ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 рокум. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Сектору Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, 7/10, притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором ДВП ГУНП в Дніпропетровській області складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого останній 17 липня 2016 року о 13 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом «Хюндай», д/н НОМЕР_1, рухався на перехресті вул. Запорізьке шосе та вул. Панікахи в м. Дніпропетровську, де при виникненні перешкоди своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, в наслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, після чого автомобіль «Хюндай» продовжив некерований рух праворуч та здійснив наїзд на транспортний засіб «ВАЗ», д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, що слідував в попутному напрямку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнав сам правопорушник та пасажир автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_4

ОСОБА_1 з'явився до суду, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що він слідував по середній смузі для руху зі сторони ОСОБА_5 по вул. Панікахи в м. Дніпропетровську, коли ввімкнувся зелений сигнал світлофора на перехресті з вул. Запорізьке шосе, автомобілі в даному потоці руху пропустили пішоходів, після чого по черзі почали їхати, він слідував прямо перетинаючи перехрестя, поряд нього по суміжній смузі слідував мікроавтобус, коли останній повернув в інший бік на перехресті, в цей час він несподівано побачив автомобіль «ВАЗ», який перетинає перехрестя, у зв'язку з чим він подавав звукові сигнали та намагався загальмувати, проте все одно це не допомогло уникнути зіткнення. Ушкоджено було ліву частину його автомобіля, після чого транспортний засіб розгорнуло та в цей момент він зачепив автомобіль під керуванням водія ОСОБА_3

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він слідував зі сторони аеропорту по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську, коли він фактично закінчував перетинання перехрестя, відбулось зіткнення з автомобілем «Хюндай». На перехрестя він виїжджав на дозволений сигнал світлофора на невеликій швидкості, близько 40 км/год, автомобілів які виїжджали з права на перехрестя він не бачив, зіткнення прийшлось в праві передні двері його автомобіля, а тому він вважав винним у даному ДТП іншого водія.

ОСОБА_3, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що перед перехрестям вул. Панікахи та вул. Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську він зупинився пропускаючи пішоходів, в цей час ввімкнувся зелений сигнал світлофора та автомобілі почергово почали свій рух. Так, першим почав перетинати перехрестя білого кольору мікроавтобус, після нього інший автомобіль «Хюндай», а за ним і він, однак на перехрещенні доріг він несподівано побачив як автомобіль «Хюндай» різко розгорнуло в його сторону, в наслідок чого і відбулось зіткнення між автомобілями.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 278380 від 06 серпня 2016 року за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди та зіткнення між автомобілями.

Відповідно до зазначеного пункту, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Тобто, саме в разі наявності в діях ОСОБА_1 порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху, останній повинен бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Однак, порушення вказаного припису може бути наявне тільки в тому випадку, коли небезпека для руху була обєктивно виявлена водієм, при цьому останній не вжив негайних, тобто своєчасних, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду перешкоди.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17 липня 2016 року зі схемою та фотографіями до нього, вбачається, що ДТП відбулось на регульованому світлофорними обєктами перехресті, а отже черговість перетинання даного перехрещення доріг встановлювалася шляхом ввімкнення відповідних світлових режимів, що дозволяли або забороняли рух автомобілів, в той же час враховуючи координати розміщення вищевказаних транспортних засобів на проїзній частині після їх зіткнення між собою, суд приходить до висновку, що під час того як водій ОСОБА_2 завершував перетинання означеного перехрещення доріг, відбулось зіткнення з транспортними засобами, що виїхали не це ж перехрестя на зелений сигнал світлофора. При цьому, водій ОСОБА_2 не знаходився в полі їх зору, оскільки в транспортному потоці руху слідувало багато автомобілів в різні напрямки, а отже останні могли затуляти повну оглядовість водіям. З чого слідує, що ОСОБА_1 мав право, у відповідності до п. 1.4 Правил дорожнього руху, розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила, однак водій ОСОБА_2 закінчував перетинання перехрестя на заборонений сигнал світлофора, в той момент коли за напрямком руху водія ОСОБА_1 вже був ввімкнутий зелений сигнал світлофора, таким чином слід вважати, що в його діях відсутній причинний зв'язок з даним ДТП.

Відповідно до висновку експертно-автотехнічного дослідження № 18/10.1-49 від 01 вересня 2016 року, проведеного за заявою водія ОСОБА_1, встановлено, що останній не мав технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця зіткнення та уникнути контактування з автомобілем, під керуванням водія ОСОБА_2, дії якого не відповідали вимогам п. 8.7.3 «е» ПДР, а отже з технічної точки зору знаходяться у причинному зв'язку з даною ДТП.

Оцінюючи наведену експертну думку слід враховувати, що доводи сторони водія ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_6 щодо однобічності проведеного висновку автотехнічної експертизи, що була здійснена за заяви ОСОБА_1, який, на їх думку, є заінтересованою особою являються такими, що не відповідають дійсності та не обґрунтовані з законодавчої точки зору, оскільки хоч дане експертне дослідження дійсно було почато за клопотання водія ОСОБА_1, однак на дослідження експерту були надані всі матеріали адміністративної справи щодо дорожньо-транспортної події на перехресті вул. Запорізьке шосе та вул. Панікахи в м. Дніпропетровську, які в собі містили як пояснення ОСОБА_2 так і пояснення інших водіїв-учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_3В, а отже такі матеріали мали обєктивний характер, що дозволяло всебічно дослідити обставини даної дорожньо-транспортної події, крім того відповідно до чинного законодавства, зокрема нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та законодавством в сфері експертної діяльності (Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджені Наказом МЮУ 08.10.19980 № 53/5), сторонам справи не забороняється звертатися до компетентних експертних установ з метою проведення відповідного експертного дослідження, більш того останні можуть виконуватись на замовлення адвокатів, захисників та осіб, які самостійно захищають свої інтереси (п. 1.3. Інструкції), у зв'язку з чим порушення Закону в даному випадку не вбачається з боку заявника ОСОБА_1

Відповідно до п. 1.8. Інструкції підставою для проведення експертного дослідження є письмова заява замовника з обов'язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв'язанню, а також об'єктів, що надаються, отже посилання адвоката ОСОБА_6 про те, що експертом було надано відповідний висновок на користь водія ОСОБА_1 тільки лише виходячи з того, що вихідні дані надавались заявником, суд вважає хибним твердженням, так як це суперечить вимогам п. 1.6. Науково-методичних рекомендацій, у відповідності з якими, особа, яка залучила експерта, не має права вимагати від експерта, щоб той самостійно вибирав зі справи вихідні дані для проведення експертизи, а отже надання фактичних обставин заявником не суперечить вказаному.

Думку адвоката ОСОБА_6 про недопустимість висновку експертного дослідження, у звязку з тим, що експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену за дачу завідомо неправдивого висновку, суд вважає неспроможною, оскільки згідно п. 4.23. Інструкції висновок експертного дослідження складається за структурою та змістом висновку експерта, за винятками того, що в останньому опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку.

Також потрібно звернути увагу учасників процесу, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється відповідно до чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами та доповненнями), який містить в собі як матеріальні так і процесуальні норми права, якими повинен керуватися суд під час розгляду та вирішення справи, отже наявність посилань представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_6 про те, що висновок експертного дослідження не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, має місце в результаті невірного вибору того нормативного акту, який має бути застосований до даного випадку (юридичного факту), оскільки КАСУ не являється спеціальним нормативно-правовим актом під час розгляду даної справи та не застосовується уповноваженим органом держави.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що саме дії водія ОСОБА_2, а не ОСОБА_1, знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з наслідками даної дорожньо-транспортної події, оскільки дослідження інформаційного листа КП «Дніпродорсервіс» ДМР з-приводу фаз роботи світлофорних обєктів на означеному перехресті вказує на те, що світлофор за напрямком руху водія ОСОБА_2 працював 20 секунд, а також 7 секунд знаходився в миготливому стані (проміжний такт), тільки після чого включається світлофорний обєкт, що знаходиться за напрямком руху водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3, при цьому достовірно встановлено та ніким із сторін процесу не заперечується той факт, що останні водії розпочинали свій рух на зелений сигнал світлофора після того як пропустили пішоходів перетинаючих дорогу, а отже в даний момент робота світлофора для водія ОСОБА_2 вже мала забороняючий характер, що вимагало від нього зупинитись перед перетинанням доріг, а не продовжувати слідування в заданому напрямку. Враховуючи, що водій ОСОБА_2 наполягав у судовому засіданні на тому, що перетинав перехрестя на дозволяючий світлофор, слід вважати, що з моменту ввімкнення для водія ОСОБА_2 зеленого світла світлофора, останній мав би 27 секунд для безпечного перетинання перехрестя доріг, даний час являється достатнім для закінчення розпочатого маневру та проїзду регульованого перехрестя без перешкод, про наявність яких в ході руху не звертав увагу водій ОСОБА_2, у звязку з чим позиція останнього не відповідає дійсності та не зіставляється з наведеними даними.

Вважаючи висновок експертно-автотехнічного дослідження № 18/10.1-49 від 01 вересня 2016 року належним та допустимим доказом в даній адміністративній справі, який повністю зіставляється з іншими доказами невинуватості водія ОСОБА_1, суд таким чином не вбачає необхідності в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 та проведенні комплексної експертизи по тій же спеціальності експерта в тій же галузі знань, оскільки первинною експертизою було повно досліджено її обєкт, до того ж за цих же підстав не є необхідним допит у судовому засідання експерта, який проводив зазначене дослідження, яке не потребує додатково розяснення безпосередньо в суді.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідальність за яке встановлюється за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутого за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:ОСОБА_7