Справа № 363/2563/16-п Головуючий у І інстанції Котлярова І. Ю.
Провадження № 33/780/534/16 Доповідач у 2 інстанції Гриненко
Категорія 138 26.08.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 серпня 2016 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І., розглянувши з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, подану ним апеляційну скаргу на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року, винесену відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Лютіж, Вишгородського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно вказаної постанови, 02 липня 2016 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_1, в порушення п. п. 10.1, 16.4 Правил дорожнього руху України, на автодорозі Київ-Іванків-Овруч, керуючи автомобілем НОМЕР_1, повертаючи ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення направити до Головного управління Національної поліції в Київської області для належного оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що винуватим у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 02 липня 2016 року на автодорозі Київ-Іванків-Овруч є саме водій автомобіля «Mitsubishi Outlender» ОСОБА_2, який виїжджав з території автозаправної станції, тобто з другорядної дороги та не пропустив транспорт, що рухався по головній дорозі, а саме автомобіль під його керуванням, внаслідок чого і сталася дорожньо-транспортна пригода. Однак, як стверджує апелянт, працівники поліції, які оформляли матеріали дорожньо-транспортної пригоди не встановили належним чином фактичні обставини ДТП, при цьому, схема дорожньо-транспортної пригоди не відповідає її обставинам та не містить всіх необхідних реквізитів. Зокрема, на схемі відсутні дані про ширину проїжджої частини автодороги в обох напрямках, місце зіткнення транспортних засобів, яке вказане на схемі, не відповідає фактичному місцю зіткнення, яке, на думку апелянта, відбулося майже на дорозі, що веде до духовного центру «Відродження».

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року посилаючись на те, що судом першої інстанції його не було повідомлено про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, а копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 02 серпня 2016 року.

Вивчивши матеріали справи, які не містять будь-яких даних про належне повідомлення місцевим судом ОСОБА_1 щодо дати розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, а також з урахуванням розписки про отримання останнім копії оскаржуваної постанови лише 02 серпня 2016 року, вважаю необхідним поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року, винесеної відносно нього, у зв'язку з поважністю причини пропуску зазначеного строку.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Однак, суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 вимоги зазначеної вище норми закону дотримано не було, що призвело до прийняття помилкового рішення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року (зі змінами), звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників, та неухильне виконання вимог ст.268 КУпАП щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП розглядалася суддею місцевого суду за його відсутності, даних про належне повідомлення ОСОБА_1 про день розгляду справи матеріали провадження не містять, що є істотним порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Висновок судді місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, ґрунтується лише на даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях учасників ДТП, а також фактичних даних, що вказані на схемі місця ДТП. Між тим, в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 на підтвердження своїх доводів, викладених в апеляційній скарзі послався на те, що схема ДТП не відповідає фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, так як містить численні неточності і є неповною. Так, апелянт зазначає, що на схемі ДТП відсутні дані про ширину проїзної частини автодороги Київ-Іванків-Овруч в обох напрямках, тоді як за його даними вона становить 7 м 60 см. На схемі ДТП, складеній працівниками поліції зіткнення транспортних засобів відбулося посередині смуги руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2, і після зупинки автомобілів після зіткнення відстань від заднього лівого колеса автомобіля, яким керував ОСОБА_1 до краю проїзної частини автодороги в напрямку м. Києва становить 9 м 50 см. За вказаних розмірів проїзної частини автодороги в обох напрямках, як зазначає ОСОБА_1 зіткнення транспортних засобів повинно бути зазначене на схемі фактично на другорядній дорозі, що веде до духовного центру «Відродження». Крім того, як вказує апелянт, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 перед ДТП виїжджав від АЗС «БРСМ-Нафта» і перед виїздом на автодорогу повинен був виконати вимоги дорожнього знаку 2.2 « Проїзд без зупинки заборонений» Правил дорожнього руху, однак на схемі ДТП зафіксовано лише наявність АЗС без позначення знаку 2.2 ПДР, позначення виїзду зі станції на дорогу, та відстані до транспортних засобів.

Зазначені недоліки в оформленні працівниками поліції матеріалів ДТП істотно впливають на прийняття рішення щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Порушення уповноваженими особами Вишгородського ВП ГУНП в Київській області вимог ст. 256 КУпАП, позбавляє можливості суд першої та апеляційної інстанції прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, чи встановити додаткові обставини шляхом призначення відповідної експертизи.

За таких умов, апеляційний суд вимушений приняти рішення про скасування постанови Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року відносно ОСОБА_1, а матеріали направити для дооформлення до Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року, винесену відносно нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - направити до Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області для належного оформлення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко