АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області Марчак В.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Згідно постанови районного суду ОСОБА_2 15 червня 2016 року о 02 годині 30 хвинлин керував транспортним засобом марки «БМВ Х5» д/н НОМЕР_1 (болгарської реєстрації) в м. Чернівці, по вул. Г. Майдану, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На дану постанову районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2016 року та скасувати її, а провадження по справі закрити хза відсутності складу адміністративного правопорушення, або змінити постанову в частині накладеного адміністративного стягнення та призначити більш м'яке, яке не пов'язане з позбавленням права керування транспортними засобами.

Вважає, що постанова районного уду винесена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, не з'ясовано усіх фактичних обставин справи.

Також заначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з значними порушеннями закону.

Справа №33/794/109/16 Головуючий у І інстанції: Данилюк М.І.

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Марчак В.Я.

Крім того вказує, що судом, хоч і зазанено у постанові, однак фактично не враховано, що він до адміністративної відповідальності притягується вперше, проходив військову службу в АТО.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити,а апеляційну скаргу правопорушника задовольнити, на підставі наступного.

Згідно з вимогами ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Скарга, подана після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновлені строку відмовлено.

Відповідно до положень ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження, з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що 18.07.2016 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.07.2016 року, однак у зв'язку з тим, що апеляційна скарга не була підписана, постановою апеляційного суду Черівецько облаті від 29.07.2016 року апеляційну скаргу було повернуто, при цьому дану постанову він отримав 10.08.2016 року.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про можливість визнати причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови районного суду поважними та поновити йому вказаний строк.

Що стосується апеляційних вимог в частині того, що постанову районного суду слід скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, то вовони є безпідставними і необґрунтованими.

Стаття 130 КУпАП, зокрема, передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

В даному випадку, ОСОБА_2 був визнаний винуватим саме у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння, тобто в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, повністю доведена і суд дав його діям вірну юридичну оцінку.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 вину у вчиненому правопорушенні визнав, вона повністю підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності до вимог закону, поясненнями інспектора Курдидик А.Я. та відеоматеріалами.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції допущених суддею порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не вбачається, і докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, суддя з наведенням відповідних мотивів встановив, згідно з істиною, правильно кваліфікувавши вчинене особою за ч.1 ст. 130КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, заслуговує на увагу посилання скаржника на суворість призначеного йому адміністративного стягнення, оскільки йому призначено найсуворіше покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік, суддя не дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП.

Так, суд при накладенні адміністративного стягнення, хоч і вказав у своїй постанові, однак фактично не врахував характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 щиро розкаявся, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, проходив військову службу в АТО.

Окрім того, з апеляційної скарги та з пояснень ОСОБА_2 наданих ним у суді апеляційної інстанції, вбачається, що позбавлення права керування транспортним засобом позбавить правопорушника джерела доходу, можливості займатись волонтерською діяльністю.

З огляду на вищевикладене, вважаю можливим пом'якшити призначене судом першої інстанції адміністративне стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф, що буде достатнім та необхідним для виховання ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчинення ним нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційна скарга правопорушника ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова районного судду, в частині накладення адміністративного стягнення, - зміні.

На підставі навееного та керуючись ст.ст.33, 34, 289, 294 КУпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити/ частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в частині накладення адміністративного стягнення, - змінити.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУКпАП, у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Чернівецької області В.Я. Марчак