П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 25.07.2016 о 13:00 керуючи ТЗ «КІА», д.н.з. НОМЕР_1, по Дарницькій площі в м. Києві, при перестроюванні не дав дорогу ТЗ «Audi», д.н.з. НОМЕР_2, який рухався у попутньому напрямку, що призвело до ДТП, пошкодження цих ТЗ, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п. 10.1, 10.3, 15.13 ПДР України.

Так, у судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності пояснила, що у цій ситуації він під час руху, дотримувався ПДР, враховуючи інтенсивність руху, стан проїзної частини та обстановку, що склалася на дорозі, по всяк час переконуючись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху.

З безпосереднім дотриманням вимог п.п. 10.1, 10.3, 15.13 вказаних Правил, а тому дана пригода між ними сталася через не дотримання цих же Правил, але водієм ТЗ «Audi». Зі свого боку він не мав змоги уникнути ДТП з об'єктивних причин.

А саме, 25.07.2016 він рухався на автомобілі «КІА» зі сторони Харківського шосе у напрямку пл. Дарницька в м. Києві. В той час, як рухався по вул. Харківське шосе, йому створив аварійну обстановку водій автомобіля «Ауді», який обігнавши його автомобіль, різко змінив напрямок руху свого автомобіля, перегородивши таким чином маршрут його слідування, та створивши з незрозумілих йому причин в такий спосіб аварійну обстановку. Після чого водій автомобіля «Ауді», без будь-яких на те причин, через вікно почав виражатися у його сторону нецензурною лайкою, чим була викликана така поведінка даного водія він одразу і не зрозумів. Помітивши неадекватну поведінку раніше незнайомогойому водія та не бажаючи спілкуватися із ним, нажав різко на педаль газу на своєму автомобілі і об'їхав автомобіль «Ауді» з правої сторони, на односторонній двохрядній дорозі. Об'їжджаючи даний транспортний засіб почув, якийсь дивний звук і йому здалося, що відбулося тертя його кузова автомобіля і кузова автомобіля «Ауді». Почувши дані звуки, та перебуваючи на роздільній полосі між двома полосами, та вважаючи, що відбулася дорожньо-транспортна пригода, здійснив вимушену запинку в місці, де вона заборонена, керуючись при цьому п. 15.14 ПДР. Вийшовши із свого автомобіля не став його оглядати, оскільки був переконаний, що відбулося ДТП з вини водія автомобіля «Ауді». Вийшовши із салону свого автомобіля одразу направився до водія автомобіля «Ауді», з метою з'ясування, чим викликана його така неординарна поведінка. Останній вийшовши із автомобіля продовжив ображати його, виражаючись у його сторону нецензурною лайкою. При цьому останній звинувачував його в тому, що він раніше рухаючись по Харківському шосе в м. Києві здійснив різкий маневр на своєму транспортному засобі, створивши в такий спосіб для нього аварійну обстановку. Дана суперечка між ними відбулася на узбіччі дороги, навпроти водійських дверей автомобіля «Ауді». Вході цієї словесної перепалки зрозумів, що фактично ніякого зіткнення між моїм транспортним засобом та транспортним засобом іншого водія не відбулося, тому з метою уникнення подальшої ескалації раптово виниклого конфлікту, який міг перерости до нанесення йому тілесних ушкоджень, направився до свого автомобіля для подальшого продовження руху на своєму транспортному засобі, однак в той час, коли підійшов до свого автомобіля, ліві передні двері якого перебували у відчиненому стані, почув, як ОСОБА_3 запустив двигун свого автомобіля «Ауді» та розуміючи повною мірою свої дії почав різко рухатися у його сторону, намагаючись в такий спосіб спричинити йому тілесні ушкодження та пошкодити транспортний засіб. Зрушивши на автомобілі різко зі свого місця стоянки останній прижав його своїм транспортним засобом до дверей його ТЗ, спричинив в такий спосіб тілесних ушкоджень та пошкодивши ліві передні двері автомобіля «КІА», які на той момент перебували у відкритому стані.

У судовому засіданні представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4 пояснив, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

З пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_3 оголошених у судовому засіданні слідує, що у цій ситуації він рухався з дотриманнм ПДР України, а ДТП сталося через те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності допустив порушення вимог п.п. 10.1, 10.3, 15.13 ПДР України.

При цьому, клопотань про виклик ОСОБА_3 до суду не надходило, а тому суд враховує його письмові пояснення наявні у справі.

Тож, суд, заслухавши та проаналізувавши в системному зв'язку думку осіб, що беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Так, п.п. 10.1, 10.3, 15.13 ПДР України відповідно регламентовано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч; забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

З п. 1.9 ПДР України слідує, що дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Так, зі схеми місця ДТП, яка складена за місцем пригоди слідує, що вона містить графічно зображені та зафіксовані об'єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об'єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, які в своїй сукупності свідчать тільки про те, що між транспортними засобами сталося ДТП, однак останні однозначно вказують на те, що у діях саме особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад правопорушення за ст. 124 КУпАП, що полягає у недотриманні п.п. 10.1, 10.3, 15.13 ПДР України.

Інакше кажучи, якби особа, що притягається до адміністративної відповідальності, вчиняла дії вказані у протоколі, то її ТЗ не отримав би ті пошкодження, які є наявними у нього.

Зазначений доказ, суд, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, визнає належним та допустимим, у зв'язку з чим приходить до висновку про відсутність у її діях порушення ПДР України, зокрема п.п. 10.1, 10.3, 15.13 Правил.

Також, судом, враховуючи положення ч. 1 ст. 272 КУпАП про те, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, було досліджено письмові пояснення свідка, які фактично за свою суттю в повній мірі кореспондуються з поясненнями особаи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, клопотань про виклик свідка до суду не надходило, а тому суд враховує його письмові пояснення наявні у справі.

А тому суд вважає, що, у судовому засіданні, особою, що притягається до адміністративної відповідальності, було надано послідовні та логічні покази з приводу обставин ДТП, які не викликають сумніву у суду, щодо їх достовірності та кореспондуються з наявними даними відображеними у схемі щодо умов руху ТЗ.

Щодо письмових пояснень водія ОСОБА_3, то суд виходить з того, що вони не кореспондуються з даними, які містяться у схемі ДТП, поясненнями свідка та отриманими ТЗ пошкодження за її наслідками, у зв'язку з чим суд вважає цей доказ сумнівним, оскільки він не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв"язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853), надалі - Інструкції) та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністратвине правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких інших доказів в ході судвого розгляду здобуто не було та суду не надано.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП та вимог Інструкції, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

А, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 124, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я: О.В. Бірса