Справа № 464/4425/16 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 33/783/535/16 Доповідач: Олексієнко М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м.Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм ТзОВ «УСПІХ БМ» (м.Львів, вул. Навроцького, 25), одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, - до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

з участю захисника ОСОБА_3,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2016 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 18 травня 2016 року в 01 годині по вул. Сихівській, 1 у м.Львові здійснював керування автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити таку та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що суд не врахував, що він щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дитину, автомобіль являється єдиним джерелом його доходів, оскільки працює водієм в ТзОВ «Успіх БМ», наміру керувати автомобілем в стані алкогольного спяніння не мав, а лише хотів його перепаркувати.

Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про прийняття 02 червня 2016 року оскаржуваної постанови довідався лише 12 липня 2016 року, коли представник ознайомився з матеріалами справи. Копії постанови до вказаної дати він не отримував.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення захисника на підтримання апеляційної скарги, вважаю, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові та не оспорюється.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 33 КУпАП, застосувавши щодо останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працює водієм ТзОВ «Успіх БМ», має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як зазначив у суді захисник апелянта, ОСОБА_2 працює водієм, а тому позбавлення його прав керування транспортними засобами позбавить можливості утримувати сімю.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що наявність права керувати транспортними засобами забезпечує апелянту можливість виконувати роботу, вважаю, що накладене на ОСОБА_2 стягнення за своєю суворістю не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника, у звязку з чим застосоване щодо останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік слід змінити на стягнення у вигляді штрафу, що буде необхідним і достатнім для визначеної ст. 23 КУпАП мети, виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_2 нових правопорушень, частково змінивши постанову суду першої інстанції.

Оскільки апелянтом строк на апеляційне оскарження згаданої постанови пропущено з поважних причин, такий вважаю за необхідне поновити.

Керуючись ст. ст. 292, 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Сихівського районного суду м.львова від 02 червня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в частині накладення стягнення змінити та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3.400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті постанову Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

СУДДЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1