П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 р. Справа №607/6689/16-п

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Гнатенко І.В.,

з участю прокурора Штурми Н.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Спецпідрозділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління Служби безпеки України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працює в.о. начальника Державної служби лікарських засобів та контролю за наркотичними речовинами у Тернопільській області,

за ч. 2 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Громадянин ОСОБА_1, працюючи з 21 травня 2015 року по 22 липня 2015 року на посаді головного спеціаліста патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації та з 22 липня 2015 року по 11 квітня 2016 року на посаді помічника заступника голови відділу забезпечення діяльності керівництва та протокольних заходів апарату Тернопільської обласної державної адміністрації, всупереч п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», в період з 21 травня 2015 року по 25 лютого 2016 року перебував засновником (учасником) ПП «Тарас-П» (), тобто входив до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів підприємств, що мають на меті одержання прибутку.

У судовому засіданні ОСОБА_1, пояснивши, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що 21 травня 2015 року прийнятий на посаду головного спеціаліста патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації та з зазначеної дати був державним службовцем. Відповідно до рішення № 8 від 19 травня 2015 року він звільнився з посади директора ПП «Тарас-П», згідно з рішенням № 9 від 20 травня 2015 року вийшов зі складу засновників шляхом відчуження корпоративних прав за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 20 травня 2015 року, укладеним між ним та ОСОБА_3 Вважає, що виконав усі дії, необхідні для виходу з засновників підприємства, тому ознак корупційного правопорушення в його діях немає.

Адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримала позицію ОСОБА_1, та наполягала на закритті провадження у справі звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП. Вважає, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 20 травня 2015 року відповідає вимогам закону щодо змісту і форми, закон не вимагає його нотаріального посвідчення і державної реєстрації. ОСОБА_1 здійснив відчуження корпоративних прав, більше того, володіння корпоративними правами не вважається підприємницькою діяльністю.

Прокурор у судовому засіданні пояснила, що вина ОСОБА_1 повністю доведена зібраними у справі письмовими доказами. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ОСОБА_1 вийшов зі складу засновників ПП «Тарас-П» 17 березня 2016 року. Нотаріально посвідчений договір управління майном не укладався, встановленого законом порядку ОСОБА_1 не дотримав. Однак, зважаючи на те, що строки притягнення до адміністративної відповідальності сплинули, просила провадження у справі закрити.

Незважаючи на невизнання вини самим ОСОБА_1, його винуватість у вчиненому правопорушенні доведена зібраними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема:

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення №4 від 28 квітня 2016 року, ОСОБА_1, працюючи з 21 травня 2015 року по 22 липня 2015 року на посаді головного спеціаліста патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації та з 22 липня 2015 року по 11 квітня 2016 року на посаді помічника заступника голови відділу забезпечення діяльності керівництва та протокольних заходів апарату Тернопільської обласної державної адміністрації, всупереч п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», в період з 21 травня 2015 року по 25 лютого 2016 року перебував засновником (учасником) ПП «Тарас-П» (), тобто входив до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів підприємств, що мають на меті одержання прибутку.

Згідно з розпорядженням голови обласної державної адміністрації № 205-к від 21 травня 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації з присвоєнням 11 рангу державного службовця.

21 травня 2015 року ОСОБА_1 склав присягу державного службовця.

Згідно з розпорядженням голови обласної державної адміністрації № 300-к від 22 липня 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника голови відділу забезпечення діяльності керівництва та протокольних заходів апарату Тернопільської обласної державної адміністрації в порядку переведення з ліквідованої посади головного спеціаліста патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації зі збереженням раніше присвоєного 11 рангу державного службовця.

Відповідно до відповіді Підволочиського районного управління юстиції № 1/1.1-38 від 05 січня 2016 року, ОСОБА_1 був керівником ПП «Тарас-П» до 08 грудня 2015 року та на час надання цієї відповіді засновником вказаного підприємства.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ОСОБА_1 вийшов зі складу засновників ПП «Тарас-П» 17 березня 2016 року.

Згідно з рішенням № 8 від 19 травня 2015 року, виданого ОСОБА_1, він звільнився з посади директора ПП «Тарас-П», виключений зі складу підписантів та з 20 травня 2015 року директором ПП «Тарас-П» обрано та призначено ОСОБА_3

Відповідно до рішення № 9 від 20 травня 2015 року, виданого ОСОБА_1, він вийшов зі складу засновників шляхом відчуження корпоративних прав за договором купівлі-продажу.

Згідно з договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ПП «Тарас-П» від 20 травня 2015 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_1 відчужив частку в статутному капіталі ПП «Тарас-П» в розмірі 51800 гривень, що становить 100 % статутного капіталу підприємства.

Поняття корпоративних прав визначене у ст. 167 Господарського кодексу України. Корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Таким чином, корпоративні права виникають в особи, яка в обмін на майнову участь у господарській організації одержує право на частку в статутному капіталі (майні) такої організації. Корпоративні права є одним з видів майнових прав, що безпосередньо пов'язані з майном та не можуть відчужуватися окремо від майна.

Господарський кодекс України серед суб'єктів господарювання називає наступних учасників господарських відносин: державні та комунальні унітарні підприємства; господарські товариства; підприємства колективної власності; приватні, орендні, іноземні підприємства, фермерські господарства, підприємства з іноземними інвестиціями; об'єднання підприємств та громадяни підприємці. В свою чергу, Цивільним кодексом України регламентується створення та діяльність лише підприємницьких товариств; державних та комунальних підприємств; виробничих кооперативів та громадян-підприємців. Стаття 113 Господарського кодексу України, що надає визначення приватного підприємства, встановлює, що порядок організації та діяльності приватних підприємств визначається цим Кодексом та іншими законами.

Цивільний кодекс України серед інших об'єктів цивільних прав називає підприємство як єдиний майновий комплекс, зазначаючи при цьому, що до складу підприємства входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 191 ЦК України). Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю і відповідно може бути об'єктом купівлі-продажу.

Оскільки підприємство це нерухоме майно, то на таке майно розповсюджуються вимоги ст. 182 Цивільного кодексу України стосовно необхідності державної реєстрації права власності.

Підприємство є об'єктом цивільних правовідносин, отже, має оборотоздатність (ст. 178 ЦК України), тому, відповідно, може відчужуватися. Згідно з приписами Цивільного кодексу України договір відчуження підприємства підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 657), а відтак, відповідно без такого посвідчення договір вважається неукладеним (ст. 640 ЦК України). До того ж, у випадку купівлі-продажу також необхідна державна реєстрація договору.

Майнові права поділяються на речові (право власності, право господарського відання, право оперативного управління); зобов'язальні (в т. ч. права на відшкодування шкоди та ін.); право інтелектуальної власності; спадкові права. Таким чином, права засновника (власника) приватного підприємства є різновидом майнових прав, що безпосередньо пов'язані з майном і не можуть відчужуватися окремо, а тому відчуженню підлягає у цьому випадку не майнове право, а безпосередньо майно, тобто підприємство.

З цих підстав не спростовують вини у вчиненні правопорушення доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 20 травня 2015 року прийняв рішення про його вихід з числа засновників шляхом відчуження корпоративних прав за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані протягом 30 днів після призначення (обрання) на посаду передати в управління іншій особі належні їм підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про запобігання корупції» передача корпоративних прав здійснюється шляхом укладення договору управління майном із субєктом підприємницької діяльності.

Згідно зі ст. 1031 ЦК України договір управління нерухомим майном підлягає нотаріальному посвідченню.

Як зазначено вище, підприємство є нерухомим майном, права засновника не можуть відчужуватися окремо, а тому відчуженню підлягає в цьому випадку не майнове право, а безпосередньо майно, тобто підприємство.

Відтак доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що нотаріальне посвідчення такого договору законом не вимагається, не заслуговують на увагу.

Також є безпідставними твердження ОСОБА_1 про те, що на нього не можуть поширюватись вимоги ст. 36 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки корпоративні права він передав ще за день до призначення його державним службовцем. Закон встановлює максимальний строк, протягом якого особа може передати в управління іншій особі належні їй підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені наявні в матеріалах справи докази та вимоги закону, судом установлено, що ОСОБА_1 не вжив належних заходів для виходу із засновників ПП «Тарас-П» відповідно до закону, працюючи на посадах головного спеціаліста патронатної служби апарату та помічника заступника голови відділу забезпечення діяльності керівництва та протокольних заходів апарату Тернопільської обласної державної адміністрації, перебував засновником (учасником) ПП «Тарас-П», відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні порушення порушення особою встановлених законом обмежень щодо входження до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку. Докази вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, повно та всебічно досліджені під час розгляду справи.

Разом з тим, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю, оскільки:

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що воно виявлене 28 квітня 2016 року в день складення протоколу.

Разом з тим, з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2016 року слідує, що стосовно ОСОБА_1 вже був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1, працюючи з травня по липень 2015 року на посаді головного спеціаліста патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації та з 22 липня 2015 року на посаді помічника заступника голови відділу забезпечення діяльності керівництва та протокольних заходів апарату Тернопільської обласної державної адміністрації, будучи державним службовцем органу виконавчої влади, в період з травня по 08 грудня 2015 року був керівником приватного підприємства «ОСОБА_1 П», а також з травня 2015 року є засновником вказаного приватного підприємства.

Тобто зазначене порушення виявлене раніше18 березня 2016 року.

Прокурор у судовому засіданні підтвердила факт виявлення зазначеного правопорушення при складанні протоколу щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, який постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2016 року повернутий для належного оформлення.

Та навіть і від дати складення протоколу №4 від 28 квітня 2016 року строк, передбачений ч. 3 ст. 38 КУпАП, на час розгляду справи сплинув.

Наведене є підставою для закриття провадження в даній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції» ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. ст. 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя