Справа № 408/6143/16-п
Провадження № 33/782/81/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» серпня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області Руденко В.В., перевіривши апеляційну скаргу першого заступника керівника Луганської місцевої прокуратури №2 Бутенко В. на постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 12 серпня 2016 року відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Єнакієво Донецької області, громадянки України, яка має вищу освіту, працює на посаді секретаря Валуйської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, по справі про адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП,-

В с т а н о в и в :

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 12 серпня 2016 року ОСОБА_3 визнана винною у тому, що вона, займаючи посаду в.о.голови Валуйської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно пп. «в» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів і не повідомила невідкладно сільську раду про наявність конфлікту інтересів, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, видав розпорядження №24 від 23.07.2015р. та №26 від 19.08.2015р., якими самостійно призначила собі премію та визначила її розмір, на підставі чого їй було нараховано та виплачено премію, як сільському голові, на загальну суму - 4120,0 грн.

За результатами розгляду справи та на підставі ст.22 КУпАП ОСОБА_3 рішенням суду звільнена від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрито.

На зазначене рішення суду першої інстанції першим заступником керівника Луганської місцевої прокуратури №2 Бутенком В. подана апеляційна скарга, в якій порушується питання про скасування постанови судді Біловодського районного суду Луганської області від 12 серпня 2016 року відносно ОСОБА_3 по справі про адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП, та прийняття апеляційним судом нової постанови, якою притягнути ОСОБА_3 до адмінвідповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП, з накладенням на неї стягнення, передбаченого санкцією вказаної норми закону.

Перевіривши подану апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню без розгляду особі, що їх подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Таким чином законодавцем визначено обмежений перелік суб'єктів, які мають право на апеляційне оскарження рішень місцевих судів у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі, про адміністративні корупційні правопорушення.

Між тим, мотивуючи своє право на апеляційне оскарження рішення судді у справі про адміністративне правопорушення, прокурор в своїй апеляційній скарзі посилається на лист ВССУ №9-749/0/4-15 від 30.04.2015р., в якому зазначено, що право прокурора на апеляційне оскарження постанови місцевого суду з огляду на зміни, внесені підпунктом 2 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 14.10.2014р. №1697-VII «Про прокуратуру» може бути реалізоване під час участі у провадженнях про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією (статті 172-4 - 172-9 КУпАП).

Незважаючи на те, що згідно з положеннями ст.250 КУпАП при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора при розгляді справи судом є обов'язковою, та прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення наділені правом, у тому числі, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії, але їх право на апеляційне оскарження постанови місцевого суду цією нормою закону не передбачено.

Крім того, як зазначено ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

За змістом ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

В цьому аспекті положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст.26 цього Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Між тим, згідно оскаржуваної постанови Біловодського районного суду, ОСОБА_3 звільнена від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП на підставі ст.22 цього Кодексу за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до неї не застосовано. Тобто, в даному конкретному випадку прокурор не наділений функцією нагляду відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП та не має повноважень на апеляційне оскарження судового рішення згідно з ч.1 ст.287 КУпАП та ч.2 ст.294 КУпАП.

Крім того, Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. Усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Але до теперішнього часу зазначені суперечності правових норм законодавчим органом не усунуті.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність доводів прокурора щодо наявності у нього права на апеляційне оскарження, та вважає, що апеляційна скарга подана не уповноваженою особою, яка не має права на оскарження судового рішення відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП України, у зв'язку з чим апеляційна скарга першого заступника керівника Луганської місцевої прокуратури №2 Бутенка В. підлягає поверненню без розгляду особі, що її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Луганської місцевої прокуратури №2 Бутенка В. - повернути без розгляду особі, що її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ В.В. РУДЕНКО