Справа № 163/2077/16-п
Провадження № 3/163/1390/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л., розглянувши, направлені Любомльським ВП ГУНП у Волинській області, матеріали справи за протоколом №АП2 №458851 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії АС №994123, виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 02.11.2005 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 29 липня 2016 року о 22 год. 20 хв. по вул. Шковороди в смт. Шацьк Волинської області керував автомобілем марки «Peugeot 405», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9. (а) Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в суді факт вчинення правопорушення визнав повністю та пояснив, що 29.07.2016 року приблизно о 16 год. він випив пляшку пива алкогольного, а за кермо автомобіля сів орієнтовно через 6 годин, оскільки спянілим себе не відчував та почувався нормально, після цього був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти медичний огляд для визначення стану його алкогольного спяніння. За результатами огляду, який проводився за допомогою приладу «Драгер», алкотест показав 0,22 проміле, у звязку із чим відносно нього було складено протокол за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП. Тоді, приблизно за одну годину, він поїхав в лікарню, щоб повторно пройти медичне освідування, оскільки засумнівався у результатах попереднього огляду. За результатами повторного огляду, алкотест показав 0,08 проміле, що є меншим від допустимої норми. У вчиненому щиро розкаявся, запевнивши суд, що в подальшому не порушуватиме правил дорожнього руху. Просив суд його суворо не карати, не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки на його утриманні перебуває батько, який є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду, неповнолітня дитина від першого шлюбу, його дружина хоча і працює, однак отримує невелику заробітну плату, сам він ніде не працює, а право керування є його основним та єдиним заробітком, а позбавлення такого права поставить його сімю в скрутне матеріальне становище.

Крім особистого зізнання ОСОБА_1 в суді, його вина у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, підтверджується зібраними у справі та дослідженими в суді письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №458851 від 29.07.2016 року (а.с.1); письмовими поясненнями ОСОБА_1, викладеними у зазначеному протоколі, які є аналогічними тим, що останній давав в судовому засіданні (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом алкотесту «Драгер» №6810 від 29.07.2016 року, відповідно до якого 29.07.2016 року о 22:27 год. в організмі громадянина ОСОБА_1 вміст алкоголю в його крові становив 0,22 проміле, що є більшим від допустимої норми (а.с.2-3), письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 29.07.2016 року (а.с.4); рапортом інспектора роти №4 батальйону УПП у м.Луцьк ДПП ОСОБА_4 від 29.07.2016 року (а.с.5).

Таким чином, на підставі досліджених по справі письмових доказів, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наданий в судовому засіданні правопорушником консультаційний висновок спеціаліста ТМО Любомльського і Шацького районів від 29.07.2016 року, у якому зазначено, що цього дня о 23:25 год. ОСОБА_1 перебував у тверезому стані (результати алкотесту «Драгер» - 0,08%), до уваги судом не приймається, оскільки дане медичне освідування останнього проводилось через одну годину після проведення попереднього огляду співробітниками поліції з використанням алкотесту «Драгер», з результатами якого ОСОБА_1 погодився, визнавши, що о 16:30 год. він вживав алкоголь, при цьому проведення освідування у медичному закладі у працівників поліції не вимагав та на такому не наполягав.

Разом з тим, вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1, у відповідності до ст.ст. 23, 33 КУпАП, суд керується тим, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Зокрема, суд враховує, що правопорушник вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю та у скоєному щиро розкаявся, що у відповідності до положень ст. 34 КУпАП визнає, як обставину, що помякшує відповідальність винного.

Суд приймає до уваги й характер вчиненого правопорушення, при якому вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 складав 0,22 проміле, що є незначним перевищенням допустимої норми - 0,2 проміле, яка визначена пунктом 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за N 1413/27858.

Крім цього, ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, не працює та на обліку в Любомльському районному центрі зайнятості не перебуває, у звязку із чим допомоги по безробіттю не отримує. До складу сімї ОСОБА_1 входить четверо осіб, з яких: неповнолітня дитина донька Дарія, ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина ОСОБА_1 ОСОБА_5 працює вихователем в ДНЗ №2 м.Любомль та отримує заробітну плату в розмірі 2227,24 грн. в місяць, його батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є інвалідом І групи (захворювання, повязане з проходженням військової служби), та потребує постійного стороннього догляду. За місцем проживання скарг на поведінку ОСОБА_1 до виконкому міської ради не надходило.

Такі обставини свідчать про тяжке соціальне і майнове становище правопорушника та в своїй сукупності є такими, що суттєво пом'якшують його відповідальність, при цьому будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність останнього в судовому засіданні не встановлено.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП в редакції 07.07.2016 року, яка набрала чинності з 27.07.2016 року, передбачає стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи встановлені судом конкретні обставини справи, дані про особу правопорушника, а також сукупність пом'якшуючих відповідальність обставин, суд вважає, що накладення на ОСОБА_1 стягнення у відповідності до санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідатиме характеру правопорушення і особі порушника та суперечитиме положенням ст.ст. 23, 33 КУпАП, оскільки буде явно неспіврозмірним практичній ролі «правопорушення і відповідальності».

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зважуючи на сукупність вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування ст.22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого порушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням

На підставі п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір з ОСОБА_1 не стягується.

Керуючись ст.22, ч.1 ст.130, ст. 221, ст.283, ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв'язку з малозначністю вчиненого ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та обмежитись відносно нього усним зауваженням.

Вилучене посвідчення водія серії ВАН №321172 повернути ОСОБА_1.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_7