єдиний унікальний номер справи 423/1834/16-п
номер провадження 3/423/1006/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року

Суддя Попаснянського районного суду Луганської області Архипенко А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився м. Привілля, Луганської області, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт : ЕМ 841828 вид. 01.03.2001 р., РНОКПП НОМЕР_1, начальник Відокремленого підрозділу «Спеціалізованого управління» ДП «Первомайськвугілля»,

за ст. 41 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

01 червня 2016 року головним державним інспектором відділу державного нагляду в сфері трудових відносин ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно гр.ОСОБА_1Г, в якому зазначено, що ОСОБА_1, за час виконання обов»язків начальника відокремленого підрозділу «Спеціалізоване управління державного підприємства «Первомайсьвугілля», перебуваючи на посаді з 15 березня 2005 року, вчинив адміністративне правопорушення законодавства про працю, відповідальність за що передбачена ст..41 ч.1 КУпАП, а саме:

-при наданні працівникам щорічної відпустки, виплата заробітної плати за час відпустки не сплачується за три дні до початку, що є порушенням ст. 115 ч.4 КЗпП України та ст. 21 ЗУ «Про відпустки»;

-при звільненні з жодним працівником не був проведений остаточний розрахунок у день звільнення, що не відповідає вимогам ст. 116 ч.1 КЗпП України,

-звільненим працівникам протягом 2015 та 2016 р. заробіток за весь час затримки виплати розрахункової суми не нарахований і не сплачений, що є порушенням ст. 117 КЗпП України.

До дійсного протоколу додані наступні документи:

-витяг з акту перевірки додержання субєктом господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 19.05.2016

-припис № 12-09-83/0005-001 від 01 червня 2016 року,

-копія наказу від 14 березня 2005 року «про призначення ОСОБА_1 начальником ВП «Первомайське спецуправління» ДП «Первоамйськвугілля».

-довідка про чисельність працівників, довідка про використання коштів підприємства, довідка про нараховану та невиплачену заробітну плату, довідка про здійснення остаточних розрахунків .

ОСОБА_1 до суду не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, надав на адресу суду заперечення, в якому просив розглянути адміністративну справу без його участі, свою вину не визнав, зазначив, що відокремлений підрозділ «Спеціалізоване управління» державного підприємства «Первомайсьвугілля» не являється юридичною особою, а являється обособленим підрозділом ДП «Первомайськвугілля» і всі виплати здійснюються від надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок підрозділу, тому що основними платниками за виконані роботи являються підприємства обєднання.

Розглянувши наданий протокол про адміністративне правопорушення із доданими документами, суд зазначає наступне.

Ст.41 КУпАП у розумінні поняття порушення вимого законодавства про працю, передбачає, зокрема - порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі посадовими посадових особами підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадянами - субєктів підприємницької діяльності.

При цьому, суб'єктами відповідно до 1 ч. цієї статті являються посадові особи, на яких законодавством покладено обов'язки з дотримання вимог законодавства про працю.

Згідно статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

У КУпАП не міститься визначення поняття «посадова особа», що обумовлює необхідність звернення до інших правових актів, у яких тлумачиться дана дефініція. Частина 2 ст. 19 Конституції України проголошує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України, однак визначення посадової особи в тексті Основного Закону немає.

Стаття 2 Закону України «Про державну службу» містить визначення понять «посада» та «посадова особа», а саме: посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Враховуючи встановлені законодавством відповідні правові визначення , суд зазначає, що в даному адміністративному матеріалі, окрім копії наказу про призначення ОСОБА_1 начальником ВП «Первомайське спеціалізоване управління» ДП «Первомайськвугілля», відсутні будь-які матеріали, з яких можна було б встановити коло службових обовязків, покладених на відповідну особу (в даному випадку на начальника ВП «Первомайське спецуправління» ДП «Первомайськвугілля»), хоча в описовій частині складеного протоколу є посилання на пукти «положення» ( не визначено якого).

Також в наданих матеріалах відсутні підтвердження щодо перебування у трудових відносинах працівників, щодо яких допущено порушення виплати заробітної плати, плати за час відпустки та розрахунків при звільненні, із відповідним підприємством, що унеможливлює встановити наявність відповідного зобов»язання перед працівниками та в описовій частині складеного протоколу не міститься відомостей щодо періоду часу, за який були встановлені перелічені вищезазначені порушення законодавства про працю ( порушення положень ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу) .

А так, не спростовуючи наявності факту про порушення законодавства про працю (що являється адміністративним правопорушенням), тому що даний факт встановлений при проведенні відповідної перевірки уповноваженим органом, який здійснює нагляд у сфері трудових відносин, суд зазначає, що доказів щодо вини особи у вчиненні даного адміністративного правопорушення у дійсні адміністративні справі немає.

В розумінні ст.. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А так, враховуючи заперечення ОСОБА_1, суд вважає, що дана адміністративна справа не містить необхідних доказів, що унеможливлює проведення всебічного, повного та об»єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, як вимагає ст..252 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає необхідним повернути дану справу на до оформлення.

Приймаючи рішення про повернення на до оформлення, суд посилається на практику Європейського Суду з прав людини, тому що відповідно до ст..19 ЗУ «Про міжнародні договори України», ст..17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов»язкова до застосування судами як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права із за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксера де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998р., п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009р.) , а також що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно ст. 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обгрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Зазначені недоліки унеможливлюють всебічний, повний та обєктивний розгляд справи відносно певної особи, що є підставами для повернення цієї адміністративної справи на дооформлення.

Керуючись ст.ст. 256 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП, - повернути до Головного Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Луганській області для до оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя : А.В.Архипенко