Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 33/781/87/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Крімченко С.А.
Категорія - ст. 172-7 КУпАП Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.08.2016 року, суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Онуфрієв В.М., із секретарем Піроженко Д.В., Ковальовою Н.Д., за участю прокурора Гриника А.О., особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Швець С.В., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Швеця С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2016 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із вищою освітою, одруженого, начальника відділення по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85 грн. та закрито провадження у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 9 від 26 лютого 2016 року, складеного старшим оперуповноваженим 2 сектору відділу БКОЗ УСБУ в Кіровоградській області старшого лейтенанта Олексієнко А.В., ОСОБА_1 наказом № 122-о/с від 03 листопада 2014 року призначений на посаду начальника відділення по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 , на якій він перебуває по теперішній час.

Згідно функціональних обов`язків, ОСОБА_1 організовує роботу відділення по роботі із особовим складом; планує роботу з особовим складом у військовій частині на квартал та місяць; планує та організовує заходи психологічної роботи щодо забезпечення високої бойової готовності, виконання службово-бойових завдань, які покладені на підпорядковані підрозділи, зміцнення військової дисципліни та правопорядку, профілактики злочинів та подій; здійснює методичне забезпечення та контроль за організацією в частині гуманітарної підготовки та роботи з особовим складом, оперативним інформуванням особового складу; приймає участь у підборі та розстановці офіцерів по роботі з особовим складом частини, організації та проведенні з ними професійної підготовки; спільно з військовою прокуратурою та військовим судом гарнізону організовує і проводить роботу по правовому вихованню особового складу частини; забезпечує участь офіцерів управління частини у виховній роботі з особовим складом, веде облік цієї роботи і готує аналітичні матеріали з цього питання заступнику командира частини по роботі з особовим складом. Військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби зобов`язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції». Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №-90 від 16.04.2015 року, зараховано в списки особового складу зазначеної частини та на всі види забезпечення ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_1 та який прибув для подальшого проходження служби з військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (м. Дзержинськ, Донецької області) Міністерство Оборони України, призначеного наказом командувача Національної гвардії України від 15.04.2015 №-62 о/с, на посаду командира аеродромно-експлуатаційного взводу батальйону аеродромно-технічного забезпечення (ВОС- 6201003) з 16 квітня 2015 року. Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №-516 від 25.12.2014 року «Про створення постійно діючої атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 », до її складу включено підполковника ОСОБА_1 05.05.2015 року під час засідання постійно діючої атестаційної комісії в/ч НОМЕР_1 (протокол № 16 від 05.05.2015 року), розглядались питання щодо «розгляду рапортів про визначення статусу учасників бойових дій військовослужбовців щодо направлення матеріалів до Головного Управління Національної гвардії України», в тому числі і військовослужбовця ОСОБА_3 ОСОБА_1 , перебуваючи у складі постійно діючої атестаційної комісії в/ч НОМЕР_1 , особисто приймав участь у голосуванні та голосував «за» під час розгляду рапорту свого сина ОСОБА_3 про визначення статусу учасника бойових дій та направлення матеріалів до Головного Управління Національної гвардії України. 13.08.2015 року, під час засідання постійно діючої атестаційної комісії в/ ч НОМЕР_1 (протокол № 27 від 13.08.2015 року) розглядалося питання щодо «присвоєння чергових військових звань», в тому числі і військовослужбовцю ОСОБА_2 ОСОБА_4 , перебуваючи у складі постійно діючої атестаційної комісії в/ч НОМЕР_1 , особисто приймав участь у голосуванні та голосував за присвоєння чергового військового звання «старший лейтенант» ОСОБА_5 30.12.2015 року під час засідання постійно діючої атестаційної комісії в/ч НОМЕР_1 (протокол №49 від 30.12.2015 року) розглядалося питання щодо» переміщення по службі в зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів», в тому числі стосовно військо службовця ОСОБА_2 ОСОБА_1 , перебуваючи у складі постійно діючої атестаційної комісії в/ч НОМЕР_1 , особисто приймав участь у голосуванні та голосував за переміщення на вищу посаду - старшого техніка групи обслуговування (вертольотів та двигунів) інженерно-авіаційної служби першої авіаційної ескадрильї на вертольотах ОСОБА_6 . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 16295235 від 09.02.2016 року та копії актового запису про народження № 1026 від 17.08.1989 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 та згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» є близькими особами. Під час прийняття рішень про визначення статусу учасника бойових дій та направлення матеріалів до Головного Управління Національної гвардії України, присвоєння чергового військового звання - старший лейтенант, переміщення по службі в зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів на вищу посаду - старшого техніка групи обслуговування (вертольотів та двигунів) інженерно-авіаційної служби першої авіаційної ескадрильї на вертольотах ОСОБА_3 , в діяльності ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між приватним інтересом особи та його службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень. Згідно інформації командира військової частини НОМЕР_1 (лист № 373 від 10.02.2016 року), до вказаної військової частини протягом 2015 року повідомлень від посадових осіб та військовослужбовців, у тому числі від ОСОБА_1 , про наявність реального конфлікту інтересів не надходило. Таким чином, всупереч вимог пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», начальник відділення по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів, не повідомив про наявність реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника - заступника командира військової частини по роботі з особовим складом полковника ОСОБА_7 та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи начальником відділення по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 , скоїв адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яке полягає у

неповідомленні заступника командира військової частини по роботі з особовим складом полковника ОСОБА_7 та атестаційної комісії про наявність реального конфлікту інтересів, який виник під час розгляду на засіданнях постійно діючої атестаційної комісій в/ч НОМЕР_1 питань щодо направлення матеріалів до Головного Управління Національної гвардії України, щодо визначення статусу учасника бойових дій та присвоєння чергового військового звання «старший лейтенант» стосовно сина ОСОБА_3 , що призвело до невиконання вимог пункту 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність згідно частини 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Разом з тим, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КпАП України, а саме вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки ОСОБА_1 фактично не приймав участі в прийнятті рішень стосовно свого сина ОСОБА_2 на засіданні атестаційної комісії 05.05.2015 року та 13.08.2015 року, тому провадження в цій частині закрито.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Швець С.В. в інтересах ОСОБА_8 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, посилаючись на те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Вказав, що судом першої інстанції не були детально досліджені всі обставини справи, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, у зв`язку з чим суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права при постановленні рішення. Мотивуючи своє рішення про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, суд першої інстанції належним чином не проаналізував показання свідків і не дав їм відповідну правову оцінку, не належним чином дослідив матеріали справи, зокрема показання свідків викладені не повно, не дослівно, а на розсуд суду в контексті того, що ставить під сумнів невинуватість ОСОБА_1 , тобто з порушенням принципу об`єктивності та з явним обвинувальним ухилом. Таким чином в діях ОСОБА_1 , які кваліфікуються за ч.1 ст.172-7 КУпАП відсутній склад правопорушення, адже відсутня об`єктивна сторона вищевказаного складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Швець С.В., які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційним правопорушенням визнається умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону.

Корупція - використання особою, зазначеною в частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей;

Під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Обов`язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких родичів.

Корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Згідно диспозиції ст. 172-7 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов`язків, тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ставиться в провину неповідомлення заступника командира військової частини по роботі з особовим складом полковника ОСОБА_7 та атестаційної комісії про наявність реального конфлікту інтересів, який виник під час розгляду на засіданнях постійно діючої атестаційної комісій в/ч НОМЕР_1 питань щодо направлення матеріалів до Головного Управління Національної гвардії України, щодо визначення статусу учасника бойових дій та присвоєння чергового військового звання - «старший лейтенант» стосовно сина ОСОБА_6 .

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Так, допитаний у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав та показав, що приймав участь у складі комісії де вирішувалося питання стосовно направлення матеріалів до Головного Управління Національної гвардії України, щодо визначення статусу учасника бойових дій та присвоєння чергового військового звання - «старший лейтенант» стосовно сина ОСОБА_6 .

Разом із тим, комісію повідомив про конфлікт інтересів та не голосував, свого безпосереднього керівника полковника ОСОБА_7 повідомляв усним рапортом щодо того, що буде вирішуватися питання стосовно сина, тому не може голосувати.

Крім того, на момент розгляду вказаних питань командиром частини був полковник ОСОБА_9 , якому також він усним рапортом раніше доповів про можливий конфлікт інтересів. Його про обмеження закону «Про запобігання корупції» не попереджали. Крім того, про засідання комісій де вирішувалося питання щодо його сина взнавав вже під час самого засідання.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції показав, що проходить службу на посаді заступника командира військової частини № НОМЕР_1 по роботі з особовим складом та є членом атестаційної комісії. Під час розгляду питання, що стосується сина ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був присутнім, однак у голосуванні участі не приймав. Також показав, що на порядок денний атестаційної комісії виноситься багато питань, у зв`язку із чим ОСОБА_1 повинен був бути присутнім під час голосування щодо визначення статусу учасника бойових дій та присвоєння чергового військового звання - «старший лейтенант» стосовно сина ОСОБА_6 . Вказав, що ОСОБА_1 повідомив його усним рапортом про конфлікт інтересів. Письмово про наявність конфлікту інтересів його не повідомляв. Протоколи атестаційної комісії веде секретар, і члени атестаційної комісії його лише підписують, правильність внесення відомостей до протоколу члени атестаційної комісії не перевіряють. Перед розглядом питання стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вказав, що він не приймає участі у розгляді питання стосовно сина. Голова атестаційної комісії ОСОБА_10 також вказав на це. Крім того, ОСОБА_1 дізнався про розгляд питання стосовно його сина лише під час проведення атестаційної комісії, атому і не міг повідомити про конфлікт інтересів раніше, як того передбачає закон.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив, що ОСОБА_1 у голосуванні комісії з питань свого сина участі не приймав.

Свідок ОСОБА_11 показав, що є старшим офіцером юридичної служби військової частини № НОМЕР_1 . На засіданні атестаційної комісії буває присутнім в силу посадових обов`язків. Повідомив, що участі у голосуванні з питань, що стосуються його сина ОСОБА_1 не приймав. Головою атестаційної комісії ОСОБА_10 було вказано ОСОБА_1 на те, що в наступному питанні він голосувати не буде, і лише потім поставлено на голосування питання стосовно сина ОСОБА_1 ОСОБА_2 . Власне і ОСОБА_1 , було вжито належних заходів для запобігання виникненню конфлікту інтересів шляхом повідомлення всіх присутніх на засіданні, в тому числі і свого керівника полковника ОСОБА_7 про те, що атестаційною комісією буде розглядатися серед десятків інших питань і питання, що стосуються сина - ОСОБА_2 . Вказав, що під час засідання атестаційної комісії 05.05.2015 року та 13.08.2015 року командиром військової частини був ОСОБА_9 , який зараз перебуває у відставці. ОСОБА_12 призначено командиром військової частини № НОМЕР_1 лише у серпні 2015 року. Діяльність атестаційної комісії регламентована Наказом Командувача Національної гвардії України № 20 від 15.05.2014 року «Про затвердження Положення про атестаційні комісії у Національній гвардії України». Також вказав, що законодавчо форма повідомлення про наявність конфлікту інтересів не визначена. Зазначив, що зі слів ОСОБА_1 знає про повідомлення останнім в усній формі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Крім того, вказав, що в частині встановилась практика, що порядок денний члени атестаційної комісії дізнаються безпосередньо перед голосуванням. ОСОБА_1 , як і всі інші дізнався про розгляд питання стосовно його сина лише під час проведення атестаційної комісії.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції показав, що до 08.08.2015 року був командиром військової частини № НОМЕР_1 . ОСОБА_1 знає з 1994 року. ОСОБА_1 був його підлеглим. У військовій частині № НОМЕР_1 проходи службу два сини ОСОБА_1 , один строкову, а іншого переведено зі Збройних Сил України. Вказав, що ОСОБА_1 підходив до нього та повідомив усним рапортом, що син переводиться зі Збройних Сил України до них в частину, у зв`язку із чим вирішив це питання таким чином, щоб не було підлеглості. 05.05.2015 року відбувалося засідання постійно діючої атестаційної комісії, на якому розглядалося багато кадрових питань. Син ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , учасник АТО, проходив службу від Міністерства Оборони, які не підготували належним чином на нього, як на учасника АТО документи. Оскільки останній проходив службу то підготували документи і на засіданні атестаційної комісії вирішили питання про направлення їх для оформлення. Згідно чинного законодавства, Статуту Збройних сил України та інших нормативних актів, не передбачено передавати рапорти саме в письмовій формі. Про те, що ОСОБА_1 не голосував йому відомо зі слів останнього. Своїми діями ОСОБА_1 уникнув конфлікту інтересів. Вказав, що командир частини полковник ОСОБА_12 , який надав довідку, що протягом 2015 року на адресу командування в/ч № НОМЕР_1 заяв, повідомлень, рапортів, доповідних (службових) записок про виникнення реального конфлікту інтересів між військовослужбовцями частини не надходили є некомпетентним, а дана довідка є некоректною та наданою без вивчення інформації. Зазначив, що ним ОСОБА_9 , під час того як був командиром військової частини, проводилася така практика, що ніколи порядок денний не доводився до членів атестаційної комісії наперед, щоб уникнути змов. Тому ОСОБА_1 про те, що на засіданні буде вирішуватися питання щодо його сина взнав безпосередньо під час засідання комісії. У даному випадку військова частина рішення відносно ОСОБА_2 не приймає, лише оформляє документи. Крім того вказав, що рішення атестаційної комісії носить рекомендаційний характер і він, як командир частини, мав право не приймати його до уваги. ОСОБА_1 у голосуванні коміісії взагалі участі не приймав. Вказав, що не звернув увагу на те, що в протоколі не зазначено про те, що ОСОБА_1 взагалі не голосував з цього питання. Письмові рапорти в яких повідомлялось про конфлікт інтересів ні з кого не брав, це було його рішення. Полковник ОСОБА_7 є безпосереднім керівником ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні апеляційної інстанції показав, що є старшим офіцером відділу кадрів військової частини № НОМЕР_1 . Вказав, що є секретарем атестаційної комісії. Протоком атестаційної комісії складається відділенням кадрів, потім збираються члени атестаційної комісій та їм повідомляється порядок денний. Члени атестаційної комісії можуть проголосувати «за», «проти», «утриматися від голосування» і «відсторонено від голосування». Чому в протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 не голосував чи відсторонений від голосування не пам`ятає, оскільки це було давно. Протокол підписано всіма членами комісії. Голова комісії вказав, що проголосували всі «за» одноголосно, тому саме так і занесено в протокол. Зразка написання протоколу немає. Крім того, навіть якщо доповідь є в формі рапорту, він не реєструється. Вказав, що не пам`ятає чи повідомляв ОСОБА_1 полковника ОСОБА_7 про конфлікт інтересів. ОСОБА_10 був присутнім на атестаційній комісії, оскільки є її головою. У разі відсутності ОСОБА_10 на засіданні атестаційної комісії головує його заступник.

Суд першої інстанції мотивував рішення з приводу доведеності вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-7 КУпАП України, тим, що ОСОБА_1 , не повідомив безпосереднього керівника, а саме полковника ОСОБА_7 , та комісію згідно вимог закону «Про запобігання корупції» про наявність конфлікту інтересів стосовно свого сина.
Проте, згідно ст.28 Закону України « Про запобігання корупції» особи зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення реального та потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, або у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника або в колегіальному органі начальника агенства чи інший визначений законом орган або колегіальний орган під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів відповідно.
Згідно матеріалів провадження та показань свідків на час проведення засідань постійно діючої атестаційної комісії 05.05.2015 року де вирішувалося питання стосовно сина ОСОБА_1 командиром військової частини був полковник ОСОБА_9 , а не полковник ОСОБА_12 .
Відповідно показань наданих у судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , про порядок денний постійно діючої атестаційної комісії члени комісії, у тому числі і ОСОБА_1 дізналися безпосередньо під час засідання, тому останній повідомити керівника та комісію у строки вказані у законі не міг.
ОСОБА_1 повідомляв безпосереднього керівника полковника ОСОБА_7 та командира військової частини полковника ОСОБА_9 про конфлікт інтересів ще під час того як його син був переведений для проходження служби у вказану військову частину. Вся військова частина та усі члени комісії знали, що його син проходить службу у військовій частині.
Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_9 , який на той час обіймав посаду командира військової частини, ОСОБА_1 про можливий конфлікт інтересів його та полковника ОСОБА_7 повідомляв раніше усним рапортом, що не забороняється статутом Збройних сил України та іншими нормами чинного законодавства України, письмові рапорти він, як командир ні з кого не брав, це було його рішення, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.
З наведеного вбачається, що заступник командира ВЧ НОМЕР_1 по роботі з особовим складом ОСОБА_7 та командир військової частини ОСОБА_9 були повідомлені про конфлікт інтересів ОСОБА_1 . Враховуючи викладене, довідка командира військової частини полковника ОСОБА_12 від 10.02.2016 року за №373 не є належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 про конфлікт інтересів повідомляв як свого безпосереднього керівника так і командира військової частини полковника ОСОБА_9 .
Більше того, як член атестаційної комісії військової частини взнав, що на засіданнях комісії буде вирішуватися питання стосовно його сина безпосередньо на засіданнях комісії, тому членів атестаційної комісії та свого безпосереднього керівника полковника ОСОБА_7 , як того передбачає ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не пізніше наступного робочого дня з моменту коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, повідомити не мав можливості з незалежних від нього причин. Проте, повідомив комісію усно безпосередньо перед засіданням та не приймав участі у голосуванні комісії, чим вжив заходів для попередження конфлікту інтересів.
А тому, в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчення інкримінованого адміністративного правопорушення та його суб`єктивна та об`єктивна сторона.
Таким чином, під час розгляду справи апеляційним судом із достовірністю встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, оскільки останній виконав всі необхідні дії та вжив заходів для уникнення порушень діючого антикорупційного законодавства України.
Натомість, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків в частині закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП, оскільки будь яких порушень законодавства під час розгляду на засіданнях постійно діючої атестаційної комісій в/ч НОМЕР_1 питань щодо направлення матеріалів до Головного Управління Національної гвардії України, щодо визначення статусу учасника бойових дій та присвоєння чергового військового звання - «старший лейтенант» стосовно сина ОСОБА_6 . ОСОБА_1 не допущено.

А тому, на підставі викладеного доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Швеця С.В. про незаконність постанови суду першої інстанції є обґрунтованими, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП є помилковим, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід скасувати з ухвалення нової постанови, якою адміністративне провадження за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП стосовно ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Швеця С.В. задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85 грн. та закрито провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.172-7 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1, 2 ст. 172- 7 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області В.М. Онуфрієв