Справа № 308/6415/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Крегула М.М., розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 275. 60 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 12.06.2016 року близько 17 год. 45 хв. по вул..Анкудінова в м.Ужгород, рухаючись в напрямку вул..Гагаріна, керуючи транспортним засобом марки «Citroen C4» д.н. НОМЕР_1, проїхав залізничний переїзд на увімкнений заборонений сигнал світлофора та звуковий сигнал, чим порушив вимоги п.20.5 (в) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не заперечуючи вини та правильності кваліфікації діянь зазначає, що на нього необгрунтовано накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Зазначає, що судом не вмотивовано накладення такого суворого стягнення та не взято до уваги, що він вперше притягується до відповідальності, вчинив правопорушення не навмисно, в чому зізнався і розкаявся и таке не спричинило жодних наслідків, а транспортний засіб є єдиним джерелом його прибутку. Вказує, що справу було розглянуто в його відсутності, що позбавило можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 просить постанову Ужгородського міськрайонного суджу від 15.07.2016 року змінити та застосувати до нього стягнення у виді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.123 КУпАП. Разом з цим, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки саму постанову отримав тільки 09 серпня 2016 року, а участі у розгляді справи не брав, так як не був повідомлений про день та час розгляду справи.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, надіслав до апеляційного суду клопотання про розгляд справи в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.20.5 (в) Правил дорожнього руху відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються сукупністю доказів у справі, які досліджено судом і наведено у постанові.

Винуватість ОСОБА_1 за ч.2 ст.123 КУпАП України є доведеною і така підтверджується як його особистими поясненнями, так і протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №458345 від 12.06.2016 року та поясненнми свідка ОСОБА_2

Разом з тим, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_1, вирішуючи питання про призначення йому стягнення судом не враховано положення ч. 2 ст. 30 КУпАП про те, що за змістом закону позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе, повторне та або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Як видно з постанови судді, призначаючи ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права, суд не навів мотивів такого рішення. Крім того, суд застосував вид стягнення, який не передбачений санкцією ч.2 ст.123 КУпАП, зокрема, стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

Враховуючи, що санкцією ч.2 статті 123 КУпАП передбачено за такі дії альтернативне стягнення, в тому числі штраф, в постанові не мотивовано підстави накладення на ОСОБА_1 такого суворого стягнення, як це передбачено ст. 30 КУпАП.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 раніше правопорушень не вчиняв, притягається до відповідальності вперше, що свідчить про несистематичність та відсутність повторності в його діях, а за своїм характером та наведеними обставинами вчинене ним порушення не може вважатись грубим, оскільки за поясненням свідка ОСОБА_2 сигнал заборони та шлагбаум був увімкнений коли останній його уже проїздив. Зокрема, в постанові судді цих ознак і не наведено, діями ОСОБА_1 не заподіяно шкоди будь-кому і про відсутність такої свідчать матеріали справи.

Із врахуванням наведених обставин, даних про особу винного, який є молодий за віком, його чистосердечне зізнання та відношення до вчиненого, а також, що позбавлення права керування транспортними засобами поставить його у скрутне матеріальне становище, у судді не було достатніх підстав для накладення на нього за цією статтею нічим не мотивованого такого суворого стягнення.

Оскільки суд першої інстанції розглянув адміністративну справу відносно ОСОБА_1 в його відсутності, копію постанови направив йому після спливу десятиденного строку на її скарження, причини пропуску ОСОБА_1 строку на подання апеляційної скарги визнаються поважними, то такий строк підлягає поновленню.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - до зміни в частині накладення стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 27.07.2016 року щодо ОСОБА_1 - змінити, за ч.2 ст.123 КУпАП ОСОБА_1 піддати стягненню у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.) без оплатного вилучення транспортного засобу

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_3