Справа № 605/437/16-п
ПОСТАНОВА

про повернення

"02" вересня 2016 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Ігнатова.Г.В, розглянувши матеріали , які надійшли від Підгаєцького ВП Бережанського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, з освітою середньою, не працює, проживає за адресою: вул.. Шевченка. 14 А м. Підгайці Тернопільської області, непритягувався до адміністративної відповідальності - за ст. 173 КУпАП, розглянуто у присутності порушника, якому роз'яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, клопотань не заявлено, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 31.07.2016 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в селі Угринів Підгаєцького району, у будинку ОСОБА_2 зібрав особисті речі ОСОБА_3 скинув на підлогу та підпалив їх, чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_3 на суму 3000 грн. , чим, на думку працівника поліції, вчинив порушення вимоги ст.. 173 КУпАп

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 згоден.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши докази у справі, суд прийшов до наступного висновку.

Даючи оцінку наявності в діях ОСОБА_1 ознак дрібного хуліганства, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 173 КУпАП, дрібне хуліганство - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Таким чином, об'єктом захисту у є громадський порядок.

За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство», відповідно до ч.1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 КУпАП.

Поняття громадського порядку визначено у п. 1.6. Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС 11.11.2010 № 550, згідно якого громадський порядок - система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об'єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.

У свою чергу поняття громадського місця визначено у частині 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення», відповідно до якого ним є - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під'їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Разом з тим, з при судовому розгляді встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співмешканцями, тобто вони знайомі між собою, оскільки раніше проживали спільно, при цьому ОСОБА_1 не перебував на вулиці, та не вчиняв дії у будинку ОСОБА_2 як це зазначено у протоколі, а був безпосередньо у будинку ОСОБА_3, як це зазначено у висновку, затвердженому начальником Підгаєцького відділення поліції. тобто обставини справи викладено не вірно. Також не зрозуміло в чому полягало обєктивна сторона правопорушення передбаченого ст..173 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відомості про вчинення цих дій ОСОБА_1 відсутні.

Крім цього, відповідно до абз.2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», дії вчинені щодо членів сім'ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.

За змістом ст.ст.9-11, 245, 251, 280 КУпАП необхідною умовою для визнання особи винною у вчиненні певного адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого ст.173 КУпАП, є встановлення в діянні цієї особи всіх обов'язкових ознак складу саме даного адміністративного правопорушення, а також встановлення відсутності підстав для кваліфікації діяння за суміжними складами адміністративних правопорушень чи ознак, що вказують на наявність в діянні особи складу злочину.

Так, з аналізу змісту ст.173 КУпАП слідує, що однією з обов'язкових ознак суб'єктивної сторони дрібного хуліганства є наявність в діянні правопорушника хуліганського мотиву - явної неповаги до суспільства. Тобто вчинені правопорушником дії можуть кваліфікуватись як хуліганство лише, якщо викликані прагненням правопорушника показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною як для самого хулігана, так і для очевидців його дій. При цьому, у випадку вчинення особою дій, які охоплюються об'єктивною стороною складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, однак вчинення яких не зумовлено хуліганським мотивом, зокрема якщо такі дії викликані особистими неприязними стосунками з потерпілим, то такі дії порушника, в залежності від обставин, повинні бути кваліфіковані за суміжними складами правопорушень чи як злочин проти особи. Аналогічну думку висловив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про судову практику у справах про хуліганство»№ 10 від 22 грудня 2006 року.

З долучених пояснень потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що діями ОСОБА_1 їй завдано матеріальну шкоду на суму 3000 грн. , однак які речі знищені. Яка їх ціна. Таких пояснень немає і у суду є сумніви щодо правдивості показань як потерпілої, так і особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки будь-які довідки чи пояснення свідків на підтвердження звернення потерпілої за відповідною допомогою внаслідок завдання матеріальної шкоди її в матеріалах протоколу про адміністративне правопорушення відсутні, не надано таких доказів учасниками судового розгляду, не здобуто їх й судом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10, судам надано розяснення про недопустимість застосовувати заходи адміністративного стягнення, передбачені ст. 173 КУпАП, щодо осіб, дії яких містять ознаки злочинів (самоправство, завдання побоїв, заподіяння легких тілесних ушкоджень та ін.) або проступків, що не є дрібним хуліганством.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неналежне встановлення, службовою особою, яка склала протокол, обставин ,будь-які докази про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, в матеріалах справи відсутні. Лише та обставина, що він підпалив речі без зазначення і конкретизації інших обставин правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, зокрема наявності саме громадського місця; переліку дій, що б порушували громадський порядок і спокій громадян; вказівки на присутність інших осіб, при яких відбувалась зазначена подія, тощо, не є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, а саме протокол та матеріали долучені до нього (пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та рапорт.), заслухавши ОСОБА_1, судом встановлено, що, відсутні будь-які пояснення свідків, які б обєктивно підтверджували факт вчинення правопорушення, в матеріалах адміністративного протоколу відсутні свідки події та не зазначено потерпілої особи, про яких у протоколі про адміністративне правопорушення в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП зазначені не були. У матеріалах до протоколу про адміністративне правопорушення відсутні докази його події, оскільки немає заяви потерпілої особи та його пояснень або ж пояснень очевидців.

Вказане позбавляє суд можливості викликати цих осіб, в судове засідання для об'єктивного розгляду справи, а тому матеріали справи, як неналежно оформлені, підлягають поверненню до органу, який порушив адміністративне провадження на доопрацювання Суд звертає увагу на ту обставину. Що матеріали справи сформовані на підставі рапорта інспектора відділення поліції ОСОБА_4 та який сам же провів перевірку свого рапорта а також він же склав відповідний висновок щодо результату перевірки, що викликає певні сумніви щодо обєктивності такої перевірки . яка проведена одноособово однією посадовою особою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

постановив:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП повернути до Підгаєцького ВП Бережанського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис ОСОБА_5