ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 червня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000 гривень з конфіскацією продукції.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 275,60 гривень,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 25 травня 2016 року об 11.30 год. на заправці ТНК за адресою: АДРЕСА_2, здійснив реалізацію газу на автозаправній станції, місце по реалізації газу було орендовано. Газом ОСОБА_2 торгував без будь-яких дозвільних документів, не будучи суб'єктом підприємницької діяльності здійснював господарську діяльність без державної реєстрації як суб'єкт господарювання, чим порушив ч.1 ст.164 КУпАП та п.2 ст.19 п.1 ст.58 ГК України № 436-IV від 16 січня 2003 року п.2 ст.50 ЦК України № 435- IV від 16 січня 2003 року.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000 гривень з конфіскацією продукції.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що матеріалами справи не доведено жодної з ознак підприємницької діяльності, не встановлено жодної особи, якій він продав газ, просив скасувати постанову, справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з'явився, однак є дані про своєчасне його сповіщення про місце та час розгляду справи. 27 серпня 2016 року ОСОБА_2 особисто отримав судовий виклик на 05 вересня 2016 року на 13.00 год. до апеляційного суду, клопотань від останнього про відкладення розгляду справи не надходило.

Таким чином, неявка ОСОБА_2 не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак дані вимоги закону судом при розгляді справи щодо ОСОБА_2 виконані не в повному обсязі.

Так, згідно диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

При цьому, відповідно до правової суті самих понять, визначених національним законодавством в сфері підприємницької діяльності, а саме ст.ст.3,42 Господарського Кодексу України, ст.1 Закону України «Про підприємництво», ст.1 Закону України «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності», правових позицій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило з метою отримання прибутку (комерційна діяльність).

Підприємницька ж діяльність є одним з видів господарської діяльності, яка полягає в самостійній, систематичній, на власний ризик діяльності по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, однією з обов'язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення.

Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона (в тому числі й продаж товарів) здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 здійснював реалізацію газу, не маючи дозвільних документів.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 здійснював одноразову реалізацію. Жодних даних, які б свідчили про систематичність такої діяльності, матеріали справи не містять, а тому вважати дії ОСОБА_2 господарською (підприємницькою) діяльністю правових підстав не має.

Оскільки факт систематичного (неодноразового) здійснення ОСОБА_2 господарчої діяльності не встановлений, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Тому доводи апелянта про це у скарзі є цілком обґрунтованими.

Слід також зазначити, що з фабули обставин правопорушення, які суд визнав доведеними, взагалі не вбачається, що такі обставини були встановлені безпосередньо судом, що є неприпустимим, оскільки є його прямим обов'язком згідно ст.ст.280,283 КУпАП.

Згідно ст.ст.9,245,252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Між тим, судом при розгляді справи щодо ОСОБА_2 ці вимоги закону не було виконано належним чином, свій висновок про наявність складу правопорушення, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд зробив лише з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях останнього, фактично не перевірив їх на відповідність вищезазначених норм законодавства.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_2 25 травня 2016р. об 11.30 год. на заправці ТНК за адресою: АДРЕСА_2, здійснював реалізацію газу на автозаправній станції, місце по реалізації газу було орендовано. Газом ОСОБА_2 торгував без будь-яких дозвільних документів, не будучи суб'єктом підприємницької діяльності здійснював господарську діяльність без державної реєстрації як суб'єкт господарювання.

Відповідно до ст.256 КУпАП, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, уповноваженою особою обов'язково має бути зазначено повні відомості про особу, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведених норм вбачається, що суд зобов'язаний розглянути справу у межах обвинувачення, яке викладено у протоколі про адміністративне правопорушення. За змістом свого викладення ч.1 ст.164 КУпАП відноситься до бланкетних норм, тобто її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів.

Тому під час складання протоколу уповноваженою особою має бути чітко зазначено, які саме дозвільні документи були відсутні та яким нормативним актом передбачена їх необхідність, а суд, розглядаючи дану категорію справ, має вирішити питання винуватості особи у межах порушення тих норм закону, які зазначенні у протоколі уповноваженою особою.

Як вбачається із протоколу працівник Маріупольскої ОДПІ ГУ ДСФ у Донецькій області належним чином не описав обставини протиправних дій, які були допущені ОСОБА_2, а саме не зазначив яких саме дозвільних документів він не мав, також у протоколі не зазначено нормою яких законів передбачено дозвільні документи (а.с.4).

Зазначеним обставинам під час розгляду справи у суді не було дано жодних оцінки, а наявний Акт опису та письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відібрані на стадії оформлення матеріалів, не можуть бути єдиними та достатніми доказами вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки, суд справу розглянув поверхнево із грубим порушенням вимог ст.ст.268, 245, 280 КУпАП, не з'ясував усі суттєві обставини та грубо порушив права особи на захист, що є неприпустимим і достатнім для скасування постанови суду із закриттям провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП,

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 червня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000 гривень з конфіскацією продукції, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Свіягіна І.М.