АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 33/796/746/2016 Суддя 1 інстанції Федюк О.О., Категорія : ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Мороз І.М., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, проживає: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер платника податку - НОМЕР_1

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановив суд, ОСОБА_3 7 лютого 2016 року о 21 год. 45 хв. керував автомобілем НОМЕР_2 по бульвару Будівельників в м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода. Від проходження медичного огляду у лікаря нарколога у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, просить скасувати постанову суду першої інстанції про визнання його винним. Апелянт в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постанова суду винесена з порушенням норм законодавства та його неправомірно притягнуто до відповідальності, оскільки він не керував транспортним засобом, а знаходився в ньому з вимкненим двигуном, у нерухомому стані на місці водія та чекав на нього, який повинен був привезти запчастини для заміни. Зазначає, що відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки не виконував функції водія. Крім іншого зазначає, що накладене стягнення є занадто суворим і позбавлення права керування транспортним засобом фактично позбавляє його родину доходу та засобів для існування, зважаючи на його сімейний стан та наявність двох неповнолітніх дітей.

Також просить поновити строк на оскарження постанови, що був ним пропущений з поважних причин, оскільки він належним чином повідомленим про розгляд справи не був та про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 20 квітня 2016 року.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_3 про розгляд 17 березня 2016 року справи належним чином повідомлений не був, копію постанови у визначені строки не отримав, що є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, тому строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста ОСОБА_1 від 17 березня 2016 року підлягає поновленню.

Переглянувши справу у межах апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_5, який підтвердив пояснення ОСОБА_3, перевіривши матеріали адміністративної справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Обставини викладені в апеляційній скарзі щодо невинуватості у вчиненні ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, належними та допустимими доказами під час перегляду постанови в апеляційному порядку не підтвердились, здобути нові докази задля перевірки цих обставин не вдалось за можливе, а пояснення свідка ОСОБА_5 не можуть бути взятими до уваги, з огляду на їх родинні стосунки, з урахуванням чого в апеляційного суду відсутні достатні підстави на визнання ОСОБА_3 невинуватим та скасування постанови суду з цих підстав.

Однак, накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суддя не дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, при цьому не врахував характер правопорушення, особу правопорушника, обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Суддею не встановлені обставини, що обтяжують та пом'якшують відповідальність, і накладено найсуворіший вид стягнення, без належного обґрунтування, що є неправильним.

ОСОБА_3 за матеріалами адміністративної справи раніше до адміністративної відповідальностіне притягувався, має на утриманні двох малолітніх дітей, неофіційно працює таксистом.

З урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин, та відсутності обставин, що обтяжують відповідальність вважаю, що стягнення належить пом'якшити з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити, поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, змінити, пом'якшити вид стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 рік на накладення штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить три тисячі чотириста гривень.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва І.М.Мороз