А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25.04.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді судді Мишинчук Н.С., з участю потерпілого ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави.

Стягнуто судовий збір в дохід держави в сумі 275 грн. 60 коп.

За постановою суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 12 лютого 2016 року близько 08 год. 00 хв. керуючи автомобілем марки «Дейво Ланос», державний номерний знак: АО5360АН, рухаючись по пл. Ш.Петефі у м. Ужгороді, виконуючи маневр повороту ліворуч, не зайняв крайнє ліве положення, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Шкода Суперб», державний номерний знак: АО9677АР, який рухався в попутному напрямку з лівого боку, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №469502 від 12.02.2016 року, схемі місця ДТП від 12.02.2016, поясненнях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 12.02.2016 та інших матеріалах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Обгрунтовує тим, що суд першої інстанції формально підійшов до встановлення обставин та не взяв до уваги його доводи, викладені в письмових поясненнях, вказавши у постанові їх зміст, однак не дав їм оцінки в сукупності з матеріали провадження, які на його думку не містять жодних обєктивних доказів, які б могли підтвердити викладені у постанові суду висновки. Вважає, що саме водій ОСОБА_1 винен у дорожньо-транспортній пригоді, оскільки ним не дотримано норми пунктів 10.1-10.4 Правил дорожнього руху України, і його пояснення щодо події вважає неправдивими. Також вказує, що суд не перевірив законність дій, які були здійснені водієм ОСОБА_1 під час маневру, не дав оцінки за наслідками чиїх дій було спричинено дорожньо-транспортну пригоду.

Апелянт ОСОБА_2 на апеляційний розгляд не з`явився вдруге, про причини неявки в дане судове засідання не повідомив, справа розглядається у його відсутність на підставі ч.6 ст. 294 КУпАП.

Заслухвши пояснення потерпілого водія ОСОБА_1 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини події, роль кожного з водіїв під час керування транспортними засобами, врахував їх письмові пояснення та дійшов правильного висновку про доведеність вини водія ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП . Постанова суду винесена з урахуванням вимог ст.ст. 280, 245 КУпАП та у відповідності до ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта ОСОБА_2 про його невинуватість, оскільки вони спростовуються схемою ДТП, фотокопіями з місця події. Наводячи в апеляційній скарзі аргументи про те, як саме мав діяти водій ОСОБА_1, апелянт ОСОБА_2 не навів аргументів, яким чином він мав діяти у дорожній ситуації, з-за якої сталося зіткнення автомобілів та чому вважає, що ним дотримані правила дорожнього руху.

Оцінюючи докази у справі, зокрема, схему ДТП, додану до протоколу, підписану учасниками ДТП від 12.02.2016 та фотокопії з місця події, апеляційний суд вважає, що саме дії водія ОСОБА_2 привели до зіткнення автомобілів. При перестроюванні в тому ж напрямку руху, водій здійснюючи маневр, зобовязаний подати світловий сигнал покажчиками повороту відповідного напрямку руху. З пояснень ОСОБА_1, здійснюючи круговий поворот, він зайняв ліве крайнє положення, а водій ОСОБА_2, здійснюючи також круговий поворот, зайняв праве положення, однак різко змінив рух, їдучи у ліве крайнє положення, чим фактично його підсік, при цьому світловий сигнал поворотника не включив.

Не ґрунтується на фактичних обставинах твердження апелянта, що водій ОСОБА_1 не дотримав правил дорожнього руху, передбачених п.10.1-10.4 ПДР України, оскільки встановлено, що водій ОСОБА_1 напрямок руху не змінював. Власне водій ОСОБА_2 порушив п. 10.3 ПДР: у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга є необґрунтованою.

Таких порушень норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної постанови апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення,

а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2016 року про накладення стягнення на ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: