ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року місто Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області Сєдих А.В. за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, прокурора Циря О.С., розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора на постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 25 липня 2016 року, якою відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженеця смт. Ялта Першотравневого району Донецької області, українеця, ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимого, працюючого у Ялтинській селищній раді - секретарем, одруженого, який мешкає за адресою: Донецька область, Першотравневий район смт. Ялта, пров. Грецький, буд. 7,

провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-7 ч.1 та ч.2 КУпАП закрито.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1, є депутатом Ялтинської селищної ради Першотравневого району Донецької області. 11.11.2015 року проходила перша сесія 7 скликання, у якій він брав участь.

На сесії розглядалися ряд питань, серед яких було питання про обрання секретаря Ялтинської селищної ради. Згідно до рішення № 7/14-1 від 11.11.2015 року, ОСОБА_1 було обрано секретарем Ялтинської селищної ради.

Оперуповноваженими УЗЕ у Донецькій області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відносно ОСОБА_1 були складені два адміністративних протоколи за ст. 172-7 ч.1 та 172-7 ч.2 КУпАП і направлені до суду.

Згідно протоколів ОСОБА_1 звинувачують в тому, що він як субєкт відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, порушив вимоги ч.1 ст. 172-7 КУпАП , а саме 11.11.2015 року приблизно о 14.00 годині, перебуваючи у приміщенні Ялтинської селищної ради, публічно не повідомив про наявний реальний конфлікт інтересів колегіальний орган (сесію), в якому працює, при обранні його секретарем цієї ради, де був єдиним кандидатом на посаду.

Також звинувачують за ч.2 ст. 172-7 КУпАП, а саме що він, знаходячись на вище вказаній сесії, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів - прийняв участь у голосуванні, під час вирішення питання про обрання його секретарем Ялтинської селищної ради.

Суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення прийшов до висновку, що кваліфікація за ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП щодо ОСОБА_4 працівниками національної поліції України при зборі матеріалів та прокурором у судовому засіданні не доведено, а тому згідно з вимогами ст..247 ч.1 КУпАП адміністративна справа була закрита на підставі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову суду першої інстанції скасувати. Прийняти по справі нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення в межах санкції вказаних статей КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю що вона не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ст. 9 КУпАП , адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи адміністративне провадження апеляційний суд зазначає, що ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Під приватним інтересом розуміється будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, а реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з вимогами ст.38 Конституції України встановлено право громадян вільно обирати і бути обраним до органів місцевого самоврядування, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ч.6 ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить і набуває право ухвального голосу з моменту визнання його повноважень відповідної ради, має право обирати та бути обраним до органів відповідної ради.

Тобто, голосування депутата за обрання секретаря сільської ради є його правом та обовязком і участь в такому голосуванні є здійсненням депутатом представницьких повноважень, а не реалізацією її приватного інтересу.

Апеляційний суд звертає увагу що згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Під приватним інтересом розуміється будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, а реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. В протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що суть правопорушення з боку ОСОБА_1 полягала в тому, що він, будучи обран депутатом селищної ради і кандидатом на обрання секретарем цієї ради, публічно не повідомила сесію селищної ради про ці обставини, які утворювали конфлікт інтересів, і взяла особисту участь у голосуванні з цього питання. У той же час, згідно ст.50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар селищної ради обирається радою з числа її депутатів за пропозицією голови цієї ради. Таким чином, наведені положення Закону прямо передбачають, що кандидатом на посаду секретаря ради може бути лише депутат цієї ради, у звязку з чим необхідність публічного повідомлення кандидатом сесію про ці обставини позбавлена будь-якого сенсу і правового значення у звязку з їх очевидністю і необхідністю виконання цієї норми закону. Тобто, виходячи з наведених положень закону, висунення певного депутата селищної ради кандидатом на посаду секретаря ради повязане з необхідністю виконання радою своїх повноважень та обовязків як органу місцевого самоврядування і є публічним, а не приватним інтересом. Крім цього, згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат має право обирати і бути обраним до органів відповідної ради, і в разі обрання депутата до органів ради, зокрема, секретарем ради, він має виконувати відповідні функції, повноваження та обовязки, передбачені ст.50 «Про місцеве самоврядування в Україні» в інтересах ради і громади селища

Тому посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що приватний інтерес ОСОБА_1 полягав в тому, що в разі обрання його секретарем ради він набував посаду в органі місцевого самоврядування, можливість отримання заробітної плати, відпустки, рангів та категорій не можуть бути визнані обґрунтованими.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Приймає до уваги вищенаведене апеляційний суд не може погодиться і з доводами апеляційної скарги прокурора в який він наполягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому ОСОБА_4 зобов'язаний був повідомити про це своєму керівникові, однак не зробив цього.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У судовому засіданні було обєктивно встановлено, що головою селищної ради було запропоновано кандидатуру ОСОБА_1 на «посаду секретаря»,а тому колегіальний орган буї повідомлений про обрання на посаду секретаря головою селищної ради особисто.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора являється необґрунтованою, безпідставною та на підставі цього задоволенню не підлягає, а постанова місцевого суду має бути залишена без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 25 липня 2016 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 передбачене ст. 172-7 ч.1 та ч.2 КУпАП закрито залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Донецької області ОСОБА_5