Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 33/781/169/16 Головуючий у суді І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач у суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Лещенко Р.М., за участі ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу останньої на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2016 року про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Кропивницький),

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2016 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. Також цією постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 29.04.2016 року о 01 годині 45 хвилин по вул. Червоногвардійська, 36 в м. Кіровограді керував транспортним засобом марки «Skoda Super B» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах з порожними рота, хитка хода, почервоніння обличчя, нечітка мова. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 просить скасувати зазначену постанову районного суду, винести свою постанову, якою ОСОБА_3 визнати не винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що як пояснив ОСОБА_3, працівники поліції його не зупиняли, перед цим автомобілем керував ОСОБА_5, а він пересів за кермо, коли автомобіль стояв. Коли підїхали працівники поліції, автомобіль не рухався. Працівники поліції почали вимагати у нього документи, при цьому сказали, що автомобіль знаходиться в орієнтуванні. Він не надав їм документи, тому що йому не пояснили причину, чому він повинен надати документи, він пропонував працівникам поліції перевірити номери кузова і двигуна, щоб підтвердити відсутність будь якої орієнтировки. Коли він вийшов з машини, то працівники наділи йому кайданки на руки і привезли у відділ поліції. Про те, що він знаходиться в стані алкогольного спяніння, працівники поліції йому не говорили і не пропонували пройти огляд. Продути Драгер та пройти огляд в медичному закладі йому пропонували о 4 годині 30 хвилин ранку, в той час, як підійшли перший раз до автомобіля о 1 годині 21 хвилина. Оскільки з того часу пройшло більше трьох годин, він відмовився пройти медогляд. Разом з тим, на думку захисника, суд не звернув уваги на те, що відсутній відеозапис переслідування автомобіля ОСОБА_3, як це стверджував патрульний ОСОБА_6, що на відеозапису чітко видно, що працівники поліції не зазначили ОСОБА_3 на його запитання, яка причина витребувати у нього документи, що вони підозрюють його в керуванні автомобілем в стані алкогольного спяніння і не зазначили про те, що документи потрібні для встановлення його особи, щоби виписати направлення на його огляд в медичному закладі. Драгер також йому не пропонували, так як у працівників поліції його не було. Як видно з відео, працівники поліції зазначають, що машина в орієнтуванні. Це говорить про їх непрофесійний підхід до ОСОБА_3, який не міг зрозуміти, чому працівники поліції витребують у нього документи. Також судом не прийнято до уваги, що адміністративний протокол, складений на ОСОБА_3, має порушення в складанні. Так в протоколі зазначено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом на вул. Червоногвардійській 29.04.2016 року о 01 годині 45 хвилин з ознаками алкогольного спяніння, в той час, як з відеозапису чітко видно, що працівники поліції підійшли до автомобіля ОСОБА_3 і почали з ним розмову в 01 годин 21 хвилина, тобто о 01:45 годині ОСОБА_3 ніяким чином не міг керувати автомобілем в стані алкогольного спяніння, так як автомобіль на той час стояв, а ОСОБА_3 розмовляв з працівниками поліції. Крім того, свідками в протоколі зазначені особи, які підтвердили тільки факт того, що приблизно після 04 години, в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проведення огляду. Але йому нічого не відомо, де і як затримали ОСОБА_3. Таким чином не можливо зробити висновок, з якою метою було запропоновано проходження огляду ОСОБА_3, і те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, і тому відмовився від огляду, свідками підтверджено не було. Працівники поліції на вул. Червоногвардійській не запросили свідків, не пояснили їм, що вони затримують ОСОБА_3 за підозрою в керуванні ним автомобілем в стані алкогольного спяніння і не запропонували при свідках на місці пройти огляд, від якого би він відмовився.

Заслухавши ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, допитавши в якості свідка ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суддя суду першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 245 КУпАП, всебічно, повно і обєктивно дослідив всі обставини справи, та правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, які суд першої інстанції дослідив під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 463961 від 29.04.2016 (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_3 відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, та наданими в суді поясненнями свідка ОСОБА_7, згідно яких ОСОБА_3 дійсно відмовився в їх присутності від проходження медичного огляду на стан спяніння (а.с.7-8); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, відповідно до яких ОСОБА_3 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення відмовився (а.с. 5, 9); поясненнями інспектора поліцейської роти № 1 батальйону УПП в м. Кіровограді ДПП ОСОБА_6, наданими в судовому засіданні, відповідно до яких патрульна поліцейська машина зупинила транспортний засіб марки «Skoda» д.н. НОМЕР_1, керував автомобілем саме ОСОБА_3, який не мав при собі жодних документів, у звязку з чим останнього було доставлено до відділку поліції, де, після встановлення особи водія відповідно до паспортних даних, було запропоновано в установленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного спяніння, на що ОСОБА_3 відповів відмовою; письмовими поясненнями ОСОБА_11 (а.с. 6) та його поясненнями, що містяться на відеозапису на диску DVD-R 16х, наданим на запит суду Управлінням патрульної поліції в м. Кіровограді (а.с. 31-32), відповідно до яких 29.04.2016 року саме ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «Skoda Super B» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння; постановою у справі про адміністративне правопорушення від 29.04.2016 року, відповідно до якої було встановлено, що 29.04.2016 року ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «Skoda Super B» державний номерний знак НОМЕР_1 та не мав при собі посвідчення водія категорії «В», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.46).

Таким чином погоджуюсь з висновками судді районного суду про те, що саме ОСОБА_3 керував вказаним транспортним автомобілем на час його зупинки працівниками поліції з явними ознаками алкогольного спяніння, та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_6 під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 на місці вчинення адміністративного правопорушення відмовився представитись, тобто назвати свої прізвище, імя, по-батькові, та надати працівникам поліції документи на транспортний засіб, через що працівники поліції були позбавлені можливості на місці вчинення адміністративного правопорушення встановити його особу, скласти протокол про адміністративне правопорушення, та запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку. Однак це було зроблено одразу після встановлення особи правопорушника у міському відділі поліції, коли батько ОСОБА_3 привіз паспорт сина та документи на автомобіль.

Допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення неточності, на які вказує захисник в своїй апеляційній скарзі, зокрема щодо неправильності зазначення часу вчинення адміністративного правопорушення, є не суттєвими, оскільки протокол складався вже після встановлення особи правопорушника, і ці неточності не вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції судового рішення щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП районний суд належним чином враховував характер вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність та обґрунтовано наклав на останнього адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 не має, через що постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Кіровоградської області.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2