АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2

представника особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 340 гривень на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 26 жовтня 2015 року о 19 год. 20 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Хюндай», державний номер НОМЕР_1, не надав дорогу транспортному засобу, що завершував рух через перехрестя на площі Ленінградській в м. Києві, у результаті чого спричинив зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з вказаною постановою місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що постанова судді місцевого суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суддя місцевого суду розглянув справу не об'єктивно та упереджено, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються доказами.

Апелянт зазначав, що суддею місцевого суду при розгляді справи порушено вимоги Конституції України щодо змагальності сторін, повного фіксування судового процесу технічними засобами, неупередженості судді та забезпечення рівності учасників судового процесу перед законом і судом. Також не виконано вимоги щодо повного, всебічного, об'єктивного, безпосереднього дослідження доказів, їх достовірності та аналізу взаємозв'язку у їх сукупності.

Зазначав, що суддею місцевого суду не враховано дані відеозапису та циклограми роботи світлофорів, при співставленні яких убачається, що він та інші автомобілі розпочали рух на зелений сигнал світлофора, а для напрямку водія ОСОБА_4 вже 3 секунди горів червоний сигнал світлофора, оскільки в напрямку руху останнього зелений сигнал світлофору закінчує горіти на 6 секунд раніше, ніж загориться зелений сигнал для напрямку, по яком рухався апелянт.

За таких обставин безпідставним є також посилання судді місцевого суду в постанові на п. п. 16.8 та 16.5 Правил, оскільки водій ОСОБА_4 виїхав на перехрестя після того, як на світлофорі з його напрямку вже більше 3 секунд горів червоний сигнал.

На переконання апелянта, неочікувана поява праворуч від нього на великій швидкості автомобіля «Шкода» під керуванням ОСОБА_4 створила небезпеку для його руху і реальну загрозу життю, та за таких обставин він не мав можливості уникнути зіткнення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_4, який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити в силі постанову місцевого суду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляції, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Відповідно до пункту 16.5. Правил, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, за обставин, викладених у постанові судді, є обґрунтованим та підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності, дослідженими й належно перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано об'єктивну оцінку.

Як вірно встановив місцевий суд, наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, підтверджується данимипротоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), схемою дорожньо-транспортної пригоди від 26 жовтня 2015 року, з якої убачається місце розташування транспортних засобів після їх зіткнення та локалізація пошкоджень (а.с. 2), поясненнями ОСОБА_2 від 26 жовтня 2015 року, який вказував на те, що після увімкнення зеленого сигналу світлофору, він розпочав рух зі сторони Харківського шосе у бік проспекту Миру у місті Києві, та виїхавши на перехрестя, відчув удар автомобіля «Шкода», державний номер НОМЕР_2, який виїхав зі сторони проспекту Гагаріна на червоний сигнал світлофора (а.с.3), поясненнями водія ОСОБА_4 від 26 жовтня 2015 року, у відповідності до яких автомобіль «Хюндай», державний номер НОМЕР_1, не дав йому завершити переїзд перехрестя , здійснивши удар в його автомобіль (а.с. 4).

Колегія суддів погоджується з висновком судді місцевого суду, що водій ОСОБА_4, який виїхав на перехрестя на дозволяючий рух сигнал світлофора, мав переважне право завершити проїзд перехрестя по відношенню до водія ОСОБА_2, який наближався до перехрестя. Про вказане свідчить і характер пошкоджень транспортних засобів: пошкодження задньої лівої частини автомобіля водія ОСОБА_4 та передньої частини автомобіля ОСОБА_2

За таких обставин, суддя місцевого суду, заслухавши у судовому засіданні та надавши оцінку поясненням обох сторін, обґрунтовано поклав в основу своєї постанови пояснення водія ОСОБА_4, які узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та схеми дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, не приймаючи до уваги пояснення водія ОСОБА_2 про обставини дорожньо-транспортної пригоди, суддя місцевого суду навів мотиви, якими він керувався, а тому доводи апеляційної скарги про порушення принципів змагальності та об'єктивності при розгляді справи, є безпідставними.

Постановою судді Апеляційного суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 було призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

З повідомлення судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 28 липня 2016 року убачається, що встановити причинний зв'язок між діями учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_4, та виникненням дорожньо-транспортної пригоди по наданому на експертизу відеозапису та матеріалам справи з технічної точки зору не виявляється можливим.

Матеріали справи не містять даних про те, що водій ОСОБА_4 виїхав на регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофора, а тому відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо цього є необґрунтованими.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на наявний у матеріалах справи відеозапис, як на доказ руху ОСОБА_4 на червоний сигнал світлофора, судом апеляційної інстанції не може бути взятий до уваги, оскільки він має низьку якість, зафіксовані на ньому зображення транспортних засобів нечіткі та дрібномасштабні, а ракурс зйомки не дозволяє встановити прив'язку транспортних засобів до елементів дороги та перехрестя.

Пояснення захисника ОСОБА_3, з посиланням на діаграму світлофорного регулювання, про те, що на момент початку руху ОСОБА_2 на зелений сигнал світлофора, для водія ОСОБА_4 вже 3 секунди був увімкнений червони сигнал світлофора, мають характер припущень, та не можуть бути покладені в основу аналізу дій ОСОБА_4

Переконливих доказів на підтвердження доводів апелянта про рух водія ОСОБА_4 на червоний сигнал світлофора, що на його переконання стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, до апеляційної скарги не долучено та у судовому засіданні під час апеляційного розгляду апелянтом та його захисником не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення суддею місцевого суду норм процесуального права через відмову у фіксуванні судового процесу технічними засобами є такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки чинним Кодексом про адміністративні правопорушення України повна фіксація судового засідання технічними засобами не передбачена.

Безумовних доводів на спростовування висновків судді місцевого суду і на наявність підстав для її скасування та закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, суддя місцевого суду розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КпАП України, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.

Порушення водієм ОСОБА_2 вимог пункту 16.5 Правил знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Інші доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва В.В.Мельник