А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22.08.2016 м. Ужгород Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С. з участю

представника, особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області від 11 липня 2016 року.

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 275, 60 грн.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 24 квітня 2016 року близько 18 год. 07 хв. по вул. Карєрна 2 а в м. Ужгороді керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах з рота алкоголю, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп'яніння з допомогою алкотестера " Драгер" та ЗОНД відмовився в присутності двох свідків в порушення п.2.5 ПДР України.

Суд обґрунтував доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП протоколом про адміністративне правопорушення серії АП 1№457734 від. 24.04.2016 року, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 02.06.2016 справі 308/4586/16-п про накладення стягнення за ст. 124 КУпАП, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 02.06.2016 в справі №308/4587/16-п про накладення стягнення за ст. 122-4 КУпАП та іншими доказами наявними в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити. Свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає. Вказує, що в день складання протоколу 24.04.2015 близько 15:00 - 16:00 год. він допустив зіткнення з автомобілем, що був припаркований біля його сусіда, після чого намагався знайти власника постраждалого авто, проте результату це не принесло та оскільки ушкодження були не значні він вирішив, що пізніше зайде до сусіда й вирішить цю проблему. Однак, через три години після вказаної події, близько 18-19:00 год. до нього додому прибули працівники поліції та склали на нього ряд протоколів, в тому числі протокол про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, однак це не відповідає дійсності. Вказує, що ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом в стані спяніння , а на момент приїзду працівників поліції та складання щодо нього протоколу він перебував на подвірї власного двору, у зв' язку з чим в його діях відсутній склад вказаного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити, пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо обставин виявлення правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи поданої апеляції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на належно зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які своїми підписами підтвердили вказаний факт. Факт відмови від проходження огляду на стан спяніння не заперечив у своїй апеляційній скарзі й ОСОБА_1

Допитаний апеляційним судом в якості свідка, працівник поліції ОСОБА_4 щодо обставин виявлення правопорушення, пояснив, що прибувши на виклик потерпілого останній сам повідомив, що ОСОБА_1 пошкодив його автомобіль і що під час керування той перебував в стані спяніння, а також з особистої розмови з таким вони виявили ознаки спяніння , а оскільки ДТП було вчинено хвилин за 15-20 до їх приїзду, на законних вимогах запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння, однак він категорично відмовився. Розмова з ним відбувалася на вулиці, а не у його дворі. На ОСОБА_1 було складено три протоколи про адміністративні правопорушення, до кожного додані пояснення свідків, потерпілого.

Апеляційні доводи про те, що подія ДТП відбулась в інший час, ніж зазначено у протоколі і що правових підстав для освідування на стан алкогольного сп`яніння не було, апеляційний суд відхиляє. Такі доводи апелянта спростовані постановами Ужгородського міськрайонного суду, в яких зазначений час вчинення ДТП 18 год. 05 хв., а також поясненнями працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно п. 2.5 ПДР України водій зобовязаний на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного спяніння, дії наркотичних або токсичних засобів. Відмова особи, яка керує транспортним засобом від зазначеного обов`язку, тягне відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебувала особа за кермом під час виявлення правопорушення і складання протоколу на неї чи ні.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга є необгрунтованою.

Апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, підстав для її скасування або зміни не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області від 11 липня 2016 року про накладення на нього стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: