Справа № 222/1270/16-п
Провадження № 3/222/608/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року Суддя Володарського районного суду Донецької області Доценко С.І., при секретарі Павловій І.В., з участю прокурора Сімонової І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економу кит Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого головою Боївської сільської ради Нікольського району, Донецької області, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 рішенням першої сесії шостого скликання Боївської сільської ради від 30.07.2014 року № 6/1-3 «Про підсумки виборів, визнання повноважень та реєстрацію депутатів Боївської сільської ради та Боївського сільського голови» визнано повноваження, як Боївського сільського голови, збережено 8 ранг 4 категорії посадової особи місцевого самоврядування, і відповідно до пп. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», він є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 12, 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з часу обрання голови сільської ради на ОСОБА_1 поширюється вимоги про обмеження, повязані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби, зобовязання дотримуватись правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, в тому числі встановленими Законом України «Про запобігання корупції».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття реального конфлікту інтересів, як суперечність між приватним інтересом особи та її службовим чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст. ст. 3, 28 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення по це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним в ній особам консультацій та розяснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

Згідно ч.2 статті 35 Закону України «Про запобігання корупції» особи, у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийняття рішення цим органом.

Проте, ОСОБА_1, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», будучі сільським головою, згідно пп. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за порушення, повязані з корупцією, 19.05.2015 року приблизно о 14-00 год., перебуваючи в приміщенні Боївської сільської ради за адресою: Донецька область, Нікольський район, с. Бойове, вул. Сенатосенко, буд. № 74-г, при розгляді питання про преміювання, надання матеріальної допомоги сільському голові, не повідомив колегіальний орган Боївську сільську раду о наявності конфлікту інтересів, чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КпАП України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій свою вину в скоєному адміністративному правопорушенні визнав повністю, просив призначити покарання в мінімальному розмірі та справу розглянути у його відсутність.

Дослідивши матеріали, додані до протоколу про адмінправопорушення, розглянувши письмову заяву особи, яка притягається до адмінвідповідальності, враховуючи думку прокурора, який в судовому засіданні підтримав висновок про обґрунтованість складеного адміністративного корупційного протоколу та вважає, що ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, рішенням Боївської сільської ради Володарського району Донецької області визначено повноваження сільського голови та головою Боївської сільської ради 7 скликання обрано ОСОБА_1

Відповідно до вимог пп. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами корупційних правопорушень є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобовязані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно п. 10 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Також, статтею 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається.

Рішенням Боївської сільської ради Володарського району Донецької області від 19.05.2015 року № 6/59-517 «Про преміювання, надання матеріальної допомоги сільському голові» вирішено виплатити сільському голові ОСОБА_1 щомісячне преміювання в розмірі 50-100 % від окладу з фонду оплати праці сільської ради з травня 2015 року, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у відповідності з чинним законодавством України та допомогу на оздоровлення до щорічної відпустки у 2015 рорці.

Із протоколу пятдесят девятої сесії сільської ради 6 скликання від 19.05.2015 року вбачається, що під час розгляду питання про преміювання, надання матеріальної допомоги сільському голові (рішення № 6/59-517), а ні ОСОБА_1, а ні будь якими іншими особами не було зроблено відповідних заяв про наявність конфлікту інтересів.

Згідно ч.1 ст. 172-7 КУпАП відповідальність настає за умови неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Всупереч зазначених норм Закону ОСОБА_1, незважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, не повідомив про його наявність колегіальний орган, в якому працює сесію сільської ради.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-2 КУпАП.

При цьому, слід зазначити, що за змістом Закону склад правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП є формальним. Тобто, відповідальність за ст. 172-7 КУпАП настає незалежно від наслідків. Сам факт неповідомлення посадовою особою місцевого самоврядування про наявність конфлікту інтересів вже є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне призначити ОСОБА_1 адмінстягнення в межах встановлених санкцією ч. 1 ст. 172-7 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави. Даний вид стягнення в даному випадку, вважаю доцільним і достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення нових правопорушень.

Крім цього, на підставі ст. 40-1 КпАП України, враховуючи, що суддею винесено постанову про призначення адміністративного стягнення, а тому з особи, якій призначено таке стягнення необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 22, 33, 34, 36, 40-1, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», Законом України «Про місцеве самоврядування», суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави (р/р 0214, код платежу: 21081100, МФО 834016, отримувач: Держбюджет Володарського району) в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вигляді складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (р/р 0214, призначення платежу: судовий збір Володарський райсуд , отримувач: Володарське УК/Володарський р-н/22030001, код за , банк отримувача: ГУДКСУ у Донецькій області МФО 834016) судовий збір в сумі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя С.І. Доценко