"01" вересня 2016 р. Справа № 363/3141/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Баличева М.Б., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Головного Управління Держпраці у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на посаді директора ПАТ «ВДМ», юридична адреса: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19-Д, мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1, щодо якого складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 41 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

15.07.2016 року Головним Управлінням Держпрпаці у Київській області було проведено планову перевірку з додержання законодавства про працю та загальнообовязкового державного соціального страхування ПАТ «ВДМ» під час якої встановлено, що черговість надання відпусток на ПАТ «ВДМ» визначена графіком, затвердженим власником, та не доведеним до відома всіх працівників, що є порушенням ч. 4 ст. 79 КЗпП України. Крім того, ПАТ «ВДМ» письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки за два тижні, що є порушенням ч. 5 ст. 79 КЗпП України, заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки, що є порушенням ч. 4 ст. 115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки». Також, працівнику ОСОБА_2 надано щорічну основну відпустку з 03.04.2014 року по 26.04.2014 року відповідно до наказу № 03-К від 02.04.2014 року, а заробітну плату за весь час щорічної відпустки виплачено 08.04.2014 року; працівнику ОСОБА_3 надано щорічну основну відпустку з 02.06.2014 року по 25.06.2014 рік відповідно до наказу № 08-К від 30.05.2014 року, а заробітну плату за весь час щорічної відпустки виплачено 06.06.2014 року; працівнику ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку з 07.11.2014 року по 30.11.2014 року відповідно до наказу № 21-К від 05.11.2014 року, а заробітну плату за весь час щорічної відпустки виплачено 06.11.2014 року; працівнику ОСОБА_1 надано щорічну основну відпустку з 04.02.2015 року по 13.02.2015 року відповідно до наказу № 01-К від 03.02.2015 року, а заробітну плату за весь час щорічної відпустки виплачено 06.02.2015 року; працівнику ОСОБА_5 надано щорічну основну відпустку з 03.08.2015 року по 26.08.2015 року відповідно до наказу № 14-К від 30.07.2015 року, а заробітну плату за весь час щорічної відпустки виплачено 04.08.2015 року; працівнику ОСОБА_6 надано щорічну основну відпустку з 04.11.2015 року по 13.11.2015 року відповідно до наказу № 23-К від 02.11.2015 року, а заробітну плату за весь час щорічної відпустки виплачено 06.11.2015 року; працівнику ОСОБА_7 надано щорічну основну відпустку з 04.04.2016 року по 27.04.2016 року відповідно до наказу № 03-К від 01.04.2016 року, а заробітну плату за весь час щорічної відпустки виплачено 07.04.2016 року. При звільненні працівників виплата всіх сум, що належить їм від підприємства, не проводиться в день звільнення, що є порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України, працівника ОСОБА_8 звільнено 17.04.2015 року відповідно до наказу № 07-Квід 17.04.2016 року, а розрахункові кошти виплачено 20.04.2015 року; працівника ОСОБА_9 звільнено 29.02.2016 року відповідно до наказу № 01-К від 29.02.2016 року, а розрахункові кошти виплачено 04.03.2016 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, вину визнав повністю.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15.07.2016р. № 10-143/562, який складений у присутності ОСОБА_1 та підписаний останнім, актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування за № 10-143/795, наказом № 03-К від 02.04.2014 року, відомістю на виплату грошей № ВЗП 000010 за квітень 2014 року, наказом № 08-К від 30.05.2014 року, відомістю на виплату грошей № ВЗП 000016 за червень 2014 року, наказом № 21-К від 05.11.2014 року, відомістю на виплату грошей № ВЗП 000031 за листопад 2014 року, наказом № 01-К від 03.02.2015 року, відомістю на виплату грошей № ВЗП 000004 за лютий 2015 року, наказом № 14-К від 30.07.2015 року, відомістю на виплату грошей № ВЗП 000022 за серпень 2015 року, наказом № 23-К від 02.11.2015 року, відомістю на виплату грошей № ВЗП 000032 за листопад 2015 року, наказом № 03-К від 01.04.2016, відомістю на виплату грошей № ВЗП 000008 за квітень 2016 року, наказом № 07-К від 17.04.2015 року, відомістю на виплату грошей № ВЗП 000011 за квітень 2015 року, наказом № 01-К від 29.02.2016 року, відомістю на виплату грошей № ВЗП 000005 за лютий 2016 року.

Оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1, які виразилися в порушенні встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплаті їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП; провину ОСОБА_1 вважаю доведеною.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненного правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідки вчиненого ним правопорушення та ступінь його вини, відсутність обтяжуючих та пом'якшуючих обставин вчинення правопорушення, вважаю, що адміністративним стягненням, необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень повинна бути міра відповідальності у виді штрафу в межах санкції статті, за якою він притягується до відповідальності.

Відповідно до статті 40 - 1 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

На підставі ст.ст. 33, 40-1 41,283,284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 ( пятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 (шістдесят) коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя М.Б. Баличева