Справа № 181/632/16-п
Провадження №3/181/187/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

за справою про адміністративне правопорушення

14 вересня 2016 року смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Гончаренко О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Головного Управління ОСОБА_1 у Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який працює в.о. начальника Управління Дерржпродспоживслужби в Межівському районі, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, притягнутого по ч.1 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2016 року при перевірці головним державним інспектором сектору з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у м. Павлограді Головного управління ОСОБА_1 в Дніпропетровській області ОСОБА_3 Управління Держпродспоживслужби в Межівському районі, яке розташоване за адресою: вул. Піонерська, 2, смт Межова, Дніпропетровської області, було встановлено порушення вимог ч. 3 ст.24 КзпП України та ПКМУ від 17.06.2015 року №413 в.о. начальника Управління Дерржпродспоживслужби в Межівському районі ОСОБА_2, а саме: відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідно до наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 25 березня 2016 року №597-к виконуючим обов'язки начальника управління призначено ОСОБА_2

Частиною третьою статті 24 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомленяя центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики адміністрування єжиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи положення вищезазначеної статті, було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 17червня 2015 року № 413 Про порядок повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу, якою передбачено, що дата наказу (розпорядження) про прийняття працівника на роботу та дата початку роботи працівника відрізняються (колонки 8 і 9 додатка до зазначеної постанови).

Відповідно до ОСОБА_1 України від 03 серпня 2015 року №1364/24/21/01/2298-15 щодо подання Повідомлення про прийняття працівника на роботу, повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу є частиною укладання трудового договору, яке складається із виданого наказу та повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальних органів.

При перевірці наказів з кадрової діяльності, встановлено, що з 11 травня 2016 року. Відповідно до наказу від 10 травня 2016 року № 4-к прийнято на посаду начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії ОСОБА_4 та відповідно до наказу від 10 травня 2016 року №5-к прийнято на посаду головного спеціаліста відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії ОСОБА_5 Повідомлення про прийом працівників на роботу було отримано Східно-Дніпровською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (Межівське відділення) 13 травня 2016 року вх. №. З 13 травня 2016 року відповідно до наказу від 12 травня 2016 року №6-к прийнято на посаду головного спеціаліста відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарії ОСОБА_6 Повідомлення про прийом працівників на роботу було отримано Східно-Дніпровською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (Межівське відділення) 11 травня 2016 року вх. №, тобто працівники були допущені до роботи без подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, відправлене поштове повідомлення за адресою проживання не отримав з невідомих причин, незважаючи на те, що це місце проживання зазначено ним під час складання протоколу.

Окрім цього, скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2016 року, повідомленням про прийняття працівника на роботу, витягом з акту перевірки №23/4.5-3 від 23 серпня 2016 року, копіями наказів №№ 4,5 від 10 травня 2016 року, копією наказу №597 від 25 березня 2016 року, копією наказу №6 від 12 травня 2016 року.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що належним способом здобуто достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП суд враховує, що правопорушення скоєно вперше, а тому вважаю за необхідне накласти стягнення у вигляді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.41 КУпАП.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по призначеному покаранню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України під час винесення постанови від 01 жовтня 2015 року по справі №5-154кс15, що перебувала на розгляді судової палати у кримінальних справах цього суду.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення постанови складає 275 гривень 60 копійок.

Враховуючи вище викладене, на підставі ч.1 ст.41 КУпАП та, керуючись ст.ст. 221, 249, 252,283, ч.1 п. 1 ст.284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п'ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 275 (двохсот сімдесяти п'яти) гривень 60 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя: О. О. Гончаренко