Справа № 487/3569/16-п 07.09.2016 07.09.2016 07.09.2016
Номер провадження: 33/784/183/16
Провадження: № 33/784/183/16 Суддя суду першої інстанції: Кузьменко В.В.
Категорія: ст.122-4, 124 КУпАП Суддя апеляційного суду: Хомік І.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 вересня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді - Хоміка І.М.

за участю секретаря - Тимошенка О.С.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

представника правопорушника: ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4.

потерпілої ОСОБА_5

розглянув справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Липецьк, Російської Федерації, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, 05.07.2016 року відносно ОСОБА_2 інспектором розшуку та дізнання складено протокол про адміністративні правопорушення, відповідно до яких 05.06.2016 року ОСОБА_2 о 02:10 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Миколаєві, рухаючись заднім ходом по прилеглій дворовій дорозі по вул. Озерна, не впевнившись у безпеці свого маневру допустив наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, водій якого знаходився поза межами свого транспортного засобу. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого, ОСОБА_2 залишив місце пригоди.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою адміністративне провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки ОСОБА_2 не було повідомлено належним чином про час та дату розгляду адміністративної справи, чим порушено право ОСОБА_2 на захист своїх прав та інтересів. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що під час ДТП за кермом автомобіля «Daewoo Lanos» знаходився саме ОСОБА_2 Між тим, вказує на те, що зазначений автомобіль належить ОСОБА_7, якого ОСОБА_2 взагалі не знає. Таким чином, суд першої інстанції не дослідив докази та під час винесення постанови послався лише на покази потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8, покази яких жодним чином не підтверджують винність ОСОБА_2 у ДТП.З урахуванням викладеного представник правопорушника вважає, що суд першої інстанції обмежився поверхневим дослідженням обставин не дослідивши жодного доказу.

Крім того, представник правопорушника зазначає, що ним, заздалегідь, подано клопотання щодо перенесення розгляду справи на іншу дату, однак справу було розглянуто без урахування його клопотання, чим суд порушив вимоги закону.

Також представник правопорушника просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропустив його з поважних причин, а саме те, що про винесену постанову дізнався лише 04.08.2016 року коли знайомився з матеріалами адміністративної справи.

Вислухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3, та захисника ОСОБА_4, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_5, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Що стосується посилань представника правопорушника з приводу порушеного строку на апеляційне оскарження, то необхідно зазначити, що строк для подачі апеляційної скарги ним не порушено, оскільки з матеріалів справи вбачається, що постанову винесено без участі правопорушника, крім того міститься клопотання представника ОСОБА_3 щодо відкладення розгляду справи та надання йому можливості ознайомитись з матеріалами адміністративної справи від 26.07.2016 року. З винесеною постановою представник ознайомлений 04.08.2016 року під час ознайомлення з матеріалами справи, тому строк для подачі апеляційної скарги слід рахувати з 04.08.2016 року та кінцевою датою подачі є 14.08.2016 року. Апеляційна скарга подана 12.08.2016 року до суду першої інстанції, тому строк оскарження постанови суду не є пропущеним.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді адміністративної справи суд не дотримався вказаних вимог.

Зокрема, розгляд справи проведено судом без участі учасників провадження.

В матеріалах адміністративної справи міститься клопотання представника ОСОБА_3 від 26.07.2016 року щодо відкладення розгляду справи та надання матеріалів справи для ознайомлення, але суд першої інстанції проігнорував зазначене клопотання та 27.07.2016 року розглянув справу, чим порушив права учасників судового розгляду.

В зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги щодо порушень прав ОСОБА_2 та його представника є слушними, тому апеляційний суд, з метою відновлення прав учасників процесу, провів повний розгляд справи, забезпечивши участь всіх сторін та учасників процесу.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_2 вказаних адміністративних правопорушень підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5, яка пояснила, що 05.06.2016 року о 01:25 годині вона приїхала додому за адресою АДРЕСА_1, та залишила свій автомобіль НОМЕР_2, під під'їздом будинку. 05.06.2016 року о 14:00 годині вона вийшла з будинку та побачила, що її автомобіль пошкоджений та стоїть приблизно на метр далі від місця стоянки, де вона його залишила. Вона звернулася до поліції та до свого брата ОСОБА_9, що також працює в поліції. Їй повідомили, що зіткнення було вчинено автомобілем Daewoo Lanos», білого кольору, державний номер НОМЕР_3. По базі поліцейських даних було встановлено, що десь за місяць до цієї події вказаний автомобіль попадав в поле зору працівників поліції, які складали протокол на водія цього транспортного засобу ОСОБА_2 Її брату вдалося розшукати ОСОБА_2 і він зв'язувався з ним по мобільному телефону. ОСОБА_2 приїжджав в м. Миколаїв, зустрічався з нею, вибачався та обіцяв відшкодувати завдану шкоду. Потім він обіцяв сам відремонтувати її автомобіль, потім взагалі став заперечувати свою причетність до ДТП.

З пояснень свідка ОСОБА_8 що 05.06.2016 року близько 02:10 години він разом з друзями сидів у дворі біля будинку АДРЕСА_3. Почувши сильний звук удару, в другому кінці двору, одразу вийшли на дорогу цього двору, оскільки один з автомобілів, що скоїв ДТП, намагався залишити місце події та рухався в їх напрямку. Вони встигли запам'ятати марку, модель та державний номер автомобіля, який намагався втекти. Після цього, одразу викликали поліцію. Вони намагались зупинити автомобіль, але він ледве не наїхав на них (а.с.8).

З рапорту інспектора патрульної поліції м. Миколаєва Давидової О.А. вбачається, що 05.06.2016 року о 02:19 годині надійшов виклик про ДТП за адресою АДРЕСА_3.Прибувши на місце ДТП було виявлено, що транспортний засіб «Daewoo Lanos» державний номер НОМЕР_4 був пошкоджений. Власника автомобіля на місці не було. Заявник ОСОБА_8, який бачив як автомобіль НОМЕР_1 покидав місце скоєння ДТП поїхав в сторону вул. Лазурна. Екіпажем поліції було знайдено автомобіль, який покинув місце ДТП за адресою вул. Лазурна 18-б. На ньому були виявлені пошкодження, характерні для зіткнення. Водія біля машини не було (а.с.6).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердив показання потерпілої ОСОБА_5 і повідомив, що дійсно через Інтернет розшукав правопорушника ОСОБА_2, з яким спілкувався по телефону. Спочатку він повністю заперечував свою причетність до ДТП і кинув слухавку. Після цього він протелефонував батьку ОСОБА_2, який сказав, що йому син розповідав про вчинене ним ДТП в м. Миколаєві, запевнивши його в тому, що вони повністю відшкодують завдані збитки. Зразу ж після цього йому зателефонував сам правопорушник ОСОБА_2, який став вибачатися за ДТП і обіцяти відшкодувати завдані збитки. Через декілька днів ОСОБА_2 приїхав в м. Миколаєв і він з сестрою та другими своїми родичами, і з поліцейським зустрічались біля автовокзалу з ОСОБА_2, який сам сфотографував всі пошкодження на автомобілі потерпілої та взяв всі рахунки, виписані авторемонтним підприємством, пообіцявши приїхати приблизно через неділю та оплатити весь ремонт. При цьому ОСОБА_2 просив їх допомогти йому з поліцейськими, щоб його не позбавили прав на керування транспортними засобами. Приїхавши в черговий раз до Миколаєва ОСОБА_2 став казати про високу ціну ремонту і пообіцяв власними силами здійснити ремонт автомобіля, що йому обійдеться значно дешевше. Потім він весь час відкладав свій приїзд, неодноразово його переносив, а згодом взагалі відмовився від того, що він винен в ДТП і від того, що повинен відшкодовувати збитки, і взагалі перестав відповідати на дзвінки.

Свідок ОСОБА_11, який працює у відділі карного розшуку поліцейського підрозділу, дав показання, які повністю узгоджуються з вищенаведеними показаннями потерпілої і свідків. Зокрема, він підтвердив, що ОСОБА_2 не заперечував факту керування ним транспортним засобом і вчинення ДТП з припаркованим автомобілем потерпілої, але надати пояснення категорично відмовився. ОСОБА_2 дійсно декілька разів приїжджав в м. Миколаєв і обіцяв потерпілій повністю відшкодувати завдані збитки. Під час складання протоколу на ОСОБА_2 він підписувати його відмовився. За місцем проживання власника автомобіля ОСОБА_7 він послав відповідний запит та доручення, але по цей час відповіді не отримав.

Вищенаведені показання потерпілої і свідків суд кладе в основу свого рішення, оскільки їх показання є послідовними, логічними та такими, що повністю узгоджуються між собою і їх правдивість фактично підтверджується показаннями самого правопорушника ОСОБА_2

Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_2 повністю підтвердив показання потерпілої і свідків і наявність своїх намірів відшкодувати завдані в результаті ДТП збитки. Зараз це пояснює лише своїм «совістливим ставленням» до ситуації. Але в цій частині його пояснення суд сприймає критично, як намір правопорушника уникнути відповідальності.

Доводи ОСОБА_2 про його непричетність до ДТП і перебування його в цей час в Закарпатській області є голослівними і будь-якими доказами не підтверджуються.

З моменту подачі апеляційної скарги і до її розгляду в апеляційному суді у правопорушника було достатньо часу надати суду відповідні докази, що ним не здійснено. Клопотання ОСОБА_2 про надання йому можливості забезпечити до суду явку свідка, який може підтвердити факт його перебування в Закарпатській області не може бути задоволеним, оскільки, воно, по-перше виходить за рамки апеляційних вимог, а по-друге, цей свідок може виявитись зацікавленою особою, що суд, в рамках цього провадження, не в змозі належним чином перепровірити.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, але постанова суду, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 289, 294 КУпАП , суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2016 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області І.М. Хомік