Номер провадження: 33/785/666/16
Головуючий у першій інстанції Непорада
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участюособи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.08.2016 року, -

встановив:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.08.2016 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.Стягнуто з судові витрати в сумі 275 гривень60 копійок.

Згідно постанови судді районного суду, 03.07.2016 року, о 0340 годині, ОСОБА_2, по вул. Бугаївській в м. Одесі, в районі будинку №41, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння. Після проходження експрес тесту за допомогою алкотестеру «Драгер» №0555 виявлений вміст алкоголю в крові ОСОБА_2 в розмірі 1,14 проміле. Тим самим ОСОБА_2 порушив п.29-аПравил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП.

На дану постанову судді районного суду Лактіонов П.В. подав апеляційну скаргу, в якійне оспорюючи кваліфікацію вчиненого, просить постанову змінити та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу.

В апеляційній скарзіЛактіонов П.В. зазначає, що визнає свою провину в повному обсязі щиро розкаюється у скоєному. Вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що він впершескоїв адміністративне правопорушення. Зазначає, що його протиправними діями не спричинено майнову шкоду жодній особі та те, що він працює водієм, а тому керування транспортним засобом є єдиним джерелом його доходу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив постанову судді змінити та застосувати до нього менш суворе адміністративне стягнення у вигляді штрафу; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення,поясненнями до нього та актом огляду на стан алкогольного спяніння, ОСОБА_2,03.07.2016 року, при обставинах викладених в протоколі, керував автомобілем у стані алкогольного спяніння (а.с.3-6). Зазначені в протоколі обставини ОСОБА_2 визнав, про що свідчить зміст протоколу, зміст апеляційної скарги та його пояснення в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддярайонного суду дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненому адміністративному правопорушенні, та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Разом з цим, проаналізувавши матеріали справи, ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2, суддя районного суду не в повній мірі врахував положення ст.ст. 23,33 КУпАП, що потягло за собою невмотивоване застосування виду стягнення.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Мотивуючи своє рішення про позбавлення спеціального права правопорушника, суддя районного суду послався на необхідність і достатність накладення саме такого адміністративного стягнення, з метою подальшого запобігання правопорушень.

Разом з цим, як свідчить зміст оскаржуваної постанови та матеріали адміністративної справи, справа на законних підставах була розглянута за відсутністю правопорушника, але, саме з огляду на відсутність в судовому засіданні районного суду, суддяне міг врахувати при прийнятті рішення всіх обставин,в тому числі і тих, які були встановлені під час апеляційного провадження, в яке правопорушник зявився та надав свої пояснення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що керування транспортним засобом, є одним з джерел його заробітку і позбавлення права керувати ним ставить його у скрутне матеріальне становище.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу порушника, який, відповідно до матеріалів адміністративної справи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнання вини та щире каяття у скоєному.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП, суд вважає за можливе та необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції в частині застосування стягнення змінити та призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, яке відповідатиме меті адміністративного стягнення.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП, приймаючи до уваги суспільну небезпеку вчиненого адміністративного правопорушення, характер цього правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим, але враховуючи відсутність в матеріалах адміністративної справиданих про те, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе та необхідне застосувати до ОСОБА_2адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, буде відповідати ступеню вини правопорушника та слугуватиме засобом запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

За таких підстав апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задовольню, а постанова судді районного суду щодо нього, у відповідності до вимог п.4 ч.8 ст.294 КУпАП, підлягає зміні в частині застосування адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 03.08.2016 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити.

Призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне стягненняу виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті постанову судді районного суду залишити без змін.

Копію постанови невідкладно вручити ОСОБА_2

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_1