Справа № 159/2208/16-п
Провадження № 3-в/159/47/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Денисюк Т.В. розглянувши подання начальника Ковельського МРВ КВІ Управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області про визнання постанови про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді громадських робіт, такою що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

Постановою Ковельського міськрайонного суду від 24 червня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді 40 годин громадських робіт.

Постанова прийнята Ковельським МРВ КВІ для виконання 15 липня 2016 року. Лише 08 серпня 2016 року правопорушника ознайомлено з порядком та умовами відбування стягнення. Під час спілкування із правопорушником та його дружиною ОСОБА_2 працівниками кримінально-виконавчої інспекції встановлено, що особа не може відбувати визначене адмінстягнення через стан здоровя, оскільки має вади памяті, близькі не залишають його на одинці, адже він не памятає куди має повернутись. В той же час правопорушник не визнаний неосудним та проходить лікування в домашніх умовах. Враховуючи викладене начальник Ковельського МРВ КВІ просить вирішити питання про подальше виконання постави суду щодо ОСОБА_1

Вивчивши матеріали особової справи, заслухавши пояснення дружини правопорушника ОСОБА_2, яка підтвердила викладені у поданні обставини, що перешкоджають виконанню постанови суду, доходжу такого висновку:

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою судового розгляду та охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, на що неодноразово звертав увагу Конституційний Суд України (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012, пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

В той же час, під час виконання судового рішення необхідно дотримуватись прав особи, яка піддається державному примусу.

За умови порушення фундаментальних прав людини продовження виконання судового рішення не може бути виправданим в розумінні статті третьої та шостої Європейської конвенції з прав людини.

В силу статей 303 та 304 Кодексу про адміністративні правопорушення саме суд, як орган, який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, уповноважений контролювати виконання постанови та вирішувати питання, які виникли в ході її виконання.

Судом встановлено, що при накладенні адміністративного стягнення у виді громадських робіт не був врахований стан здоровя особи, її фактична не спроможність відбувати такий вид стягнення як громадські роботи через вади памяті.

Визначені законодавством (ст. 321-4 КУпАП) наслідки ухилення особи від відбування громадських робіт також не можуть бути застосовані, оскільки особа не ухиляється від виконання постанови суду, вона обєктивно не здатна її виконати.

За таких умов постанову суду від 24 червня 2016 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно визнати такою, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 304 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Визнати постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2016 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді громадських робіт такою, що не підлягає виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_3