Справа № 428/6739/16-п
Провадження № 33/782/77/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Шапка В. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08.08.2016 року, -

встановив:

Оскаржуваною постановою судді районного суду

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень та стягнуто судовий збір в сумі 275 гривні 60 копійок.

Згідно постанови судді ОСОБА_2 09.05.2016 року, о 14-10 годині 00 хвилин по вул. Першотравнева, 104 -а, с. Метьолкіне, м. Сєвєродонецька керував автомобілем «ГАЗ 3110» державний знак номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що суддею районного суду були не неповно досліджені обставини справи, постанова винесена з порушення норм процесуального права, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Апелянт стверджує, що суд не з'ясував причин зупинки автомобіля працівниками поліції, яким він керував, та що були порушені вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, його огляд на стан сп'яніння було проведено з порушенням вимог закону, які регулюють цю процедуру, а тому проведений огляд вважає недійсним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Вважаю, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в міському суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя визнав доказами його вини дані протоколу про адміністративне правопорушення, дані тесту на алкоголь газоаналізатора "Драгер" та пояснення у суді свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Однак протокол є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з рішенням судді місцевого суду, з огляду на те, що поза увагою судді та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівника ДПС, який складав протокол відносно ОСОБА_2 не відповідали встановленим законом вимогам.

Як вбачається зі змісту вказаного протоколу, він складений з грубим порушенням вимог ст.ст.254, 256 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, у матеріалах справи відсутня розписка ОСОБА_2 з даного приводу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 09.05.2016 року, о 14-10 годині 00 хвилин по вул. Першотравнева, 104 -а, с. Метьолкіне, м. Сєвєродонецька керував автомобілем «ГАЗ 3110» державний знак номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відмова ж особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. Вказаними нормативними документами передбачено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану сп'яніння. П.п. 3, 4, 6 Постанови та п.п. 1, 2, 3, 6, 7 ч. 1 Інструкції передбачено, що огляд проводиться поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених для застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

В разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України огляд на стан сп'яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, а саме: 1) запах алкоголю з порожнини рота; 2) порушення координації рухів; 3) порушення мови; 4) виражене тремтіння пальців рук; 5) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; 6) поведінка, що не відповідає обстановці.

Аналізуючи положення нормативних актів, що передбачають порядок направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння, суд приходить до висновку, що вищезазначені нормативні акти вимагають направляти до закладу охорони здоров'я не всіх водіїв, а лише тих, які відмовились від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу чи висловили незгоду з його результатами, а також осіб, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що особа перебуває в стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Докази, які б вказували на дотримання працівниками поліції порядку огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та присутності при цьому свідків, в справі відсутні.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення в ньому не зазначені явні ознаки алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з рота, почервоніння обличчя та очей, нестійка хода, які б стали підставою для проведення відповідного огляду і були наявні в ОСОБА_2 а також те, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України» (а.с.1).

В даному випадку, інспектор ДПС, у разі перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння або у разі наявності у нього ознак перебування в такому стані, зобов'язаний був відсторонити останнього від керування автомобілем та, у разі відмови на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, зобов'язаний був вказати про це в протоколі, а далі повинен був забезпечити його доставку до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп'яніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також зазначити про це в протоколі.

Разом з цим, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №904395 від 09.05.2016 року, інспектором ДПС в протоколі, всупереч вимогам ст.. 266 КУпАП взагалі не зазначено, що працівники ДПС пропонували ОСОБА_2 пройти на місці зупинки огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку (а.с.1).

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на вказані вимоги закону.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим судом першої інстанції не приведені мотиви відхилення показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та відхилення доводів самого ОСОБА_2 про те, що він не вживав алкогольні напої в день, коли керував транспортним засобом.

Також, ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції не звернув уваги, що усупереч п. 1 ч. 2 Інструкціії з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, до складеного протоколу про адміністративне правопорушення не були долучені письмові пояснення правопорушника та пояснення свідків правопорушення, їх підписи в протоколі відсутні, викладені в протоколі обставини засвідчені лише підписом працівника поліції, що складав протокол.

Окрім того, судом першої інстанції не перевірені та не спростовані пояснення ОСОБА_2 стосовно того, що при проведені тесту на алкоголь медпрацівниками було використано мундштук для алкотестера, який неодноразово вже був використаний, судом не було досліджено інструкцію до приладу «Драгер» з огляду на те, що вказаний прибор має погрішність виміру, чи дозволений він до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та чи має він відповідно до п.п. 1.6, 2.1, 2.3, 2.5, 2.6 Інструкція свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку, які перед проведенням огляду уповноважена на проведення огляду особа надає на вимогу особи, яка підлягає огляду.

Вказані обставини підтвердив апеляційному суду ОСОБА_2 який категорично заперечував про те, що йому взагалі пропонувалося працівниками ДАІ на місці його зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестеру. Пояснення ОСОБА_2А об'єктивно підтверджуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Всі перераховані вище обставини, у своїй сукупності, дають апеляційному суду прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_2 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, а тому в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею суду першої інстанції рішення про визнання ОСОБА_2 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення було складено працівником ДАІ в порушення вимог п.п.5.1, 5.2 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

За таких обставин постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08.08.2016 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього було накладено адміністративне стягнення у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: