АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 27.07.2016, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 ( один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції змінити постанову Деснянського районного суду міста Києва від 27.07.2016 в частині визначення виду адміністративного стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення в виді штрафу.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт наголошує, що суд першої інстанції не врахував конкретні обставини справи, а також не мотивував своє рішення щодо визначення найбільшого виду адміністративного стягнення, а лише формально послався на вимоги закону. Зокрема, як стверджує апелянт, і при складанні адміністративного протоколу, і під час розгляду справи в суді, він повністю визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому. Також ОСОБА_2 вказує, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним, ставить його у дуже скрутне становище. Крім того ОСОБА_2 зазначає, що він має постійне місце проживання та реєстрації в м.Києві, постійне місце роботи в ТОВ «Фортуна Інвест 3000». До того ж, фактично станом на сьогоднішній день він утримує свого батька − ОСОБА_3, який хворіє онко-захворюванням (рак кореня язика) II ступеня. Наразі батько апелянта проходить курс хіміотерапії. На власному автотранспорті йому необхідно постійно возити батька до різних медичних установ на консультації та проходження ним лікування. Окрім зазначеного, ОСОБА_2 наголошує на тому, що до адміністративної відповідальності він притягається вперше, осуджує свою поведінку та жалкує з приводу вчиненого.

Окремо в апеляційній скарзі зауважується, що на день подання апеляційної скарги, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 так і не отримав.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення 27.06. 2016 о 04 год. 30 хв. ОСОБА_2 біля пляжу «Троєщина» Деснянського району м. Києва, біля кафе «Кальян» керував автомобілем марки БМВ-320І, номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, заслухавши його пояснення і відповіді на запитання суду, дослідивши в присутності сторін матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що така апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.8 п.4 ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Так, призначаючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції, враховуючи, що правова конструкція санкції ч.1 ст.130 КУпАП є альтернативною, не обґрунтував в мотивувальній частині постанови, з яких підстав він дійшов до висновку про призначення більш суворого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, яке є суворішим видом стягнення в порівнянні зі штрафом.

Як зазначено в ч.2 ст.30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Проте судом першої інстанції, при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення зазначених вимог закону в повному обсязі дотримано не було. Зокрема, в оскаржуваній постанові суд зазначив, що врахував обставини вчиненого адміністративного правопорушення, характеристику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює. Втім наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами з виховною метою, за наявності в санкції ч.1 ст.130 КУпАП альтернативного більш м'якого виду стягнення у виді штрафу.

Разом з тим, при судовому розгляді даної справи ОСОБА_2 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і щиро розкаявся, що також підтвердив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та надав пояснення. Зокрема, він пояснив, що у вчиненому щиро розкаюється та зобов'язується в подальшому будь-яких інших правопорушень не вчиняти. Раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. До того ж, як вказано в апеляційній скарзі та підтверджено правопорушником в судовому засіданні документально (а.с. 13) , що автомобіль ним використовується у робочих цілях і позбавлення права керувати ним, ставить його у дуже скрутне становище, оскільки він має на утриманні батька, який хворіє на тяжке захворювання, що підтверджено в суді апеляційної інстанції документально наявною в матеріалах справи копією медичної довідки (а.с. 15-16) і йому, крім роботи, як пояснив ОСОБА_2, машина потрібна у разі необхідності негайної доставки батька до медичного закладу у разі загострення його стану. Також судом враховано, що ніякої шкоди громадянам, своєму чи іншим транспортним засобам, об'єктам інфраструктури автодороги, тощо, ОСОБА_2 не завдав.

Таким чином, враховуючи обставини правопорушення і критичне відношення до них з боку правопорушника, його щире каяття, складний сімейний ОСОБА_2,та те, що він має на утриманні хворого батька та використовує автомобіль для робочих потреб і потреб сім'ї, позитивно характеризується за місцем роботи, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 та ч.2 ст. 34 КУпАП судом апеляційної інстанції визнано обставинами, які пом'якшують відповідальність, беручи до уваги, що раніше правопорушник не притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і зокрема за ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість вимог апеляції щодо зміни адміністративного стягнення на більш м'який - у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 38, 294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 27.07.2016, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 ( один) рік, − змінити в частині накладення адміністративного стягнення, обравши інший, більш м'який вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у виді двохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копія повного рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/1181/2016

Категорія: ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Овсієнко О.Г..

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.