Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 33/781/180/16 Головуючий у суді І інстанції: Орендовський В.А.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач у суді ІІ інстанції: Лещенко Р.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Лещенко Р.М., за участі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу останнього на постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2016 року про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2016 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Також цією постановою стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 14.06.2016 року о 08 годині 15 хвилин у с. Мартоноша Новомиргородського району Кіровоградської області по вул. Молодіжній керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), при цьому пройти медичний огляд на визначення стану сп'яніння ОСОБА_3 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вищезазначену постанову районного суду та провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП наступає лише за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. При цьому, відповідно до п.п. 1 п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого і сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров'я України від 09.11.2015 № 1452/735 огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Таким чином, аналізуючи в сукупності покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 неможливо зробити висновок про те, що біля будинку ОСОБА_10 автомобіль взагалі рухався і був зупинений працівниками поліції а також, те, що керував транспортним засобом саме він. В порушення вимог ст. ст. 254.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №267836 не підписаний ним, тобто особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також відсутні його пояснення щодо обставин правопорушення та мотивів відмовлення від його підписання, та ще копія зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення вручена йому через 3 дні після складення. Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозапис відеореєстратора, на якому також відсутня інформація, про те, що транспортний засіб рухався по дорозі, який був переглянутий в суді, хоча суд не надав йому жодної оцінки в своїй Постанові. Також, суд не звернув увагу на ту обставину, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі особу встановлено записані дані його паспорту, хоча в той день його зі мною не було, звідки вказані дані отримали працівники поліції мені не відомо. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення, в графі місце роботи вказано приватний підприємець (це ж саме суд вказав і в своїй постанові), хоча він офіційно не працюю. Також, вимоги ст. 265-1 КУпАП працівниками поліції проігноровані та взагалі, працівниками поліції не було перевірено документи, які мені дають право на керування транспортним засобом, що вже ставить під сумнів достовірність укладення вказаного протоколу. Разом з тим, вимоги ч. 3 ст. 265 КК України законодавства працівниками поліції проігноровано і йому не було запропоновано пройти медичний огляд в закладах охорони й здоров'я. Крім цього, судом не в повній мірі з'ясована особа правопорушника та не враховано, що він має на утриманні малолітню дитину, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працюю, автомобіль ІЖ-2715 д/н НОМЕР_1 яким я користуюся, є моїм єдиним джерелом доходу.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду Кіровоградської області для розгляду своєї апеляційної скарги не з'явився, хоча про час та місце її розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про вручення йому 31.08.2016 року судової повістки. Враховуючи, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, не перешкоджає розгляду справи, тому апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги можливий без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки від неї не надійшла заява про відкладення розгляду справи з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, які суд першої інстанції дослідив під час судового розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №267836 від 14.06.2016 року; поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_4, які були допитані в судовому засіданні районного суду. Так, свідок ОСОБА_6 зазначила, що бачила як ОСОБА_3 вживав спиртні напої, свідок ОСОБА_8 вказав, що у ОСОБА_3 була хитка хода, запах алкоголю з ротової порожнини після того як він зупинився і вийшов з автомобіля біля будинку ОСОБА_10. Крім того, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили, що перед зупинкою автомобіля «Москвич - Пиріжок», жовтого кольору, керував автомобілем саме ОСОБА_3, який і сам не заперечував, що керував цим автомобілем вранці 14.06.2016 року, як і те, що перед цим вживав шампанське. Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_8 зазначили, що працівники поліції пропонували ОСОБА_3 пройти медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп'яніння, ознайомитися з протоколом щодо нього, та дати пояснення, на що ОСОБА_3 відмовився.

При цьому не можливо не погодитись з критичної оцінкою районного суду показань ОСОБА_3 щодо того, що він керував автомобілем тверезий і йому працівники поліції не пропонували пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, не дали ознайомитися з протоколом про адміністративне правопорушення, отримати його копію та дати пояснення по справі, оскільки вони суперечать показанням вищевказаних свідків, які є послідовними, логічними та узгоджуються між собою, не довіряти яким у суду не було ніяких підстав. Натомість ОСОБА_3 з незрозумілих причин під час складання адміністративних матеріалів відмовився дати будь-які пояснення, ніяким чином не заперечив свою вину, у судовому засіданні не навів жодного доказу, який би ставив під сумніви показання вищевказаних свідків та обставини викладені у протоколі.

Не відповідають дійсності й апеляційні доводи ОСОБА_3 про те, що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я, оскільки як вбачається з показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 останньому пропонувалось працівниками поліції пройти медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп'яніння, однак ОСОБА_3 сказав що проходити медичне обстеження не буде, як не буде підписувати протокол та давати свої пояснення.

Також є хибними апеляційні ствердження ОСОБА_3 і щодо того, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наступає лише за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки зазначена норма закону про адміністративне правопорушення передбачає також адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції доведена повністю.

Відповідно до ст. 33 КУпАП районний суд належним чином враховував характер вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, ступінь його вини, стан здоров'я, вік правопорушника, його поведінку після вчинення правопорушення, який не дав критичної оцінки своїм протиправним діям, а навпаки знехтував встановленими у державі правилами поведінки, його особу, а також те, що він вчинив правопорушення, яке є умисним і має підвищену суспільну небезпеку, та, за відсутності обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, обґрунтовано наклав на останнього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке відповідає ст. 23 КУпАП.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 не представив доказів того, що автомобіль НОМЕР_1 є єдиним джерелом його доходу, оскільки, як він стверджує, офіційно він не працює.

А тому, з урахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, через що постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2016 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Кіровоградської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2016 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Р.М. Лещенко