АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 04 серпня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого слідчим Садгірського ВП Чернівецького ВП ГУНП України в Чернівецькі області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що він 03.05.2016 року, о 00:35 год. в м. Чернівці по вул. Привокзальній, 21-а керував транспортирним засобом марки «ВАЗ 2108» державний номерний знак: НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук та хитка хода). Від проходження медичного огляду на встановлення стану сп'яніння відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, з постановою суду не згідний та вважає її протиправною внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Посилається на те, що він не перебував за кермом і не був зобов'язаний як учасник дорожнього руху проходити огляд на стан сп'яніння. Стверджує, що працівниками поліції істотно порушено порядок проведення огляду на

Провадження №33/794/115/16 Головуючий у І інстанції: Байцар Л.В.

Категорія: ст.130 ч.1 КУпАП Доповідач: Станковська Г.А.

стан сп'яніння визначеного Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та порушено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Також, вказує на наявності в справі неналежних та недопустимих доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поза межами медичного закладу, довідки медичного закладу про огляд на стан сп'яніння, складеної без свідків, відсутність самого факту відмови від проходження медичного огляду. Крім того, вказує на порушення його права на захист, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Просить постанову суду І інстанції скасувати та закрити провадження щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши доводи апелянта, який підтримав апеляційні вимоги, просив постанову районного суду скасувати та закрити провадження, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а скарга задоволенню не підлягає.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали адміністративної справи апеляційний суд прийшов до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено відповідно до ст. 256 КУпАП.

Матеріалами справи, дослідженими апеляційним судом встановлено, що винність ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доказана повністю та його дії підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення №979067 від 03 травня 2016 року, який складено о 04 год. 58 хв., в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому вказано, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи будь-якого іншого сп'яніння. Окрім цього зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від підпису та отриманні копії протоколу та надання пояснень. (а.с.1)

З довідки лікаря-нарколога №1112 від 03 травня 2016 року складеної о 03 год. 00 хв., убачається, що ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду та обстеження на стан сп'яніння.(а.с.2)

Згідно п.2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до глави ІІ п.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від

09.11.2015року №1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Також вина ОСОБА_2 підтверджуються показами працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вказали, що їх екіпаж викликали ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які повідомили, що водій автомобіля ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2108» з явними ознаками алкогольного сп'яніння, скоїв ДТП, втік з місця пригоди, що змусило їх переслідувати правопорушника до місця проживання і затримати його до приїзду поліції. Прибувши на місце пригоди, працівники поліції пропонували водію пройти тест на стан сп'яніння, на що він відмовився і про це був складений відповідний протокол.

Твердження ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі про те, що відео з нагрудної камери поліцейського не може бути доказом, також не знайшло свого підтвердження. Відповідно до Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаментом патрульної поліції №100 від 03.02.2016 року, в п.5.4. передбачено, що відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) поліцейських можуть надаватися на офіційні запити судових органів, а також органів досудового розслідування в межах кримінальних проваджень. Як вбачається з матеріалів адміністративного провадження, судом було здійснено такий запит (а.с. 10,13,14) і в подальшому переглянуто судом.

Окрім цього, допитаний в суді лікарь - нарколог ОСОБА_9, вказав, що 03.05.2016 року о 13:15 год. він проводив огляд та обстеження гр. ОСОБА_2 на стан сп'яніння, в результаті чого був зроблений висновок про відсутність алкоголю в крові, однак вказаний висновок не може бути взято до уваги, оскільки обстеження на наявність алкоголю в крові слід проводити не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Посилання ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі на те, що за кермом автомобіля був його батько, а не він, не знайшли свого об'єктивного підтвердження в судовому засідання суду І інстанції, а також і в суді апеляційної інстанції, та зовсім нічим не підтверджено. Не зміг пояснити правопорушник і мотиву обмови його іншими свідками в цьому адміністративному провадженні.

За зазначених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується матеріалами адміністративного провадження.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд приходить до переконливого висновку про те, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, вважаю, що доводи апелянта не ґрунтуються на законі, а тому не вбачаю підстав для скасування постанови суду І інстанції та закриття провадження по справі, як про це апелює ОСОБА_2.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 04 серпня 2016 року щодо ОСОБА_2, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області Г.А. Станковська