Справа № 163/2228/16-п
Провадження №3/163/1506/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши, направлені Волинською митницею ДФС, матеріали справи за протоколом №1626/20502/2016 про притягнення до відповідальності за ст. 472 МК України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, шиномонтажника СТО (шиномонтаж) ПП «Галян Вячеслав Іванович» м.Київ, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії МЮ №006852, виданий Радилівським РВ УМВС України в Рівненській області 01.06.2004 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 27.07.2016 року приблизно о 16 год. 40 хв., слідуючи з України в ОСОБА_3 через митний пост Ягодин Волинської митниці ДФС автобусною смугою руху, в якості пасажира рейсового автобуса марки «Неоплан», реєстраційний номерний знак 56392КТ, сполученням «Київ-Варшава», намагався незаконно, шляхом недекларування, тобто незаявлення за встановленою формою в митній декларації, перемістити через митний кордон України валюту, яка склала понад дозволену до вивезення норму готівки, в розмірі 400 доларів США, що по курсу НБ України станом на 27.07.2016 року становить 9914,10 гривень, чим порушив вимоги п.2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 148 від 27.05.2008 року «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», та вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні визнав, однак вказав, що умислу на порушення митних правил він не мав. Пояснив, що, слідуючи з України в ОСОБА_3, з собою він переміщував валюту: 10000 євро та 400 доларів США, які знаходились у різних кишенях його штанів. Під час проходження митного контролю, провідник автобуса усім пасажирам роздала для заповнення митні декларації. Враховуючи, що раніше митної декларації він ніколи не заповняв, тому у провідниці зясовував, як правильно її заповняти та що у ній записувати, однак остання повідомила, щоб декларацію заповняли кожен на власний розсуд. У декларації він вписав лише 5000 євро, однак пояснити причину написання такої суми суду не зміг. Під час опитування інспектором митниці, останньому відразу повідомив, що має при собі 10000 євро та 400 доларів США, які вийняв з кишень своїх штанів та предявив митнику. Квитанції про зняття валюти, зокрема доларів США, під час проходження митного контролю він не мав, однак таку надав суду в судовому засіданні. Як на причину не зазначення у митній декларації 400 доларів США, вказав на своє незнання того, що долари США перераховуються в еквівалент до євро та їх також необхідно декларувати. Крім цього зазначив, що він слідував в ОСОБА_3 Німеччина разом з товаришем ОСОБА_4 та метою їх поїздки було перевезення з Німеччини в Україну автомобіля. Покупець даного автомобіля дав їм кошти в сумі 20000 євро, щоб заплатити за транспортний засіб продавцю. Оскільки їм було відомо, що через митний кордон можна перевозити валюту лише в сумі не більше 10000 євро, тому передані їм кошти поділили на двох, тобто по 10000 євро на кожного, та кожен із них з собою взяв ще по 400 доларів США, які їм необхідні були на дорогу. Йому було відомо, що дозволяється перевозити лише 10000 євро, однак вважав, що дана вимога не стосується й іншої валюти, тобто обмеження встановлені лише на євро. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати, зокрема, не накладати на нього штраф.

Представник Волинської митниці ДФС під час розгляду протоколу в суді висловив позицію про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, та просив накласти на останнього стягнення в розмірі, еквівалентному сумі переміщуваної валюти, та стягнути судовий збір.

Окрім особистого зізнання ОСОБА_2 в суді, його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, також доводиться дослідженими письмовими докази у справі, зокрема: протоколом про порушення митних правил №1626/20502/2016 від 27.07.2016 року, до якого ОСОБА_2 зауважень не мав (а.с.1-3); копіями контрольних талонів: для проходження по «зеленому коридору» та для проходження по «червоному коридору» серії АББ №122458 (а.с.4); митною декларацією ОСОБА_2 від 27.07.2016 року, у якій останній задекларував валюту в сумі 5000 євро та власноручним підписом засвідчив свою обізнаність з тим, що повідомлення у митній декларації недостовірних відомостей тягне за собою відповідальність згідно із законом (а.с.5); актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205020101/2016/100021Е від 27.07.2016 року, у якому зафіксовано факт виявлення в результаті повного митного огляду автобуса марки «Неоплан», р.н.з.56392КТ, та особистих речей громадян, наявності, зокрема, у громадянина ОСОБА_2 незадекларованих 400 доларів США, які під час огляду останній предявив особисто (а.с.6); письмовими поясненнями правопорушника від 27.07.2016 року, які за своїм змістом є аналогічними тим, що він давав в судовому засіданні (а.с.8); службовою запискою інспектора ВМО №1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС ОСОБА_5 від 27.07.2016 року, у якій наведені вищевикладені факти та обставини (а.с.15).

Статтями 196, 197 МК України встановлено порядок визначення товарів, відносно яких встановлюється заборона або обмеження на переміщення їх через митний кордон України.

Частиною 3 ст.197 МК України передбачено, що обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Відповідно до розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 148 від 27.05.2008 року (далі Інструкція), фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 27.07.2016 року переміщував через митний кордон України 10000 євро та 400 доларів США, з яких: 5000 євро - задекларував у митній декларації, а наявність у нього решти валюти - була встановлена уже під час повного митного огляду рейсового автобуса та особистих речей пасажирів.

У відповідності до розділу 2 Інструкції, валюта в сумі 10000 євро органом доходів і зборів не затримувалась та повернута ОСОБА_2, що підтверджується особистими поясненнями останнього та письмовими доказами: протоколом про ПМП, актом огляду та службовою запискою інспектора митниці.

Посилання ОСОБА_2 на свою необізнаність з правилами заповнення митної декларації не є для суду переконливими, оскільки, як вбачається з митної декларації за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №431, її бланк у пункті 3.1 містить конкретну запитувану у декларанта інформацію про наявність валюти України та іноземної валюти готівкою, платіжні документи та інші цінні папери, банківські метали, яка додаткових розяснень не потребує та є доступно зрозумілою. При цьому, декларація містить чітку вказівку про необхідність декларування іноземної валюти, а саме: конкретного її виду, зокрема, євро, долари США тощо.

З цих же мотивів суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 щодо його обізнаності із встановленими обмеженнями на переміщення через митний кордон України лише щодо євро.

ОСОБА_2, достовірно знаючи, що переміщує таку іноземну валюту, як євро в розмірі 10000, та долари США 400, у митній декларації, зміст якої не викликає двоякого тлумачення, вказав про переміщення лише 5000 євро. Таким своїм діям, зокрема щодо суми задекларованої валюти, ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснень не знайшов.

Та обставина, що ОСОБА_2 в судовому засіданні подав документ, що підтверджує зняття готівки у доларах США з банківського рахунку (квитанцію від 04.07.2016 року про видачу готівки в сумі 690 доларів США), юридичного значення не має, оскільки даний документ під час проходження митного контролю ним не подавався та його наявність у ОСОБА_2 не спростовує факту недекларування ним переміщуваної валюти у встановленому порядку письмовій митній декларації, як це вимагає Інструкція.

З цих же мотивів, для кваліфікації дій ОСОБА_2 не має значення й те, що він особисто видав інспектору митниці переміщувану ним валюту у повному обсязі (10000 євро та 400 доларів США). Зазначена валюта ОСОБА_2 була видана уже після подання митної декларації до митного контролю та дані події мали місце під час здійснення повного митного огляду.

Окрім цього, доводи ОСОБА_2 про те, що умислу на порушення митних правил він не мав, правового значення не мають та не можуть впливати на кваліфікацію його дій, оскільки саме він переміщував цю суму валюти через митний кордон України, тим самим взяв на себе відповідальність за дотримання правил її переміщення, а у відповідності до вимог ч.1 ст.458 МК України, такі порушення митних правил можуть вчинятись як умисно, так і з необережності.

Таким чином, винуватість ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а саме, недекларуванні ним валютних цінностей за встановленою обовязковою письмовою формою, повністю доведена дослідженими судом доказами.

Вирішуючи питання про вид та міру відповідальності ОСОБА_2 за порушення митних правил, суд враховує характер вчиненого правопорушення, його особу та ступінь вини у вчиненому, щире розкаяння, як обставину, що помякшує відповідальність, в той же час відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, те, що останній вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, та приходить до висновку, що на правопорушника слід накласти стягнення в межах санкції ст.472 МК України, яка не містить альтернативи, у виді штрафу в розмірі 100% вартості переміщуваної понад норму валюти з її конфіскацією.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст. 472 МК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 9914 (девять тисяч девятсот чотирнадцять) гривень 10 копійок з конфіскацією в дохід держави 400,00 доларів США, вилучених згідно протоколу та опису затриманих предметів №1626/20502/2016 від 27.07.2016 року та прийнятих на балансовий рахунок ВОД ВАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7», відділення №11 (заява на переказ готівки №210 від 27.07.2016 року).

Штраф в розмірі 9914 (девять тисяч девятсот чотирнадцять) гривень 10 копійок підлягає стягненню на рахунок 5262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил»).

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_7