Справа № 502/1922/16-п
П О С Т А Н О В А

06 вересня 2016 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від

Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до розподілу справ через АСД Кілійського районного суду Одеської області на розгляд мені, судді Масленикову О.А. передано справу № 502/1922/16-к за протоколом про адміністративне правопорушення від 15.08.2016 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, стосовно якої складено протокол є похресником мого батька та безпосередньо знайома зі мною.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Між тим, згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною ОСОБА_2 України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід і порядку розгляду заяви про відвід.

Ст. ст.75, 76 КПК України передбачені обставини, що виключають участь судді в розгляді справи, а також встановлена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Як зазначено в п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією 2006/23 Економічної та ОСОБА_2 ООН 27.07.2006 року, - суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що за таких обставин при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви у моїй неупередженості, як судді, в звязку з чим відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75, ст. 80 КПК України вважаю за доцільне заявити собі самовідвід.

Керуючись ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією 2006/23 Економічної та ОСОБА_2 ООН 27.07.2006 року, ст. ст. 8. 9 Конституції України, ст. ст. 75, 76, 870 КПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заявити собі самовідвід по справі № 502/1922/16-ц.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3