П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 cерпня 2016 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року про закриття провадження щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Закарпатської області, м. Ужгорода, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

за участю особи, щодо якої закрите

провадження у справі ОСОБА_3,

потерпілого ОСОБА_2,

представника потерпілого ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АП2 № 356334 від 31 березня 2016 року ОСОБА_3 31 березня 2016 року в 08 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Богдан», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, рухався на перехресті вул. Глибочицька та вул. Січових Стрільців в м. Києві, в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що призвело до їх пошкодження.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року провадження у справі щодо ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таке рішення судді вмотивоване тим, що ОСОБА_3 не порушував п. 13.1 ПДР України, оскільки відповідно до зазначених у схемі дорожньо-транспортної пригоди ( далі - ДТП) пошкоджень автомобілів, які були спричинені внаслідок ДТП, автомобілю «Тойота» були заподіяні пошкодження в передню частину бампера, переднє ліве крило, а відтак, на думку суду, ДТП сталося не з вини ОСОБА_3, оскільки останній не мав можливості уникнути зіткнення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

ОСОБА_2 зазначає, що при розгляді справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки його не повідомляли про дату, час та місце проведення судового засідання.

В своєму клопотанні ОСОБА_2 звертає увагу на те, що про результати розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 він дізнався вже після прийняття рішення судом першої інстанції, а тому лише 17 червня 2016 року він звернувся із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження до Апеляційного суду міста Києва, проте останній повернув йому апеляційну скаргу, оскільки вона була подана від його імені, проте підписана його представником.

ОСОБА_3 зазначає, що оскільки він позбавлений права на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва від 23 червня 2016 року, повторно подає апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом неповно встановлено необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства, зокрема суд не викликав його в судове засідання, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості надати пояснення щодо ДТП.

Апелянт звертає увагу, що пояснення ОСОБА_3, які він надавав працівникам патрульної поліції відрізняються від пояснень, наданих ним в суді, оскільки спочатку ОСОБА_3 пояснював, що він здійснював маневр повороту, коли автомобіль «Тойота» був розташований так, що перешкоджав його руху, а вже в суді ОСОБА_3 пояснював, що він здійснював маневр повороту і відчув як в його автомобіль здійснив наїзд автомобіль «Тойота». Проте ОСОБА_2 зазначає, що він стояв на місці без руху, оскільки на дорозі був затор.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що постанова суду не містить посилання на те, який саме пункт ПДР України не порушував ОСОБА_3, та якому саме пункту ПДР України дії останнього відповідали.

ОСОБА_2 зазначає, що характер отриманих пошкоджень автомобілів свідчить про те, що саме водій ОСОБА_3 порушив ПДР України, оскільки він не рухався, а тому не міг здійснити наїзд на автомобіль ОСОБА_3

З огляду на викладене, апелянт вважає, що в скоєні ДТП винен ОСОБА_3, оскільки саме останній рухався та здійснював маневр повороту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_2, який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду задоволенню підлягає, а також підлягає задоволенню апеляційна скарга, виходячи з наступних підстав.

В суді апеляційної інстанції 17 серпня 2016 року ОСОБА_3 надав пояснення щодо обставин ДТП, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, проте 22 серпня 2016 року ОСОБА_3 не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_2 не був повідомленим належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, а в подальшому не був повідомлений про результати розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому він є потерпілим. Дані про дату отримання ОСОБА_2 судового рішення в матеріалах провадження також відсутні.

17 червня 2016 року апелянт звернувся до Апеляційного суду міста Києва, проте йому було повернуто його апеляційну скаргу у зв'язку з ти, що остання була подана від його імені, але підписана його представником. З огляду на викладене, ОСОБА_2 повторно звернувся до суду апеляційної інстанції, оскільки, на його думку, суд порушив його право брати участь в судовому засіданні та надавати пояснення.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був присутнім при розгляді справи, а в матеріалах справи відсутні дані про його виклик в судове засіданні та про дату отримання ним судового рішення, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає розгляду.

Зі змісту ст. 269 КУпАП вбачається, що потерпілий має право брати участь у розгляді справи, але матеріали провадження не містять даних про виклик ОСОБА_2 в судове засідання.

З огляду на викладені вище обставини, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи в суді першої інстанції порушено право потерпілого на участь в суді, що є підставою для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, суд виходив з того, що характер та локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів: у автобуса « Богдан» з правого боку, а у автомобіля «Тойота» передня частина бампера, ліве переднє крило, свідчить про те, що водій ОСОБА_3 не мав можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Тойота», а відтак ДТП сталося не з його вини.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду є хибним, оскільки він зроблений без належної оцінки всіх доказів, які є в матеріалах справи.

Як ОСОБА_3, так й інший учасник ДТП - ОСОБА_2 в апеляційному суді пояснили, що вони рухались в попутному напрямку з наміром повороту на вул. Глибочицьку в напрямку вул. Чорновола в м. Києві. ОСОБА_2 стверджує, що водій автобуса «Богдан» - ОСОБА_3 об'їхавши автомобілі, які стояли в двох смугах на поворот на вул. Глибочицьку в м. Києві, намагався в'їхати в щільний потік автомобілів, які рухалися по вул. Глибочицькій в напрямку вул. Чорновола в м. Києві. Оскільки радіус повороту обраний був не вірно, а габарити автобуса не дозволяли це зробити відразу, водій ОСОБА_3 зробив маневр назад, а потім вперед, щоб стати в першу смугу руху на вул. Глибочицькій. В цей час автомобіль під управлінням ОСОБА_2 стояв у лівому ряді. Для завершення повороту праворуч на вул. Глибочицьку ОСОБА_3, вирівнюючи положення автобуса, здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота».

В апеляційному суді водій автобуса «Богдан» ОСОБА_3 погодився з показаннями водія ОСОБА_2, при цьому пояснив, що автомобіль «Тойота» стояв в такій зоні, що йому не було його видно в праве дзеркало. В той же час стверджує, що він вже виїхав на вул. Глибочицьку, яка є головною, а тому водій ОСОБА_2, автомобіль якого рухався по другорядній дорозі, повинен був його пропустити.

Відповідно до фототаблиці до схеми місця ДТП, на автобусі «Богдан» є подряпини від арки правого переднього колеса вздовж правого борту, а на автомобілі «Тойота» вм'ятина лівого переднього крила, подряпини на диску лівого переднього колеса, пошкодження лівої фари.

Щодо переднього бампера, то цілісність його не порушена, окрім того, що він зірваний з кріплень і має подряпини в місці, де є вм'ятина на крилі.

Оцінка характеру механічних пошкоджень транспортних засобів не потребує спеціальних знань в області автотехніки, оскільки вони є очевидними та можуть бути самостійно оцінені судом. З урахуванням механічних пошкоджень слід зробити висновок, що зіткнення автомобілів відбулося: автобуса «Богдан» правою стороною, а автомобіля «Тойота» - лівою.

Крім того, апеляційній суд звертає увагу не те, що відповідно до схеми місця ДТП (а.с.4) автобус «Богдан» розташований не паралельно смузі руху на вул. Глибочицькій, а під кутом. А відповідно до фототаблиці ( а.с.81-87), при зіткненні передні колеса автобуса повернуті вправо. Зазначені обставини підтверджують пояснення ОСОБА_2 про те, що водій ОСОБА_3 ще не закінчив до кінця маневр для того, щоб виїхати на вул. Глибочицьку, та спростовують пояснення водія ОСОБА_3, що автобус під його управлінням вже знаходився на головній дорозі.

Враховуючи дорожню обстановку, коли водій ОСОБА_3, керуючи автобусом «Богдан», об'їхавши колону автомобілів, які стояли для здійснення повороту праворуч, не зміг відразу виїхати на вул. Глибочицьку та зайняти праву смугу, а змушений був здійснити маневр назад, а потім вперед, та під час виїзду на вул. Глибочицьку відбулося зіткнення з автомобілем «Тойота» під керуванням водія ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що автобус «Богдан» під управлінням водія ОСОБА_3 ще не рухався по головній дорозі, а лише завершував маневр для виїзду на неї, а відтак ОСОБА_3 повинен був переконатись, що інтервал між автобусом та іншими транспортними засобами буде безпечним.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що саме недотримання водієм ОСОБА_3 п. 13.1 ПДР України знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з пошкодженням транспортних засобів.

На підставі викладеного, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_3 31 березня 2016 року в 08 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Богдан», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, рухався на перехресті вул. Глибочицька та вул. Січових Стрільців в м. Києві, в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП як порушення ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки з часу вчинення правопорушення 31 березня 2016 року сплинуло більш як три місяці, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294, 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення скасувати.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі ст. 38 КУпАП провадження у справі закрити у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун