Справа № 357/7606/16-п Головуючий у І інстанції Санін В. М.
Провадження № 33/780/528/16 Доповідач у 2 інстанції Гриненко
Категорія 147 26.08.2016

ПОСТАНОВА
Іменем України

26 серпня 2016 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І. розглянувши з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану ним апеляційну скаргу на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2016 року, прийняту відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік зі стягненням судового збору на користь держави.
Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 12 червня 2016 року, приблизно о 01 годині 50 хвилин, по вул. Шевченка, в с. Новоселівка, Чернігівського району, Чернігівської області, керував автомобілем марки ВАЗ 21011, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2016 року, в якій просить оскаржувану постанову судді змінити в частині накладення на нього адміністративного стягнення та застосувати до нього адміністративне стягнення, яке не передбачає позбавлення права керування транспортними засобами. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на важливість для нього наявності права керування транспортним засобом у зв`язку з необхідністю поїздок до лікарні, так як його дружина є інвалідом, а батько онкохворий та перебуває у тяжкому стані, а також просить врахувати ту обставину, що він жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши його пояснення, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1), пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2, 3), яким суд дав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Під час апеляційного розгляду і сам апелянт не оспорював своєї винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.
Між тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо недотримання в повній мірі судом першої інстанції загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Відповідно до зазначеної норми закону при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Розглянувши справу за відсутності правопорушника, поза увагою суду залишилися дані, що характеризують його особу та інші обставини які відповідно до ст.33 КУпАП впливають на накладення адміністративного стягнення. Так, суд не врахував позитивну характеристику ОСОБА_1 з місця роботи загону воєнізованої охорони військової частини НОМЕР_2 , а також стан здоров`я його дружини, яка є інвалідом другої групи з дитинства по причині ураження опорно-рухового апарату, а відтак накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами фактично унеможливить отримання нею належної допомоги в медичних установах. Таким чином, наведені вище обставини мають бути враховані відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення на ОСОБА_1 і вважаю, що з урахуванням конкретних обставин правопорушення для нього буде необхідним та достанім адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому постанова судді місцевого суду в частині накладення адміністративного стягнення підлягає зміні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - змінити, пом`якшити накладене стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
У решті постанову судді залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко