Єдиний унікальний номер 448/966/16-п
Провадження № 3/448/355/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2016 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Борисенко В.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Головного управління держпраці у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, в.о. директора МКП «Водоканал»,

за ст.188-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2016 року головним державним інспектором ГУ держпраці у Львівській області ОСОБА_2 під час проведення позапланової документальної перевірки у МКП «Водоканал» (юридична адреса: м. Мостиська, вул. Міцкевича, 13, Львівської області) було встановлено порушення вимог законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.188-1 КУпАП, а саме порушення вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», так як не виконано норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів за 2015 рік. З наданих адміністрацією Підприємства наказів про прийняття та звільнення працівників, трудових книжок, табелів обліку робочого часу, відомостей нарахування та виплати заробітної плати встановлено, що згідно з Інструкцією зі статистики кількості працівників (затвердженої Наказом Державного комітету статистики України № 286 від 28.09.2005 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 30.11.2005 року за № 1442/11722) середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за період січень-грудень 2015 року становить 38 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 1 особі, кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» 2 особи. Фонд оплати праці штатних працівників за 2015 рік 990,8 тис. грн. Середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2015 рік становить 26073,68 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину визнав та підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, однак пояснив, що жодний з інвалідів не згідний працювати слюсарем АВР, так як робота важка, нерідко доводиться працювати на проривах мереж водопостачання за будь-яких погодних умов тощо. Вказував, що в подальшому докладуть усіх зусиль з метою працевлаштування інвалідів. Щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Крім зізнання, винність ОСОБА_1 у вчиненні ним даного правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 13-19-141/0350 від 26.07.2016 року та актом перевірки № 1 від 04.07.2013 року, а також іншими матеріалами справи.

У відповідності до вимог ст.ст.18 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів України» від 21.03.1991 року № 875-XII (з наступними змінами та доповненнями), підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст.19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

У 2015 році в МКП «Водоканал» середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 38 осіб, де з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність є лише 1 особа, а у відповідності до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів України» в даній установі норматив робочих місць призначений для працевлаштування інвалідів повинен бути у кількості 2 осіб.

Відтак, вбачаю в діях ОСОБА_1 склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини і майновий стан, обставини, що помякшують відповідальність, щире розкаяння винного та вчинення правопорушення вперше, вважаю можливим на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.188-1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Крім того, суд не вбачає підстав для накладення на ОСОБА_1 судового збору, так як у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП судовий збір накладається лише у випадку ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.22, ст.34, ст.40-1, ч.2 ст.188-1, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.188-1 КУпАП провадженням закрити та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає предявленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя В.В. Борисенко