Справа № 359/4427/16-п Головуючий у І інстанції Ткаченко Д. В.
Провадження № 33/780/462/16 Доповідач у 2 інстанції Ігнатюк
Категорія 430 31.08.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2016 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., за участю представника особи, провадження щодо якої закрите ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника Київської митниці Державної фіскальної служби України Захарова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС України на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2016 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2016 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Розточки, Долинського р-ну Івано-Франківської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 приватного підприємця,

до відповідальності за ст. 472 МК України закрите, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України;

вилучений банківський метал в злитках із золота по 100 г, проби 999,9 - 4 шт. та банківський метал в злитках по 50 г, проби 999,9 - 1 шт. повернуто ОСОБА_2

Відповідно до протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_2 17 березня 2016 року, о 16 годині 40 хвилин відлітав з України в Австрію до м. Відень, літаком авіакомпанії «Ukraine International Airlines», рейсом № PS0847 та своїми діями обрав канал, позначений символами червоного кольору - «червоний коридор» з метою оформлення митної декларації на банківські метали в злитках із золота. Для митного оформлення ОСОБА_2 подав заповнену власноруч митну декларацію, в якій було задекларовано злитки із золота загальною вагою 500 г. Для перевірки банківських металів в злитках із золота ОСОБА_2, було запрошено до зони ретельного огляду багажу та ручної поклажі залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним було пред`явлено 950 г банківських металів у золотих злитках, проба 999,9 у банківських упаковках з сертифікатами, які знаходились у чорному поліетиленовому пакеті (ручна поклажа), та переміщувались без ознак приховування. ОСОБА_2 було пропущено 500 г банківських металів у злитках із золота, проба 999,9 та за протоколом про порушення митних правил вилучено 450 г банківських металів в злитках із золота.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_2 наміру приховувати чи взагалі не декларувати золоті злитки не мав та при заповненні митної декларації допустився помилки, яка не призвела до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці Державної фіскальної служби України просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 477 282,50 гривень та конфіскацію затриманого по справі предмету правопорушення - банківського металу вагою 450 г.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт послався на грубе порушення судом першої інстанції норм матеріального права та ігнорування вимог МК України, вважає висновки суду викладені в постанові помилковими, оскільки у відповідності до диспозиції ст. 472 МК України правопорушення вчинене з необережності жодним чином не звільняє особу від адміністративної відповідальності. Разом з цим на думку апелянта, висновок суду стосовно відсутності наміру ОСОБА_2 на приховування чи недекларування золотих злитків є помилковим, оскільки судом першої інстанції залишилося не врахованим те, що ОСОБА_2 щомісяця перетинає митний кордон України, знає митні правила, не вперше декларує банківські метали, заявив лише таку кількість товару у розмірі 500 г, яку можна декларувати без індивідуальної ліцензії, з його пояснень вивозить з митної території України банківські метали для подальшого їх обміну на валюту, документів що підтверджують факт належності банківських злитків саме ОСОБА_2 не надав, а тому апелянт припускає що ОСОБА_2 навмисно не задекларував частину банківських металів, оскільки не мав обов'язкової індивідуальної ліцензії банку для здійснення обмінних операції.

Вислухавши пояснення:

представника Київської митниці ДФС, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

представника особи, провадження щодо якої закрите ОСОБА_3, який доводи апеляційної скарги вважав необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а постанову судді без зміни;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається із постанови, суддя місцевого суду дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, у зв'язку із чим і закрив провадження у справі про порушення митних правил.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Об'єктивна сторона порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, полягає у незаявленні за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість, тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 переміщував через митний кордон товари, які підлягали письмовому декларуванню і не заявив за встановленою формою точних відомостей про їх вагу. Дана обставина указує на наявність в діях ОСОБА_2 об'єктивної сторони порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.

Із суб'єктивної сторони зазначене порушення митних правил може вчинятись як умисно, так і з необережності. Матеріали справи указують на те, що дане правопорушення ОСОБА_2 вчинив із необережності, у формі недбалості, яка проявилась у тому, що він, проводячи письмове декларування не перевірив дійсної ваги злитків із золота, хоча повинен був і міг її перевірити. При цьому, суд зважає на те, що матеріалами справи не спростовані показання свідка ОСОБА_5 із яких вбачається, що саме він, на прохання ОСОБА_2 передавав останньому пакет із злитками золота, який перед цим за його проханням забирав за місцем проживання ОСОБА_2, вибравши один пакет із декількох, не перевіривши його вагу. Суд також звертає увагу н те, що факт помилки у визначенні ваги, ОСОБА_2 стверджувався і при опитуванні, яке проводилось працівниками митниці при встановленні події порушення митних правил.

Окрім цього, суд вважає, що у зв'язку із малою вагою товару, який переміщувався, не виключається помилка у визначенні його точної ваги при триманні у руках, без застосування будь-яких пристроїв чи засобів.

Посилання представника митниці на те, що ці обставини є малоймовірними і сумнівними, фактично за своєю сутністю є припущеннями про їх не існування і не підтверджуються доказами, а тому судом вони не приймаються.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що закон не містить будь-яких виключень при визначенні об'єктів помилки, а тому помилка може стосуватися будь-якої інформації, яка зазначається у митній декларації, що указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги у цій частині.

Вчинення ОСОБА_2 порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України із необережності, фактично указує на допущену помилку при заповненні митної декларації. За наявності помилки, допущеної у митній декларації, до ОСОБА_2 повинні застосовуватися положення ч.1 ст.460 МК України у відповідності до яких, допущення у митній декларації помилок які не призвели до неправильного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично, не тягне за собою адміністративної відповідальності, тобто такі дії не утворюють складу порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України.

Матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_2 раніше допускав помилки при заповненні митних декларацій. Дії ОСОБА_2 не привели до неправомірного звільнення від сплати податків або зменшення їх розміру. Щодо незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання, то за змістом ч.1 ст.460 МК України це стосується лише зовнішньоекономічної діяльності. Відповідно до ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року, зовнішньоекономічна діяльність, це діяльність суб'єктів господарської діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 виїжджав за межі України у приватних справах, що не підпадає під поняття зовнішньоекономічної діяльності. При цьому, із урахуванням принципу юридичної (правової) визначеності та практики Європейського суду з прав людини, висвітлений зокрема у рішеннях «Солдатенко проти України», «Гарькавий проти України», положення ч.1 ст.460 МК України в частині видів діяльності щодо яких є необхідним забезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання повинні стосуватися лише зовнішньоекономічної діяльності, а не будь-якого іншого виду діяльності.

Таким чином, дії ОСОБА_2, які проявились у помилці у декларуванні переміщуваних ним товарів, а саме золотих злитків не містять ознак порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України.

Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про правильність висновків судді місцевого суду в частині необхідності закриття провадження у цій справі, у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_2 події порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України.

Керуючись ст. 247 КУпАП, ст.ст. 268, 460, 472, 527 МК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2016 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Ігнатюк О.В.