АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/619/16 Справа № 694/903/16-п Головуючий по 1 інстанції Гончаренко Т. В.
Категорія:ст. 124 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2016 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 липня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Звенигородка, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.; стягнуто в дохід держави 275,60 грн. судового збору,

в с т а н о в и в :

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 липня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним за ст. 124 КУпАП, а саме у тому, що він приблизно о 19 год. 00 хв. 28 червня 2016 року, керуючи мотоциклом Сузукі, д.н. НОМЕР_1, в м. Звенигородка по вул. Шевченка, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на дерево і пошкодив транспортний засіб. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 липня 2016 року, скасувати її та закрити провадження в справі, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Указує, що в судовому засіданні при розгляді даної справи присутнім не був, про місце і час розгляду справи також не був повідомлений, копію постанови отримав 05.08.2016 року. В матеріалах справи наявна розписка та повідомлення, в яких відсутні будь-які підписи.

Крім того, посилання місцевого суду на ст. 279-1 КУпАП апелянт вважає безпідставним, оскільки вказана стаття передбачає винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Вказує, що розгляд справи у його відсутність порушив його право на захист, що потягло за собою винесення неправомірного рішення про притягнення його до відповідальності за порушення, якого він не вчиняв.

Зазначає, що постанова прийнята передчасно, без належної підготовки до розгляду справи, без встановлення обставин, що підлягають з'ясуванню та у його відсутність, що суперечить вимогам ст. 268, 278-280 КУпАП.

Апелянт зазначає, що дійсно рухався в м. Звенигородка в районі центрального кладовища зі швидкістю близько 60 км/год., оскільки на цьому проміжку шляху дуже багато ям та горбів, тому швидкості він не перевищував і в матеріалах справи відсутні будь-які докази перевищення ним швидкості. Повертаючи на перехресті на вулицю Шевченка, під колесо мотоцикла щось потрапило і мотоцикл трохи відкинуло вліво на пісок та дрібне каміння, яке нанесено було на проїзну частину дощовою водою, внаслідок чого мотоцикл повело і він зачепив «крашпатом» дерево та впав на бік. На дереві залишилася невелика подряпина, а на мотоциклі практично пошкоджень немає. Будь-яких доказів пошкодження його власного мотоцикла чи будь-якого іншого транспортного засобу в справі немає і не може бути. Внаслідок падіння мотоцикла він сам отримав тілесні пошкодження, а саме: відкритий перелом лівої п'яткової кістки.

Вподальшому, вказує апелянт, до нього підійшли працівники поліції та попросили дати пояснення. Він все пояснив і підписав якісь папери, які йому дали працівники поліції. Що він підписував, не читав, оскільки погано себе почував.

Зазначає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме об'єкт та об'єктивна сторона, оскільки він не перевищував швидкості і не порушував будь-яких правил дорожнього руху, не пошкодив жодних транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи будь-якого іншого майна.

В апеляційній скарці апелянт вказав, що в даний час проходить амбулаторне лікування, а в майбутньому йому буде проведено операцію, тому просив розглянути його апеляційну скаргу за його відсутності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 20.07.2016 року у справі підлягає задоволенню з огляду на поважність причин його пропуску, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою може бути поновлено.

Згідно ч. 2 ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові вибірково зазначив положення цієї норми, вказавши, що відповідно до ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з постанови районного суду, ОСОБА_3 не був присутнім під час розгляду справи відносно нього в суді першої інстанції. Рекомендоване повідомлення про вручення йому судової повістки на 20.07.2016 року повернулось до суду як невручене адресату, згідно з довідкою ф. 20, у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 15-16). Згідно зі штампом пошти на конверті, в якому ОСОБА_3 надійшла постанова суду від 20.07.2016 року, це вкладення направлено 04.08.2016 року (а.с. 23). В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами справи від 10.08.2016 року, згідно з відміткою на якій він того ж дня ознайомився з матеріалами справи (а.с. 20). Апеляційна скарга подана ОСОБА_3 12.08.2016 року, тому враховуючи це, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн, суддя першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_3 складу вказаного правопорушення, що підтверджується даними протоколу про адміністративне порушення від 28.06.2016 року Серії АП1 № 216851; результатами тестування на алкоголь, планом-схемою до протоколу огляду місця події від 28.06.2016 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 28.06.2016 року; розпискою ОСОБА_4 від 28.06.2016 року; протоколом огляду місця ДТП від 28.06.2016 року.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП законодавець дає можливість органу, уповноваженому вирішувати справу, за певних умов застосувати до правопорушника усне зауваження, тобто метод виховного впливу, що не пов'язаний з адміністративним стягненням чи заходом громадського впливу.

Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення, не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам.

Законодавець не визначає переліку адміністративних правопорушень, що дозволяють судити про малозначність провини. Однак, це такі адміністративні правопорушення, які не складають великої суспільної небезпеки, не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам.

Установлення в законі такого заходу впливу, як усне зауваження, дає змогу говорити про невідворотність реагування на кожне правопорушення, в тому числі і малозначне.

Враховуючи ці вимоги закону, суддя апеляційної інстанції вважає, що дії, за які притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, не несуть в собі підвищеної суспільної небезпеки, оскільки не завдали будь-яких збитків державним чи суспільним інтересах або громадянам, крім нього самого, тому з цих мотивів дії останнього можливо визнати малозначними.

Таким чином, враховуючи обставини правопорушення, особу правопорушника, відсутність завданої стороннім особам шкоди, суддя апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, у звязку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

При таких обставинах постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст. 7, 9, 22, 33, 124, 252, 280, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 липня 2016 року щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 липня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн., скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою відповідно до ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко