АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

захисника − ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 21.07.2016, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п'ятсот десять) гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 21.07.2016 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт вказує, що оскаржувана постанова прийнята при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, апелянт не погоджується з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення. Окрім того, він вважає, що було допущено грубе порушення складання протоколу, про що ним було надіслано до суду письмові пояснення з обґрунтуванням своєї правової позиції від 18.07.2016.

В порушення норм процесуального права апелянт стверджує, що згідно інформації на офіційному веб-порталі «Судова влада України» справа про адміністративні правопорушення №752/9563/16-п перебувала у судді Дроздової Н.В. та призначена до розгляду на 02.08.2016 о 09:30 год, в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва. 26.07.2016 ОСОБА_2 отримав лист Голосіївського районного суду міста Києва за підписом судді Дроздової Н.В. від 12.07.2016, яким йому повідомлено, що розгляд даної справи призначено на 21.07.2016 о 09:30 год. 27.07.2016 апелянт зателефонував до канцелярії суду, де йому повідомили, що рішення по справі №752/9563/16-п вже винесено суддею Дроздовою Н.В. від 21.07.2016, і ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ст.41 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу. У зв'язку з цим, апелянт вважає, що він був позбавлений можливості захистити свої інтереси у судовому засіданні, внаслідок порушення апаратом Голосіївського районного суду засад використання автоматизованої системи документообігу суду та оприлюднення недостовірних/неточних даних щодо призначення розгляду справи №752/9563/16-п.

Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу суду на тому, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та вимогам оформлення відповідно до Порядку проведення перевірок посадовими особами Держаної інспекції України з питань праці та її територіальними органами, затвердженого наказом Мінсоцполітики України від 02.07.2012 №390 та містить ряд порушень, а саме: ОСОБА_2 був протиправно позбавлений можливості надати пояснення у протоколі; проведення перевірки та складання протоколу відбувалося у присутності свідків, проте відомості про останніх всупереч вимог законодавства не були занесені до протоколу інспектором.

Щодо змісту безпосередньо самих обґрунтувань апеляційних вимог, то ОСОБА_2 посилається на таке.

Перш за все, апелянт посилається на відсутності законодавчого врегулювання ведення особової картки працівника, що виключає порушення мною вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Стосовно законних підстав розірвання трудового договору між ТОВ «Скайвелл» та ОСОБА_4, то ОСОБА_2 зауважує, що перевіркою встановлено, що відповідно до наказу від 31.03.2016 №10-12 про припинення трудового договору працівника - ОСОБА_4 звільнено на підставі п.2 ст.36 КЗпП України - закінчення строку. При проведенні перевірки інспектором не взято до уваги на яких підставах звільнено працівника та не досліджено умови трудового договору, що має важливе значення для вирішення справи. Не виконання та неналежне виконання ОСОБА_4 своїх функціональних обов'язків, не реагування на зауваження керівника, а також систематичне порушення трудової дисципліни стало підставою для прийняття рішення про припинення трудових відносин з працівником. Працівник відповідно до умов договору була завчасно письмово повідомлена про припинення трудового договору через систематичне порушення функціональних обов'язків, була ознайомлена з наказом про звільнення, проте, не бажала ознайомлюватись з наказом під підпис, що підтверджується актом від 31.03.2016, складеним та засвідченим працівниками ТОВ «Скайвел».

Також щодо виплати працівнику заробітної плати за щорічну відпустку, в апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_4 виплачено заробітну плату за щорічну відпустку пізніше, ніж за три дні до початку відпустки. Період щорічної відпустки ОСОБА_4 починався з 09.03.2016 по 13.03.2016. Виплата коштів була проведена в повному обсязі відразу в перший робочий день після святкових днів 09.03.2016 − перший день відпустки працівника.

Щодо здійснення повного розрахунку з працівником при звільненні, то в апеляційній скарзі ОСОБА_5 зауважується, що відповідно до наказу про припинення трудового договору від 31.03.2016 року №10-12, день звільнення ОСОБА_4, за умовами договору випав на 10.04.2016 року - неділю. У вихідний день зробити повний розрахунок з працівником об'єктивно не було можливості. Таким чином, повний розрахунок зі звільненим працівником було проведено в перший робочий день 11.04.2016, після того як ОСОБА_4 було видано трудову книжку.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Відповідно до протоколу № 26-156/507, складеного ГУ Держпраці у Київській області, при перевірці 15.06.2016 ТОВ «Скайвелл» за адресою: м. Київ, пров. Охтрський, 7, корп. 2, оф. 2-201, директором якого є ОСОБА_2, було встановлено порушення вимог законодавства про працю вимог п. 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України; ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.21 ЗУ № 504 "Про відпустки", ч.1 ст.116 КЗпП України.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка притягується до відповідальності та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності і його відповіді на запитання суду, дослідивши в присутності учасників процесу матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що така апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Першочергово при розгляді апеляційної скарги на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 21.07.2016 відносно ОСОБА_2 з'ясовано питання щодо його неявки в судове засідання до суду першої інстанції на 21.07.2016. Так, в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що згідно інформації вищевказаного офіційного веб-ресурсу, справа про адміністративні правопорушення №752/9563/16-п, про порушення вимог законодавства про працю та охорону праці, що перебуває у судді Дроздової Н.В. та призначена до розгляду на 02.08.2016 року о 09:30 в приміщенні Голосіївського районного суду, за адресою: м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, 14а. Натомість оскаржувана постанова датована 21.07.2016, ця дата також вказана в судовому виклику, адресованому ОСОБА_2 (а.с.41). Разом з тим, відповідно до інформаційного ресурсу УДП поштового зв'язку «Укрпошта», поштове відправлення, тобто судовий виклик, вручений адресату 25.07.2016.При цьому, до апеляційної скарги додано скаргу ОСОБА_2 на дії апарату Голосіївського районного суду міста Києва щодо порушення засад використання автоматизованої системи документообігу суду та оприлюднення недостовірних/неточних даних. За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог закону в частині надання сторонам по справі можливості надавати пояснення та докази на підтвердження своєї невинуватості в суді першої інстанції.

Разом з тим, згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте цих вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 дотримано не було. Суд першої інстанції взагалі не обґрунтував прийняте ним рішення та не мотивував його, внаслідок чого дійшов до хибного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, чим також допустив недотримання критерію доведеності вини поза розумним сумнівом, на якому неодноразово в своїх рішенням наголошував Європейський суд з прав людини, в тому числі і в рішеннях щодо України.

Так, у відповідності до правил ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Зважаючи, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості надавати пояснення та докази в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції звертає увагу на його пояснення, які в цілому зводяться до наступного.

Як пояснив в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2, ним не було порушено вимоги п.2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, оскільки згідно з внесеними до наказу Міністерства статистики України «Про затвердження типових форм первинного обліку особового складу» від 27.10.1995 року №277 змін (наказ Державного комітету статистики України «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» від 05.12.2008 року №489), типова відомча форма №П-2 особової картки скасована 25.12.2009.

Між тим, що стосується законних підстав розірвання трудового договору між ТОВ «Скайвелл» та ОСОБА_4, то як пояснив в судовому засіданні апелянт, ОСОБА_4 відповідно до умов договору була завчасно письмово повідомлена про припинення трудового договору через систематичне порушення функціональних обов'язків. При цьому була ознайомлена з наказом про звільнення, проте, не бажала ознайомлюватись з наказом під підпис, що підтверджується актом від 31.03.2016, складеним та засвідченим працівниками ТОВ «Скайвелл», що також міститься матеріалами справи.

Стосовно доводів ОСОБА_2 в частині того, що ОСОБА_4 було виплачено заробітну плату за щорічну відпустку пізніше, ніж за три дні до початку відпустки, то він в засіданні пояснив, що період щорічної відпустки ОСОБА_4 починався з 09.03.2016 по 13.03.2016. Виплата коштів була проведена в повному обсязі відразу в перший робочий день після святкових днів 09.03.2016 − перший день відпустки працівника.

До того ж, заслуговують на увагу і доводи апелянта в частині здійснення повного розрахунку з працівником при звільненні. Як пояснив ОСОБА_2, відповідно до наказу про припинення трудового договору від 31.03.2016, день звільнення ОСОБА_4, за умовами договору випав на 10.04.2016 − неділю. Повний розрахунок зі звільненим працівником було проведено в перший робочий день 11.04.2016, що також підтверджується платіжним доручення, яке міститься у матеріалах справи, після того як ОСОБА_4 було видано трудову книжку. Крім того, ОСОБА_2 зауважив, що 11.04.2016, тобто день звільнення, ОСОБА_4 був також оплачений як робочий день.

Отже, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, а також дослідивши матеріали справи, які узгоджуються з поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає доводи апелянта обґрунтованими, виходячи з того, що по-перше, форма особової картки втратила чинність ще від 25.12.2009, − це виключає порушення ОСОБА_2 вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; по-друге, керівник ТОВ «Скайвелл» дотримався положень трудового законодавства щодо звільнення працівника, склавши наказ про звільнення та зробивши відповідний запис в трудовій книжці працівника; по-третє, ОСОБА_2 було вжито всіх необхідних заходів для забезпечення виконання вимог ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.21 Закону України «Про відпустки»; по-четверте, повний розрахунок з працівником при звільненні ОСОБА_2 було проведено у відповідно до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи, що у відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, − у діях керівника ТОВ «Скайвелл» ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного проступку. А отже, оскільки матеріали справи містять докази невинуватості ОСОБА_2, то постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21.07.2016 підлягає скасуванню з винесенням нової, якою провадження у справі слід закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Окрім викладеного, суд вважає доводи ОСОБА_2 в частині порушення вимог до складання протоколу про адміністративне правопорушення такими, які не узгоджуються з підставами з яких він просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції.

Керуючись ст. 247, 294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 21.07.2016, якою ОСОБА_2 визнаноу скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п'ятсот десять) гривень, − скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копія повного рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/1164/2016

Категорія: ст.41 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Дроздова Н.В.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.