Справа № 348/814/16-п
Провадження № 33/779/167/2016
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Флоряк Д.В. Д. В.
Суддя-доповідач Повзло В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю:

особи, відносно якої закрито провадження ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3на на постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 року, якою закрито провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, що має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом АП2 №171711 від 24.04.2016 року ОСОБА_2 обвинувачувався у скоєнні адміністративного правопорушення за наступних обставин: 29 лютого 2016 року о 13 год. 40 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Коновальця ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом - мікроавтобусом «Мерседес 416», д.н.з. НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість та дистанцію, допустив зіткнення із транспортним засобом «Вольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України, і за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом АП2 №171712 від 24.04.2016 року, ОСОБА_2 обвинувачувався у скоєнні адміністративного правопорушення за наступних обставин: 29.02.2016 року о 13.40 год. в м. Івано-Франківсь по вул. Коновальця ОСОБА_2, керуючи мікроавтобусом «Мерседес 416» д.н.з. НОМЕР_1, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, чим порушив п.2.10 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

Постановою судді від 26.07.2016 року закрито провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати та прийняти нове рішення, яким ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою, та такою, що не відповідає обставинам справи, оскільки винуватим у вчинення дорожньо-транспортної пригоди є саме ОСОБА_2. Вказав, що він зупинився на червоний сигнал світлофору, після чого відчув удар ззаду у свій автомобіль, автомобілем марки «Мерседес» світлого кольору, яким керував ОСОБА_2, який, на думку апелянта, не вибрав безпечної дистанції та швидкості руху. Зазначає, що він повідомив працівників поліції про ДТП, записав номерний знак мікроавтобуса, проте ОСОБА_2 з місця вчинення пригоди зник, не дочекавшись працівників поліції. Посилається на те, що при наданні пояснень в Надвірнянському ВП, він чітко вказав на фото ОСОБА_5, як особу, що є винною у вказаній пригоді. Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги листа Управління патрульної поліції в Івано-Франківську від 22.03.2016 року. Апелянт не погоджується з висновками суду, оскільки, на його думку, вони ґрунтуються на показах свідків, які є родичами ОСОБА_2 Вважає безпідставними покази ОСОБА_2 про перебування його на час вчинення ДТП в Закарпатській області, оскільки на камерах спостереження не зафіксовано вказаного факту.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 роз'яснені процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП; потерпілому ОСОБА_3 роз'яснені процесуальні права, передбачені ст. 269 КУпАП. Заяв та клопотань від сторін провадження не надійшло.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав постанову судді законною і обґрунтованою, дослідивши доводи апелянта, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апелянта щодо неповного з'ясування суддею всіх обставин справи неможливо взяти до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та повністю спростовуються зібраними по справі доказами.

Висновок судді про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП є законним та обґрунтованим.

З метою встановлення повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи та правильного її вирішення, судом першої інстанції були викликані та допитані в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, що стверджували, що ОСОБА_2 дійсно займається перевезенням туристів до Закарпатської області на автомобілі - бус чорного кольору, та 26.02.2016 року ОСОБА_2 не міг бути в м. Івано-Франківську по вул. Коновальця, оскільки в цей день ОСОБА_2 знаходився на Буковелі.

Діючим законодавством передбачено повідомлення свідків, перед початком їх допиту, про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень.

Отже, вказані покази свідків є слушними, повністю підтверджуються зібраними матеріалами справи, у зв'язку із чим ці покази були прийняти судом першої інстанції до уваги.

Також, судом першої інстанції був допитаний в якості свідка старший інспектор Надвірнянського відділу поліції ОСОБА_9, який стверджував, що потерпілий ОСОБА_3 вказував на марку та державний номерний знак автомобілю та на світлий колір транспортного засобу, який, імовірно, був учасником пригоди, завдяки чому, перевіркою бази НАІС ДДАІ МВС України, було встановлено, що вказаний номерний знак був зареєстрований на автомобіль, що належав ОСОБА_2 Проте колір автомобіля з вказаним номерним знаком був чорним, а не світлим чи білим, як стверджував потерпілий ОСОБА_3

Вважаю, що суд першої інстанції законно визнав вказані пояснення свідків належними доказами по справі, оскільки сумнівів у достовірності засвідчених в них відомостей у судді не було.

Отже, аналізуючи матеріали справи, а саме: протоколи про адміністративне правопорушення серії АП2 №171711 від 24.04.2016 року та серії А2 №171712 від 24.04.2016 року відносно ОСОБА_2, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2, фототаблиці, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, що долучені до протоколу, реєстраційну картку транспортного засобу, доходжу до висновку, що висновки суду першої інстанції в частині того, що вказані докази у сукупності не можуть бути визнані єдиними належними та допустимими доказами вини ОСОБА_2, оскільки вони містять в собі припущення, та зазначені в них відомості мають чисельні розбіжності з фактичними обставинами справи, що були встановлені в ході судового розгляду та підтверджені належними доказами.

Заслуговують на увагу висновки суду в частині того, що підставами для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а саме за порушення ним вимог п.п. 12.1, 13.1, 2.10 ПДР України, стали схема з місця дорожньо-транспортної пригоди та пояснення потерпілого ОСОБА_3, який вказав на ознаки, що індивідуалізують транспортний засіб, яким ці пошкодження були нанесені, на підставі яких пізніше було знайдено водія цього автомобіля - ОСОБА_2

Проте, документально зафіксованого огляду транспортного засобу ОСОБА_2, матеріали справи не містять. Разом з тим, сторони не заперечували, що працівники міліції проводили огляд автомобіля ОСОБА_2 чорного кольору, який не мав механічних пошкоджень.

Відповідною посадовою особою, яка має право складати протокол, або потерпілим не надано суду відомостей щодо транспортного засобу світлого кольору, саме з яким відбулось зіткнення автомобіля потерпілого, або не подано будь-яких інших даних, відносно транспортного засобу за участю якого відбулася дорожньо-транспортна пригода.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 26.05.2016 року в судовому засіданні ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_9, показали, що жодного огляду транспортного засобу, який належить ОСОБА_2, на предмет наявності ушкоджень чи його ремонту, не проводилося, а візуальних ушкоджень видно не було (а.с. 35-37).

Обов'язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є, зокрема, наявність пошкоджень транспортних засобів.

Також є слушними висновки судді першої інстанції в частині того, що для визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, має бути доведено, що водієм були порушені певні правила дорожнього руху, ці порушення призвели до наслідків у вигляді майнової шкоди і між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди наявний причинний зв'язок.

Також погоджуюсь з висновками судді в частині відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП України, оскільки дійсно наявними доказами, показами свідків встановлено, що ОСОБА_2 має у власності автомобіль - мікроавтобус «Мерседес 416», державний номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору, чим спростовуються покази потерпілого ОСОБА_10 про керування ОСОБА_2 під час зіткнення автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 білого, або світлого кольору.

Так, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Тобто, уповноваженою посадовою особою, якою складено протокол, додаються будь які інші відомості, які необхідні для вирішення справи по суті.

Судом першої інстанції перевірені та дослідженні усі відомості, які були надані особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення, та відомості, отримані судом першої інстанції від сторін щодо обставин правопорушення, перевірені у повному обсязі, та надана відповідна оцінка.

Відповідно до норм діючого законодавства, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння, що складає основу конституційного визнання презумпції невинуватості.

Так, ст. 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь".

Значення правової презумпції при розгляді справ про адміністративне правопорушення зумовлено визнанням в Україні людини, її життя і здоров'я, честі й гідності, недоторканності та безпеки найвищою соціальною цінністю (частина перша ст. 3 Конституції України).

Дотримання презумпції невинуватості є одним із найважливіших принципів, що істотно впливає на правове становище громадянина в демократичному суспільстві.

З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Отже, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Презумпція невинуватості істотно впливає на об'єктивність, неупередженість розгляду питання про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення на стадії розгляду і розв'язання справи по суті.

Обвинувачення особи у скоєнні адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Також обов'язком суду є встановлення фактів поза всяким розумним сумнівом.

Так, з протоколу судового засідання (а.с. 35 зворіт) вбачається, що потерпілий ОСОБА_3 стверджував, що «особою, яка керувала транспортним засобом, яким було заподіяно пошкодження моєму автомобілю, був саме ОСОБА_2, як я бачу з манери поведінки, хоча на той час він був в іншому одязі, але це саме ця людина».

Аналогічні показання ОСОБА_3 дав в судовому засідання апеляційного суду та наполягав на тому, що колір автомобіля, за участю якого відбулося зіткнення автомобілів, був світлий.

ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував з приводу скоєння ним зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_3, та підтвердив те, що його автомобіль чорного кольору. Аналогічні показання він надав як працівникам поліції, так і суду першої інстанції.

Наявність розумного сумніву, який виник у судді суду першої інстанції після допиту сторін по справі, щодо кольору автомобіля, за участю якого відбулося зіткнення автомобілів, який повідомив потерпілий - світлий колір, у сукупності з встановленим протоколом автомобілем чорного кольору і є тим фактом, що унеможливлює довести винуватість особи поза розумним сумнівом та є підставою для закриття провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, сукупність вищенаведених даних не доводять в певній мірі вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП України.

З урахуванням викладеного доходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова судді - підлягає залишенню без змін.

Доводи апелянта про залишення поза увагою суду листа начальника управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську ОСОБА_11 №396 вих від 22.03.2016 року (а.п. 2) є безпідставними, оскільки визначені у зазначеному листі факти оцінюються у сукупності з іншими доказами по справі.

Саме по собі твердження про те, що камери відео спостереження не зафіксували як транспортний засіб ОСОБА_2 виїжджав за межі Івано-Франківської області не є прямим доказом вини ОСОБА_2 у вказаних адміністративних правопорушеннях, оскільки перетинання кордону областей у вказані дати не свідчить про скоєння правопорушення при вказаних у протоколах обставинах за наявності презумпції невинуватості.

З пояснень потерпілого ОСОБА_3 вбачається, що встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди необхідно останньому для вирішення питання щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Проте, факт закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_2 за вказаних в протоколах та постанові судді обставинах, зокрема щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу чорного кольору, не позбавляє права потерпілого на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про відшкодування заподіяної шкоди, після встановлення фактичних обставин справи щодо участі в ДТП відповідного транспортного засобу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності відбувається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоках про адміністративне правопорушення, проте, відповідно до наявних в матеріалах провадження протоколах, інших обставини або транспортних засобів, за участю яких відбулося зіткнення, не встановлено, а встановлений протоколом автомобіль - мікроавтобусом «Мерседес 416», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору поза всяких розумнів сумніві не був учасником вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 року, якою закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати з кримінальних справ

апеляційного суду Івано-Франківської області В.В. Повзло