Номер провадження 3/523/4721/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2016 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянувши матеріали, що поступили з Управління патрульної поліції у місті Одесі відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працює, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2. кв. 1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_3 «а»,

- про притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 185 КпАП України,-

Встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серія ОД №013106 від 11 серпня 2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 11 серпня 2016 року о 21 годині 20 хвилин, по вул. Миколаївська дорога, 275 у м. Одесі вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, а саме не предявив для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України.

ОСОБА_1 винним себе у вчиненні правопорушення не визнав, в судовому засіданні підтвердив, що 11 серпня 2016 року рухався на автомобілі марки «Daihatsu», державний номер НОМЕР_1, по вул. Миколаївська дорога у м. Одесі, навпроти будинку №275 був зупинений співробітниками поліції та у відношенні нього було висунуто звинувачення у порушенні п. 18.1. ПДР України. Не погодившись із вказаним порушенням ПДР, ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейського лейтенанта поліції ОСОБА_2 та лейтенанта поліції ОСОБА_3 предявити для перевірки документи зазначені в п. 2.1 ПДР України, не відреагував та всіляко ухилявся від надання вказаних документів.

Співробітники поліції, лейтенант поліції ОСОБА_2 та лейтенант поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні надали пояснення по суті порушення та вказали, що у звязку з тим, що ОСОБА_1 в порушення п. 2.1. ПДР України, не предявив для перевірки документи, ними було припинено правопорушення та останнього було доставлено до Суворовського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, де у його відношенні складено окрім того протокол про адміністративне правопорушення Серія ОД №013106 від 11 серпня 2016 року, за ст.. 185 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та співробітників поліції, лейтенанта поліції ОСОБА_2 та лейтенанта поліції ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідність ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція статті 185 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у звязку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Зі змісту статті вбачається, що обєктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

Правопорушення вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам визначених у диспозиції статі осіб.

Суб'єктом правопорушення за вищевказаною нормою може бути особа, яка досягла шістнадцяти років.

Пункти 1), 2), 3) 4), 5), 6) ч.1 та ч.2 ст.31 Закону України «Про національну поліцію» встановлюють право працівника поліціїзастосовувати такі превентивні заходи: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю;

під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобовязана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

На підставі п.2 ч.1 ст. 32 Закону поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Згідно п.1.3. та п.1.9. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність, згідно із законодавством.

В пункті 2.4. Правил дорожнього руху України, зазначено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також передати для перевірки документи, зазначені в п.2.1 посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

У відповідність ст. 42 Закону України «Про національну поліцію»: 1.Поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу:

1) фізичний вплив (сила);

2) застосування спеціальних засобів;

3) застосування вогнепальної зброї.

2. Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

3. Спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин.

4. Для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати такі спеціальні засоби:

1) гумові та пластикові кийки;

2) електрошокові пристрої контактної та контактно-дистанційної дії;

3) засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для звязування тощо).

Статтею 43 Закону України «Про національну поліцію» передбачений порядок застосування поліцейських заходів примусу:

1. Поліцейський зобовязаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоровя особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

2. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.

3. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Обгрунтованість притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серія ОД №013106 від 11 серпня 2016 року, рапортом лейтенанта поліції від 12.08.2016 року, поясненнями правопорушника в судовому засіданні, який пояснив, що він зменшив швидкість автомобілю з 80 км./г до 40 км./г., чим виконав вимоги поліції, надавши пішоходам перейти проїзну частину дороги.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, тобто - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.185, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

Постановив:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі 10 днів.

Постанову може бути звернено до викання протягом трьох місяців з дня набрання нею чинності.

Суддя