Справа № 308/6817/15-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., за участю ОСОБА_1, захисника Леміша О.О., розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Леміша М.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 18.07.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина Болгарії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого комерційним директором "Чоп-Транс".

Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що, 28.06.2016 року о 01:25 годині в АДРЕСА_1 здійснив психологічне та фізичне насильство щодо членів сім'ї, а саме словесно погрожував фізичною розправою та штовхав свого сина ОСОБА_5, а також наносив удари.

Постановлено ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України та накладено стягнення у виді громадських робіт на строк 40 годин.

В апеляційній скарзі адвокат Леміш М.О. в інтересах ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови Ужгородського міськрайонного суду від 18.07.2016 року та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 та без належного повідомлення про час та місце розгляду даної справи, чим порушено його право на доступ до правосуддя. Вважає, що його дії мали виключно виховний характер і не були спрямовані на умисел спричинення будь-якого насильства або психологічного тиску на членів його сім'ї. На думку апелянта ляпаси, які батько наносив сину були наслідком крайнього психологічного збудження батька, оскільки син почав голосно кричати на батька, ображати його, нецензурно висловлюватись. Звертає увагу суду на те, що батько не хотів конфронтації та уникав конфлікту, але син здійснював психологічну агресію на батька.

Заслухавши пояснення апелянта та захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що апеляція не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримався та вірно прийшов до висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, ч. 1 ст. 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Під фізичним насильством в сім'ї згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім'ї" № 2789-ІІІ від 15.11.2001 року ( далі - Закон) є умисне нанесення одним членом сім'ї іншому члену сім'ї побоїв, тілесних ушкоджень, що може призвести або призвело до смерті постраждалого, порушення фізичного чи психічного здоров'я, нанесення шкоди його честі і гідності.

Психологічне насильство в сім'ї згідно цього ж Закону - насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Таким чином, з установлених у судовому засіданні обставин вбачається, що ОСОБА_1 28.06.2016 року о 01:25 годині в АДРЕСА_1 здійснив психологічне та фізичне насильство щодо членів сім'ї, а саме словесно погрожував фізичною розправою та штовхав свого сина ОСОБА_5, а також наносив удари.

Вина ОСОБА_1 підтверджується доказами по справі про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 000803 від 28.06.2016 року, який складений відповідно до вимог ст. 256 КпАП України;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_5, який зазначив, що 28.06.2016 року під час розмови з батьком останній вдарив його стаканом в лице 3 рази, почав ображати, словесно погрожував фізичною розправою. Вони з матір'ю викликали поліцію, потім він його знову вдарив. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_1 бажаючи вдарити сина - вдарив матір потерпілого. Оскільки таке відбувається не вперше просив застосувати щодо батька передбачені законом заходи.

- поясненнями ОСОБА_1, який пояснив, що його син ОСОБА_5 нецензурно висловлювався в його сторону, через що він не втримався і дав йому " оплєуху ", між ними встала його дружина - ОСОБА_7 і тому його рука зачепила її ніс;

- поясненнями свідка ОСОБА_6, який вказав, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 була словесна перепалка, після приїзду поліції ОСОБА_1 наніс удар своїй дружині, хоча намагався це зробити щодо сина. Зазначені показання свідок підтвердив і під час допиту в суді апеляційної інстанції.

З вказаних матеріалів справи вбачається, що доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є такими, що не заслуговують на увагу та суперечать наявним по справі доказам.

За таких підстав, діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КпАП України, незважаючи на невизнання правопорушником своєї вини в апеляційній скарзі.

Отже, доводи апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесена без повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи адміністративне стягнення , суд першої інстанції прийняте рішення не мотивував. Судом не враховано, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, працюючий , не був ініціатором конфлікту в сім'ї.

З урахуванням вказаних обставин справи, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість пом'якшення накладеного на ОСОБА_1 стягнення, що відповідно до вимог ст. 294 КпАП України, зумовлює необхідність зміни постанови суду першої інстанції .

При накладенні адміністративного стягнення апеляційний суд, враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його скоєння, особу порушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності. Врахувавши особу порушника, мету адміністративного стягнення, апеляційний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 слід пом'якшити адміністративне стягнення та застосувати стягнення у виді мінімального строку громадських робіт, що в даному випадку буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, забезпечить запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником , так і іншими особами.

Керуючись ст. ст. 294, 33 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу адвоката Леміша М.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 18.07.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України - змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 30 годин.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: