Справа № 452/1329/16-п Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 33/783/561/16 Доповідач: Олексієнко М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року м.Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОЛЕКСІЄНКО М.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, - до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

з участю захисника ДРУЧЕКА М.С.

та апелянта ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2016 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП з накладенням стягнення у виді 40 годин громадських робіт.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 14 травня 2016 року в 19 годині 50 хвилин за місцем свого проживанння в будинку по АДРЕСА_1 вчинив конфлікт із своєю колишньою дружиною ОСОБА_3, з якою проживає в одному будинку, під час якого виражався в її сторону нецензурними та образливими словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоду її психічному здоров'ю, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить таку скасувати та закрити провадження по справі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що категорично заперечує свою вину у вчиненому правопорушенні, оскільки він та ОСОБА_3 не є сім'єю. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2013 року вони три роки не перебувають у шлюбі, не ведуть спільного господарства. Крім того, в поясненнях ОСОБА_3, які суд вважає послідовними, багато розбіжностей і неточностей. До нього були застосовані спеціальні засоби у вигляді кайданок, у яких він перебував більше двох годин. У висновку від 14 травня 2016 року про стан сп'яніння не зазначено прізвище лікаря, який проводив огляд, та незрозуміла назва закладу охорони здоров'я. Медичного освідчення фактично не було зроблено, не відбирались жодні аналізи, висновок лікаря оформлений неналежним чином, без печатки медичного закладу, без встановлення особи, яку привезли на освідчення. Висновок лікаря не підтверджує факт знаходження ОСОБА_2 у стані сп'яніння. Однак, дані факти судом не були враховані, як і факт наявності тілесних ушкоджень на його обличчі після перебування у відділку поліції 14 травня 2016 року. Суд не допитав усіх свідків, про допит яких клопотав ОСОБА_2 в суді першої інстанції, допитано лише свідка ОСОБА_4 Поліцейських, які його затримували, лейтенанта поліції ОСОБА_5, старшого сержанта поліції ОСОБА_6, понятих ОСОБА_7 і ОСОБА_8, лікаря Самбірської ЦРЛ Мельникович О.В., свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд не допитав. В порушення вимог законодавства, справа не була розглянута протягом доби з дня отримання протоколу про адміністративне правопорушення, порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки 20 липня 2016 року засідання не проводилось, відсутня присяга свідка ОСОБА_4

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку апелянта та його захисника про підтримання апеляційної скарги, скасування постанови суду та закриття провадження у справі, приходжу до переконання, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки останній вчинив психологічне насильство в сім'ї відповідно до Закону - насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ, погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та була завдана шкода психічному здоров'ю ОСОБА_3

Однак з таким висновком погодитися не можна.

Так, диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА 359038 від 14 травня 2016 року (а.с.12) та в постанові районного суду від 20 липня 2016 року (а.с.45) не в повному обсязі викладені всі обставини, які б вказували на об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого згаданою статтею.

Кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є вчинення насильства у сім'ї, а у відповідності до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 та його представник пояснювали, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розлучені і хоча проживають в одному будинку, однак не ведуть спільного господарства та не пов'язані спільним побутом на протязі останніх кількох років.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 відсутня необхідна кваліфікуюча ознака правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а відтак і склад даного правопорушення, оскільки вони не являються однією сім'єю і не пов'язані спільним побутом.

Крім того, у матеріалах справи маються суперечливі дані щодо події 14 травня 2016 року в будинку колишнього подружжя, в тому числі пояснення так званих свідків, працівників поліції, що не були свідками можливого конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Таким чином, в порушення вимог ст.ст. 245, 247, 280 КУпАП, суд першої інстанції не з'ясував всі обставини справи та не надав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до помилкового висновку місцевого суду.

За таких обставин постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити у зв'язку із відсутністю складу саме згаданого адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 292, 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити. Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП - скасувати та провадження в адміністративній справі - закрити.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ М.Ю.ОЛЕКСІЄНКО