АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/3484/16-п Суддя першої інстанції: Федорова О.В.
Провадження №33/790/565/16 Головуючий апеляційної інстанції:Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Коршун І.О., з участю правопорушника ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, з участю представника прокуратури Каліної А.І., розглянувши у відкритому судовому зсіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 та її захисника на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 07 2016 року, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді вищевказаного суду -

ОСОБА_2, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 275 (двісті сімдесят п'ять ) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Як зазначив у своїй постанові суддя, ОСОБА_2, будучи ІНФОРМАЦІЯ_1, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, зумовленого позаслужбовими стосунками з колишнім працівником Інспекції ОСОБА_5, який 22.04.2016 року був звільнений з посади головного державного інспектора відділу ІТ Інспекції на підставі наказу №31 у зв'язку з реорганізацією та скороченням, та надав ОСОБА_2 ( з якою раніше був знайомий у зв'язку з роботою в Інспекції), проект договору на обслуговування та регенерацію картриджів, обслуговування та дрібний ремонт друкувальної та іншої оргтехніки, який вона попередньо завізувала, та її службовими обов'язками, зокрема, передбаченими Порядком та Положеннями про відділ фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Харківської області, затвердженого наказом Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 30.05.2016 року №319, у тому числі в частині здійснення контролю за ефективним використанням матеріальних ресурсів, що вплинуло на об'єктивність і неупередженість під час вчинення зазначених дій, тобто вчинила дії, які містять ознаки адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та її захисник ОСОБА_3 просять постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відсутні особисті, сімейні чи дружні відносини, а сам факт їх знайомства не визначає обов'язковості виникнення у них будь-якого приватного інтересу.

Крім того, зазначила, що відповідно до своїх посадових обов'язків, вона не мала жодних повноважень щодо прийняття рішення про укладення договору від 27.05.2016 року №27/05 між Інспекцією та ФОП ОСОБА_5 на обслуговування та регенерацію картриджів, обслуговування та дрібний ремонт друкувальної та іншої оргтехніки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора Каліни А.І. щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги та яка зазначила про законність притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, дослідивши докази у справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, будучи ІНФОРМАЦІЯ_1 не вжила заходів щодо повідомлення про наявність конфлікту інтересів, передбачених Законом України «про запобігання корупції» та не повідомила у письмовій формі безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, зумовленого позаслужбовими стосунками з колишнім працівником Інспекції ОСОБА_5, який 22.04.2016 року був звільнений із займаної посади та у травні 2016 року звернувся до ОСОБА_2, та повідомивши, що займається підприємницькою діяльність з обслуговування комп'ютерів та оргтехніки, запропонував укласти з ним договір.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 не визнала себе винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення та пояснила, що не мала жодного приватного інтересу, хоча і була ініціатором укладення вказаного договору. Крім того, про те, що ОСОБА_5 раніше працював в інспекції вона повідомила свого керівника, незважаючи на що він прийняв рішення про укладення даного договору.

Статтею 3 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07 квітня 2011 року передбачено перелік осіб, які є суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення, до яких віднесено державних службовців.

Отже, ОСОБА_2, прийнявши присягу державного службовця - є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Корупцією визнається використання особою, зазначеною у ч.1 ст.4 Закону « Про засади запобігання і протидії корупції», наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки / пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка / пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в ст.3 Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах «а», «б» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

На підставі викладеного, вважаю, що суд обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, тобто неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Враховуючи викладене, підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення за доводами апелянтів апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 07 2016 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, винною за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладення на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн., із стягненням судового збору, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

В порядку ст.294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М.Курило