Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/176/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Гончар В.М., розглянув в режимі відеоконференції у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 грн. та стягнено судовий збір в розмірі 275,60 грн. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 05.06.2016 року о 22 год. 00 хв. в м. Світловодськ Кіровоградської області по вул. Миру керував транспортним засобом мопедом «Хонда Такт», б/н з явними ознаки наркотичного спяніння ( розширені зіниці ока, що не реагують на світло, підвищена жвавість ходи та рухів, не природна блідність обличчя ), від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного спяніння відмовився в установленому порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, не оспорюючи фактичних обставин справи, просить постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року змінити в частині накладеного адміністративного стягнення, обравши йому стягнення у виді адміністративного арешту. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, не врахувавши, що він вказував на тяжке матеріальне становище та відсутністю коштів на сплату штрафу, що у нього на утриманні знаходиться двоє дітей його дружини, з якою проживає без реєстрації шлюбу.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 вимоги поданої апеляції підтримав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких обставин.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи ОСОБА_3 вид та міру адміністративного стягнення, суд першої інстанції враховував характер вчиненого адміністративного правопорушення, стан наркотичного спяніння, його особу як правопорушника, який не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ступінь його вини та прийшов до висновку про необхідність накладення на нього стягнення у виді штрафу яке є мінімальним стягненням.

У свою чергу, положення ст. 23 КУпАП передбачають, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При цьому, пленум Верховного суду України у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертає увагу на те, що адміністративне стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що помякшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП на час розгляду справи передбачала відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Однак, зважаючи на положення ч. 9 ст.294 КУпАП, апеляційний суд не вправі при зміні постанови районного суду у частині накладення стягнення, у межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, посилювати стягнення.

Оскільки за санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, окрім штрафу, є інші альтернативні стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами та адміністративний арешт, як відносно водія так і інших осіб, а такі стягнення, відповідно до ст.24 КУпАП є більш суворими, ніж штраф, суд апеляційної інстанції не може його застосувати, оскільки це було б посиленням стягнення.

Враховуючи зазначене вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо скасування постанови суду першої інстанції та зміни постанови в частині накладення адміністративного стягнення, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року щодо нього, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

Згідно оригіналу

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2