№ 415/3133/16-п
№ 3/415/583/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.16 року місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Березін А.Г., при секретарі Роскошній П.Р., за участю прокурора Зикова О.В., адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, що надійшли з Лисичанської місцевої прокуратури, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого оперуповноваженим Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області, неодруженого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_1, виданий 01.06.2004 р. Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2016 року було встановлено, що 04.04.2015 року ОСОБА_2, перебуваючи на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Лисичанського МВ ГУМВС, разом з іншими співробітниками міліції здійснив затримання ОСОБА_3 та вилучення у останнього наркотичної речовини. Відомості за фактом зберігання ОСОБА_3 наркотичних засобів внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000744 від 04.04.2015 за ч.1 ст.309 КК України. Від ОСОБА_3 надійшла заява, що під час затримання йому спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому заднього краю великогомілкової кістки справа, що згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоровя та фізичного болю. За фактом протиправних дій співробітників міліції розпочато кримінальне провадження за № 0000095 від 06.05.2015 року.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 2 ст. 365 КК України, як перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї, чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

27.10.2015 старшим слідчим в ОВС другого слідчого відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру ОСОБА_2, яке особисто вручено останньому 09.11.2015 року.

26.11.2015 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 спрямовано до Лисичанського міського суду, для розгляду по суті. Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_3

17.12.2015 року у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000744 за ч.2 ст. 309 КК України слідчим СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_5 працівникам ВКР Лисичанського ВП ГУНП в області надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України щодо встановлення свідків скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та з інших питань.

Згідно «Журналу обліку доручень слідчих ВКР за 2015 рік» виконання зазначеного доручення доручено начальнику відділення Лисичанського ВП ГУНП в області ОСОБА_6 Однак, останній вказане доручення не отримував, а доручення особисто отримано та виконувалося оперуповноваженим Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_2, що підтверджується складеним ним рапортом від 22.12.2015 року.

ОСОБА_2, призначений на посаду оперуповноваженого Лисичанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області (наказ № 8 о/с від 07.11.2015), відповідно до п. «з» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є поліцейським, а отже субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, а також адміністративні правопорушення, повязані з корупцією. Крім того, при виконанні доручення слідчого, ОСОБА_2, як працівник оперативного підрозділу, відповідно до ч. 2 ст. 41 КПК України, користувався повноваженнями слідчого.

Таким чином, у оперуповноваженого Лисичанського ВП ГУНП в області ОСОБА_2, який користувався повноваженнями слідчого під час виконання слідчих (розшукових) дій, у рамках кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 за ч.2 ст. 309 КК України, виникла суперечність між приватним інтересом немайновим інтересом, зумовленим особистими стосунками із ОСОБА_7, який визнаний потерпілим від неправомірних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_2 (відносини: «Обвинувачений» - «Потерпілий»), та його службовими повноваженнями щодо здійснення неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Із матеріалів перевірки Управління внутрішньої безпеки в Луганській області ДВБ НП України вбачається, що ОСОБА_2 не повідомляв безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів та не вжив заходів, передбачених законом, щодо його врегулювання.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальним конфліктом інтересів є суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 даного Закону, зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Разом з тим, ОСОБА_2 виконав доручення слідчого за вищевказаних обставин, прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

У судове засідання правопорушник ОСОБА_2 не зявився, прохав розглядати справу за його відсутності, надав суду письмові пояснення, згідно яких винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.2 КУпАП, не визнав та пояснив, що його права та законні інтереси були порушенні представниками прокуратури, оскільки останні не мали та не мають компетенції (повноважень) щодо визначення наявності чи відсутності реального та/або потенційного конфлікту інтересів згідно із ЗУ «Про запобігання корупції», так як функції (повноваження) покладено на іншій державний орган, а орган прокуратури має лише право на складання протоколу згідно з КУпАП.

Не дивлячись не невизнання своєї провини правопорушником ОСОБА_2, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст.. 172-7 ч.2 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні встановленими та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності, які не викликають у суду сумнівів у їх достовірності.

ОСОБА_2, призначений на посаду оперуповноваженого Лисичанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області (наказ № 8 о/с від 07.11.2015), відповідно до п. «з» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є поліцейським, а отже субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, а також адміністративні правопорушення, повязані з корупцією.

Відповідно до висновку про результати проведення перевірки відносно окремих працівників Лисичанського ВП ГУН від 10 червня 2016 року, вбачається, що 24.05.2016 року до Управління внутрішньої безпеки в Луганській області ДВБ Національної поліції України з Лисичанської місцевої прокуратури надійшов лист (рег. №820 від 24.05.2016) для проведення перевірки відносно окремих працівників Лисичанського ВП ГУНП. Згідно тексту листа, Лисичанською місцевою прокуратурою здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000744 від 04.04.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України, яке у подальшому спрямоване за підсудністю до Сєвєродонецького ВП ГУНП. Під час розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 04.04.2015 при затриманні ОСОБА_3 та вилучені у останнього наркотичного засобу, працівниками ВКР Лисичанського МВ ГУМВЮ зокрема ОСОБА_2, гр..ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження. 21.03.2016 до Лисичанської місцевої прокуратури на виконання надійшла ухвала слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.03.2016 про тимчасовий доступ до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю. Згідно даної ухвали, відомості за фактом вищевказаних противоправних дій працівників міліції стосовно гр..ОСОБА_3, внесені до ЄРДР за № 0000095 від 06.05.2015 з правовою кваліфікацією ст.. 365 ч.2 КК України. На виконання ухвали, в ході огляду місця події від 22.03.2016 встановлено, що 17.12.2015, у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000744, за ч.2 ст. 309, слідчим СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_5 працівникам ВКР Лисичанського ВП ГУНП в області надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, щодо встановлення свідків скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та з інших питань. Таким чином, за результатами проведеної перевірки встановлено факт порушення ЗУ «Про запобігання корупції» з боку оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Лисичанського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (а.с.34-36).

Згідно «Журналу обліку доручень слідчих ВКР за 2015 рік» його виконання доручено начальнику відділення Лисичанського ВП ГУНП в області ОСОБА_6 (а.с.18)

Доручення особисто отримано (а.с.18) та виконувалося оперуповноваженим Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_2, що підтверджується складеним ним рапортом від 22.12.2015 (а.с.17)

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_6, вбачається, що доручення від 17.12.2015 року за №150 він не отримував. Чому вказане доручення отримав ОСОБА_2 йому не відомо. (а.с.37,66).

Таким чином, у оперуповноваженого Лисичанського ВП ГУНП в області ОСОБА_2, який користувався повноваженнями слідчого під час виконання слідчих (розшукових) дій, у рамках кримінального провадження стосовно ОСОБА_3, за ч.2 ст. 309 КК України, виникла суперечність між приватним інтересом немайновим інтересом, зумовленим особистими стосунками із ОСОБА_7, якого визнано потерпілим від неправомірних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_2 (відносини: «Обвинувачений» - «Потерпілий»), та його службовими повноваженнями щодо здійснення неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Отже, ОСОБА_2 прийняттям рішення про виконання доручення та вчиненням дій, які виразилися у виконанні слідчих (розшукових) дій в умовах реального конфлікту інтересів, а також неповідомленням безпосереднього керівника не пізніше наступного дня з моменту, коли він дізнався про наявність у нього реального конфлікту інтересів порушив вимоги, передбачені ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції»,

Оцінивши та дослідивши приведені докази в їх сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 172-7 КУпАП України, як вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Невизнання своєї провини правопорушником ОСОБА_2 суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

В даному випадку ОСОБА_2 повинен був утриматися від виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України, щодо встановлення свідків скоєння ОСОБА_3, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України, та з інших питань, а якщо така ситуація склалася - повідомити безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів та не вжив заходів, передбачених законом, що його врегулювання. Тобто був зобовязаний вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, та не вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, чого не було здійснено ОСОБА_2

При призначенні стягнення, суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_2 працює оперуповноваженим Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області, інвалідом не являється, не одружений, вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Обставин, які помякшують та обтяжують відповідальність правопорушника, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, суд не вбачає.

Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням особи та майнового стану, відсутності тяжких наслідків від вчиненого правопорушення та обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, а також з метою запобігання вчинення інших правопорушень, суд вважає, що ОСОБА_2 слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ч.2 ст. 172-7 КУпАП України.

Відповідно до ст.ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 33, 172-7 ч.2, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривні 60 копійок (отримувач коштів УДКСУ у місті Лисичанську Луганської області, код ОКПО отримувача 37800278, банк отримувача ГУ ДКСУ у Луганській області, МФО 804013, р/р 0051, код класифікації доходів бюджету 22030101).

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: А.Г.Березін