Справа № 346/2862/16-п
Провадження № 3/346/639/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Томин О.А.

правопорушника ОСОБА_1

захисника адвоката ОСОБА_2

іншого учасника ДТП ОСОБА_3

захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, громадянина України, за ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

27.04.2016 року о 20:25 год. в м. Коломиї Івано-Франківської області ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Audi А6 », номерний знак «АТ 6617 ВХ», рухаючись по вул. ОСОБА_2, проїжджаючи перехрестя з вул. Мазепи на зелений сигнал світлофора, при наближенні по вул. Мазепи з увімкненими проблисковими маячками синього кольору автомобіля марки Peugeot Boxer, номерний знак АТ 5315 ВМ, під керуванням ОСОБА_3, порушуючи вимоги п.3.2 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), створив йому перешкоду в русі, не дав дорогу, не забезпечив безперешкодний проїзд, що призвело до зіткнення із вказаним автомобілем марки Peugeot Boxer та автомобілем марки «ЗАЗ- 110557», номерний знак «АТ 3214 ВМ», під керуванням ОСОБА_5, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

Так, внаслідок вказаної ДТП автомобіль марки Peugeot Boxer отримав пошкодження у вигляді деформації переднього капоту, буфера, лівої та правої передніх фар, правої стійки, правої дверки.

Автомобіль марки ЗАЗ-110557 отримав пошкодження переднього буфера, лівих переднього крила та фари.

Автомобіль марки «Audi А6» отримав пошкодження у вигляді деформації правих передньої та задньої дверей, переднього крила, правого порогу, стійки, даху автомобіля, переднього буфера.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він, керуючи автомобілем «Audi», рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год. по вул.ОСОБА_2 в напрямку вул.Миколайчука в м.Коломиї. З ним в автомобілі також знаходився ОСОБА_6. На світлофорі, що на вказаному перехресті, горів зелений сигнал, який дозволяв ОСОБА_1 проїзд даного перехрестя. За 5-6 м до цього світлофора ОСОБА_1 побачив автомобіль швидкої допомоги, у якої були увімкнені маячки, а звукова сирена - ні. Цей автомобіль знаходився на відстані близько 30-35 м від «Audi», коли передня частина останньої вже вїхала на вул.Мазепи та рухалася приблизно 1 м від правого краю проїжджої частини з метою більш плавного обїзду горба, який є при виїзді з вул.ОСОБА_2 на перехрестя. Враховуючи вказані відстані, і не маючи часу для гальмування, ОСОБА_1 намагався якомога швидше проїхати перехрестя і вважав, що зможе безпечно це зробити, однак, швидкість «швидкої допомоги» була не менше 100 км/год., про що свідчить її миттєвий вїзд на перехрестя. ОСОБА_1 звернув увагу на те, що автомобіль швидкої допомоги чомусь намагався обїхати «Audi» спереду останньої, в той час як легше було обїхав цей автомобіль позаду нього. Коли передня частина «Audi» вже знаходилася на вул.Миколайчука, «швидка допомога» передньою частиною вдарила «Audi» в праву передню дверку та приблизно 4- 4,5 м. протягнула, що призвело до зіткнення «Audi» з лівим боком «Таврії». Остання стояла та мала намір повернути вліво на вул.Мазепи в напрямку центру м.Коломиї, тобто в напрямку, зустрічному для руху «швидкої допомоги». Вищевказаний пасажир «Audi» ОСОБА_6 був очевидцем вїзду «швидкої допомоги» в «Audi» та перед тим крикнув ОСОБА_1: «ОСОБА_3!».

ОСОБА_1 пояснив, що йому відомо про обовязки водіїв, передбачені п.3.2 ПДР України, однак, дати дорогу автомобілю швидкої допомоги і забезпечити його безперешкодний проїзд він не мав можливості, оскільки «Audi» проїжджала перехрестя зі швидкістю 60 км/год., тобто зовсім не зменшуючи її на перехресті, незважаючи на проїзд через вказану частину горба. Перед тим, він за 50 м до світлофора бачив, що зелений сигнал щойно увімкнувся. Тому така швидкість не давала змоги ОСОБА_1 негайно зупинити «Audi», а зупинка її була б можлива аж посередині проїжджої частини, що створило б іще більшу перешкоду для руху.

Тому ОСОБА_1 та його захисник вважають, що ОСОБА_1 не порушував жодних вимог ПДР України, оскільки він проїжджав перехрестя рівнозначних доріг на зелений сигнал світлофора. Крім того, на місці ДТП були наявні сліди гальмування автомобіля швидкої допомоги та сліди волочіння, залишені колесами автомобіля ОСОБА_1, однак, ці сліди всупереч відповідному наказу МВС України не відображені в схемі ДТП. Отже, протокол та додатки до нього складено з порушенням відповідних вимог, в звязку з чим вони підлягають поверненню посадовій особі, яка їх надіслала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 27.04.2016 року близько 20:30 год. він, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» («Таврія»), рухався по вул.Миколайчука в м.Коломиї в напрямку перехрестя з вул.Мазепи в м.Коломиї. Підїжджаючи до останнього на шляху руху його автомобіля горів зелений сигнал світлофора, і в цей час ОСОБА_5 почув сирену спецавтомобіля. Проїхавши близько 100 м на вказаний сигнал «свого» світлофора, свідок зупинив автомобіль, не виїжджаючи на вул.Мазепи щоб побачити спецавтомобіль, зрозуміти в якому напрямку рухається останній та чи буде безпечним проїзд перехрестя, так як, наближаючись до перехрестя, свідок не міг бачити автомобіль швидкої допомоги, оскільки в тому напрямку (зліва від автомобіля свідка) обмежена оглядовість. В зустрічному напрямку, а саме по вул.ОСОБА_2, ближче до середини проїжджої частини щоб пропустити транспортні засоби, які мали намір повертати направо, з невеликою швидкістю рухався також на зелений сигнал світлофора автомобіль марки «Audi» Цьому автомобілю свідок мав дати дорогу, так як свідок мав намір повертати ліворуч. «Аudі» вїхала на перехрестя зі швидкістю приблизно 20-30 км/год. і збільшила швидкість під час його проїзду. Коли «Аudі» перебувала на перехресті до останнього зі швидкістю близько 80 км/год. наближався автомобіль швидкої допомоги з увімкненою звуковою сиреною, водій якого з метою уникнення зіткнення з «Audi» за 5-6 м до місця зіткнення застосував екстрене гальмування, однак, уникнути зіткнення не зміг. Вказані автомобілі зіткнулися на смузі руху автомобіля швидкої допомоги, який внаслідок зіткнення потягнув «Аudі» приблизно 2-3 м, внаслідок чого ці автомобілі зіткнулися з «Таврією». Свідок вважає, що «Аudі» не могла вїхати на перехрестя зі швидкістю 60 км/год., адже в такому разі наслідки зіткнення і пошкодження «Таврії» були б набагато тяжчими та більшими. Свідок ствердив, що автомобіль швидкої допомоги не мав можливості уникнути зіткнення.

ОСОБА_5 також наголошує на тому, що він, наближаючись до перехрестя, чув сигнал сирени, хоча ще не бачив спецавтомобіля, бо справа по ходу його руху розташований будинок.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 пояснив, що, підїжджаючи по вул.Мазепи в м.Коломиї до світлофора, що на перехресті цієї вулиці з вулицями ОСОБА_2 та Миколайчука, він бачив, що для нього горів червоний сигнал світлофора, в звязку з чим він зменшив швидкість щоб пересвідчитися чи можливо безпечно проїхати перехрестя. Він бачив, що по вул. Миколайчука зупинився вищевказаний автомобіль марки «ЗАЗ» («Таврія»), а з лівого боку, тобто по вул.ОСОБА_2, побачив автомобіль марки «Audi», який, значно зменшив швидкість перед вибоїною, що біля світлофора. Враховуючи поведінку водіїв вказаних автомобілів, ОСОБА_3 зрозумів та був переконаний, що вони надають перевагу в русі його спецавтомобілю, в звязку з чим збільшив швидкість для продовження руху. В той момент, коли він підїхав до світлофору, автомобіль марки «Audi», який знаходився вже за світлофором, різко збільшив швидкість руху. Побачивши це, ОСОБА_3 додатково подав звуковий сигнал «крякавка», а після того застосував екстрене гальмування і з метою уникнення зіткнення з автомобілем «Audi» різко повернув вправо, однак, уникнути вказаного зіткнення не зміг. Останнє відбулося з правого боку вул.Мазепи по ходу руху «швидкої допомоги», внаслідок чого передньою частиною автомобіля «Audi» потягло «швидку допомогу» на вул.Миколайчука, де вони зіткнулися з автомобілем марки «ЗАЗ», який стояв.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3 та його захисник вважають, що ОСОБА_3 діяв в межах, дозволених п.3.1 ПДР України.

Відповідно до вимог п.3.2 ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобовязані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Згідно з вимогами п.3.1 цих Правил водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Відповідно до наданого стороною ОСОБА_1 висновку №2500 експертного автотехнічного дослідження, складеного експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз 03.06.2016 року, ОСОБА_1 повинен був застосувати екстрене гальмування з моменту, коли мав обєктивну можливість побачити, що праворуч до регульованого перехрестя наближається автомобіль швидкої допомоги з увімкненими спеціальними сигналами (сигналом). ОСОБА_3 перед виїздом на перехрестя на заборонний сигнал світлофора повинен був переконатися в тому, що водії транспортних засобів, які рухалися в поперечному напрямку (на дозвільні сигнали світлофора), своєчасно отримали для себе інформацію про наближення до перехрестя автомобіля з увімкненими спеціальними сигналами і дають йому дорогу. Невчинення цього ОСОБА_3 і було причиною вказаної ДТП. У висновку також вказано, що при заданих вихідних даних адвокатом ОСОБА_2 водій автомобіля «Audi» ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем марки «Peugeot Boxer» шляхом застосування екстреного гальмування.

Однак, дані цього висновку суперечать показам самого ОСОБА_1, який в судовому засіданні чітко ствердив, що він, побачивши автомобіль швидкої допомоги, вважав, що останній знаходиться на відстані 30-35 м, яку вважав достатньою для безпечного проїзду перехрестя, і він припускає, що, оскільки так не сталося, то причиною зіткнення була висока швидкість руху автомобіля швидкої допомоги. Цим ОСОБА_1 практично визнав, що він неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалася в той момент, та навіть не мав наміру дати дорогу автомобілю швидкої допомоги.

Крім того, даний висновок складений без жодного урахування показів свідка ОСОБА_5, який є єдиним очевидцем даної дорожнього транспортної пригоди та її учасником. Як вказано вище, цей свідок чітко ствердив, що в зустрічному для його автомобіля марки «ЗАЗ» напрямку, а саме по вул.ОСОБА_2, ближче до середини проїжджої частини з невеликою швидкістю рухався автомобіль марки «Audi» і однією з причин зупинки автомобіля ОСОБА_5 був його обовязок дати дорогу «Audi», яка вїхала на перехрестя зі швидкістю приблизно 20-30 км/год. і збільшила швидкість під час його проїзду. З наведеного випливає, що ОСОБА_5, очікуючи проїзд «Audi», не міг не слідкувати за її рухом, адже від цього залежали його подальші дії. Тому суд критично оцінює даний висновок.

Суд вважає, що покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які не були учасниками дорожнього руху та безпосередньо перед розглядуваною ДТП не чули звуку сирени автомобіля швидкої допомоги, жодним чином не обгрунтовують доводів ОСОБА_1, який був учасником дорожнього руху, про те, що він міг не виконувати вимог п.3.2 ПДР України. Крім того, свідок ОСОБА_7 пояснив, що він особисто бачив, що автомобіль швидкої допомоги рухався з увімкненим світловим сигналом, чого вже є достатньо для необхідності виконання ОСОБА_1 вимог п.3.2 ПДР України. Крім того, свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_1 проїжджав перехрестя зі швидкістю 40 км/год., що є суттєво відмінним від пояснень самого ОСОБА_1, який ствердив, що він не гальмував, вїжджаючи на перехрестя та рухався зі швидкістю 60 км/год.

Враховуючи покази ОСОБА_1 суд вважає, що він, побачивши за 30-35 м автомобіль швидкої допомоги з увімкненими світловими спецсигналами (маячками), навіть не намагався виконати вимоги п.3.2 ПДР України, про що свідчить його запевнення про не зменшення швидкості руху свого автомобіля. Покликання ОСОБА_1, що він намагався якомога швидше проїхати перехрестя, так як для гальмування не було часу, суд вважає надуманими і даними з метою уникнення відповідальності, адже ОСОБА_1 і в цьому випадку не дав дорогу та не забезпечив безперешкодний проїзд оперативного транспортного засобу.

Вказану ОСОБА_1 відстань також підтвердив пасажир його автомобіля свідок ОСОБА_6.

Покликання захисника ОСОБА_1 на те, що розглядуваний протокол про адміністративне правопорушення підлягає поверненню на доопрацювання посадовій особі, яка його склала, суд вважає необґрунтованими і невчасними, адже протягом всього судового розгляду даної справи клопотань про таке повернення ніким не заявлялося.

Ніким з учасників не заперечуються вказані в долученій до зазначеного протоколу схемі наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 27.04.2016 року, дані щодо місця зіткнення вказаних транспортних засобів, їх розташування після цього та пошкодження, які вони отримали.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність достатніх доказів для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, оскільки він порушив вимоги п.3.2 ПДР України, що спричинило пошкодження зазначених транспортних засобів.

Однак, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Оскільки строк накладення адміністративного стягнення закінчився 28.07.2016 року, то відповідно до правил п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи вищевказаного строку.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.33, 221, 38 ч.2, 247 п.7, 284, 288-290, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд.

Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Суддя Калинюк О. П.