя В.М.Шкиря