АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнено з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 грн. 60 коп.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 , 27.04.2016 рокуо 22 год. 10 хв., рухаючись по вул. Амурській, 34 у м. Києві, керував автомобілем "Форд" д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.А ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, просить постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що суд першої інстанції неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою застосування необґрунтованого та занадто суворого стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами. Вказує, що судову повістку він отримав ввечері 12 липня 2016 року, вже після розгляду справи в суді першої інстанції, при цьому вона була надіслана простим, а не рекомендованим листом, а тому суд розглянувши справу за його відсутності позбавив можливості подати докази, які могли б вплинути на призначення іншого виду стягнення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп, яка передбачає, як штраф так і позбавлення права керування транспортним засобом. При цьому вказує, що на його утриманні знаходяться троє малолітніх дітей, один із яких є дитиною-інвалідом, сам він працює майстром по обладнанню натяжних стель і його робота пов'язана з керуванням транспортним засобом, і це є єдиним джерелом його заробітку та забезпечення родини. Крім того, зазначає, що в постанові містяться посилання на «ОСОБА_4.» який не має відношення до даної справи.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Розглянувши дану справу без участі ОСОБА_2 та не маючи при цьому, згідно матеріалів справи, даних про належне повідомлення останнього про час та місце її розгляду, суддя суттєво звузив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

До того ж, в постанові судді містяться істотні розбіжності, як у зазначенні особи щодо якої розглядається справа, так і між змістом мотивувальної та резолютивної її частин. Так, у мотивувальній частині постанови йдеться про те, що ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, і що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП. В той же час суд вважав за необхідне накласти на ОСОБА_5 стягнення у виді штрафу. Натомість в резолютивній частині постанови судді йдеться про позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами.

За наведеного вище, дане судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нової постанови суддею суду апеляційної інстанції

З урахуванням досліджених в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доказів - даних протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 від 02.05.2016 року, згідно яких той на час огляду лікарем 27.04.2016 року, о 22.40 год. знаходився в стані наркотичного сп'яніння (а.с.2) вважаю вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведеною, незважаючи на пояснення останнього про вживання ним ліків, а не наркотичних засобів.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 слід було б врахувати, що той перебуває у шлюбі з 21.07.2006 року, від якого має трьох дітей, що підтверджується копією свідоцтв про їх народження, при цьому одна з дітей є інвалідом. Також ОСОБА_2 надано копію посвідчення № 010078 від 06 лютого 2013 року на отримання пільг для багатодітних сімей та медичку довідку від 16.08.2016 року, згідно якої він за даними облікової документації під наркотичним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

В той же час, з часу вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення - 27.04.2016 року, минуло більше трьох місяців, і згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про скасування постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_2 слід визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження щодо нього у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження щодо нього у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко