А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17.08.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С. розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 19 липня 2016 року.

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої приватним підприємцем, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягалася, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 275 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона 25.04.2016 року о 02 год. 20 хв. по вул. Соборної України в м. Хуст керувала автомобілем марки «Мазда 6», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушила п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №453175 від 25.04.2016 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.04.2016 року, рапортом патрульного поліцейського Хустського ВП ОСОБА_3 від 25.04.2016 року, поясненнями свідка ОСОБА_4

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження у справі. Обгрунтовує тим, що у судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення категорично заперечила і пояснила суду, що транспортним засобом не керувала, а керував її чоловік, але оскільки посвідчення водія у останнього при собі не було, на вимогу працівників поліції було надано техпаспорт автомобіля та її посвідчення водія. При цьому в судовому засіданні пояснила, що в її присутності жодного протоколу працівники поліції не складали, що підтверджується і показами, які надали в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вважає, що суд неправомірно надав перевагу показам свідка ОСОБА_4, який є інспектором ДПС, та критично оцінив покази інших свідків. Вказує на те, що всупереч ст. 251 КУпАП та п.п. 4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України №77 від 26.02.2009 року, працівниками поліції не долучено до протоколу про адміністративне правопорушення письмових пояснень свідків, у разі їх неявності. Разом з тим, суд не врахував того, що протокол про адміністративне правопорушення та його зміст не можуть являтися самі по собі доказом винуватості особи, оскільки являється процесуальним документом, у змісті якого особі висувається певне обвинувачення. Крім того, той факт, що ОСОБА_2 не заперечувала проти огляду на стан спяніння не може бути визнано доказом її вини у вчиненні правопорушення, адже в судовому засіданні вона пояснила, що як такого проходження огляду вона не проходила, а акт було складено з її слів. Жодного доказу, який би спростовував покази ОСОБА_2 та свідків її захисту судом, крім пояснень ОСОБА_4 не отримано і не здобуто, а тому вважає, що дані обставини свідчать про спрощений підхід суду до розгляду даної справи.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 та особу, яка притягнута до відповідальності ОСОБА_2, які просили постанову суду скасувати як незаконну, а провадження закрити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суддя зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні та інші обставини, визначені даною нормою закону, а відповідно до ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду, перевірити чи правильно складено протокол та матеріли до нього.

Цих вимог закону суд не дотримав.

Убачається, що суд в основу висновку про доведеність вини ОСОБА_2, зіслався на протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_3 не звернув уваги, що він складений з порушенням вимог ст. 256 та ч.2 ст. 254 КУпАП: у ньому відсутній підпис особи, яка притягається до відповідальності, копія протоколу не вручена, не має застережень у зв`язку з чим відсутній підпис особи. В разі відмови від підпису та в отриманні копії протоколу, вказане засвідчується підписами свідків, таких засвідчень немає.

Відповідно до "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", зареєстрованої у МінЮсті 11.11.2015 за №. 1413/27858, зокрема, згідно п.6. 7 огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов спеціальну підготовку (тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд, беручи до уваги пояснення ОСОБА_4 , як особи, яка складала протокол, не дав оцінки чи була дотримана процедура, визначена зазначеною Інструкцією. Інспектор ДПС ОСОБА_4 безпосередньо автомобіль не зупиняв, хто саме був за кермом автомобіля не з`ясовував, перевірку спеціальними технічними засобами на стан сп`яніння не проводив, а супроводжував ОСОБА_2 до медичного закладу.

Посилання судді на рапорт патрульного поліцейського ВП ст. сержанта поліції ОСОБА_3 також є необгрунтованим. Даний рапорт не завізований начальником Хустського ВП ГУМП в Закарпатській обл., якому він був адресований і такий рапорт ніде не зареєстрований, отже немає силу доказу.

В апеляційному суді ОСОБА_2 пояснила про те, що автомобілем не керувала, а керував її чоловік, що дійсно їх зупинили працівники поліції, просили пред`явити документи на автомобіль, чоловік віддав техпаспорт, посвідчення водія не мав при собі, через що вона подала своє, оскільки має право на керування цим автомобілем. Працівники поліції викликали інших, приїхав ОСОБА_4, який сказав їй іти на медичне освідування і що до тих пір не віддасть документи на автомобіль, поки вона його не пройде. Після освідування, їм віддали документи і вони поїхали додому.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду є необгрунтованою, висновки суду не підтверджені фактичними обставинами, докази на підтвердження вини ОСОБА_2 відсутні, тому вона підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю за відсутності складу правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 19 липня 2016 року, якою на ОСОБА_2 накладено стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: