Справа № 487/3232/16-п 01.09.2016 01.09.2016 01.09.2016
Номер провадження: 33/784/172/16
Провадження № 33/784/172/16 Головуючий 1-ї інстанції: Карташева Т.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Суддя апеляційної інстанції: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Семенчука О.В.

за участю: секретаря Чоботаренко Т.І.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянув справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

- притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 7 (сім) діб.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що 20.06.2016р. близько 14 год. 50 хв. він керував автомобілем марки «ВАЗ 21043», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Ударній у м. Миколаєві, з явними ознаками наркотичного спяніння, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову суду та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з чисельними порушеннями, не містить посилань на участь свідків у встановленні факту перебування ОСОБА_2 у стані спяніння, не відповідають дійсності зазначені часові проміжки складання протоколу та складання висновку ОНД.

Вказає, що інспектор патрульної поліції зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2, висловив свої сумнівні підозри про знаходження особи в стані наркотичного сп'яніння, ознак такого спяніння не зазначив, огляд не провів та відразу ж став вимагати прослідувати до лікарняного закладу для обстеження.

Апелянт вважає, що в протоколі конкретних та сукупних ознак наркотичного сп'яніння не зазначено. Судом першої інстанції, на думку апелянта, не враховано, що ОСОБА_2 фактично не відмовлявся від огляду, прослідував зі співробітниками поліції до медичного закладу. Проте, ОСОБА_2, який не зміг здати сечу через відсутність фізіологічного бажання, було позбавлено можливості надати інші види біологічного матеріалу (слина, кров та ін.), від надання яких він не відмовлявся.

Апелянт зазначає, що відмова від проходження медичного огляду передбачає, як найменш, активні дії по ухиленню від огляду, не бажання його проведення. Вважає, що огляд ОСОБА_2 в закладах охорони здоров'я відбувся, лікар мав змогу та скористувався нею, оглянувши останнього зовні, провів із ним певні обстеження.

Заслухавши пояснення захисника та особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи та доводи, наведені в апеляції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

Наведених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, диспозиція ст. 130 ч.1 КУпАП передбачає ряд самостійних дій, які становлять порушення щодо керування транспортними засобами, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція зазначеного закону є бланкетною, оскільки відсилає до інших норм (правил). Тому є обовязковим посилання в протоколі, як на певний вид порушення, так і на конкретні норми (правила), які порушені.

Статтею 256 КУпАП визначено форму та основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема зазначаються місце, час і суть адміністративного правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП в числі інших обставин підлягає обовязковому зясуванню питання, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Таким чином, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серіїАП1 № 126078, складеного 20.06.2016 року, ОСОБА_2 поставлено в провину те, що він 20.06.2016 року близько 14.50 год. керував транспортним засобом ВАЗ 21043, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Ударній у м. Миколаєві в стані наркотичного спяніння згідно висновку №659, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до постанови судді, 20.06.2016р. близько 14 год. 50 хв. ОСОБА_4 керував автомобілем марки «ВАЗ 21043», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Ударній у м. Миколаєві, з явними ознаками наркотичного спяніння, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, п.2.5 ПДР передбачає обовязок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Саме за відмову від виконання зазначеної вимоги передбачена відповідальність водія за ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведене свідчить, що суть правопорушення, яке поставлено у провину ОСОБА_2 згідно з протоколом, залишилася невизначеною через відсутність належного посилання на порушення норми правил дорожнього руху, а саме п.2.9 «а» ПДР, яка передбачає заборону водіям керувати транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного спяніння.

Вказавши в постанові про керування водієм транспортним засобом з явними ознаками наркотичного спяніння та відмову від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, суд вийшов за межі істотних обставин вчинення правопорушення, які вказані в протоколі про вчинення правопорушення, що є неприпустимим.

Такими чином, протокол про адміністративне правопорушення у такому вигляді через його істотні недоліки не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніві, які відповідно до положень ст. 62 ч.3 Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_2

Зазначені недоліки протоколу, які поставлені у провину ОСОБА_2 є фактично не визначеним та неконкретним, що залишилися поза увагою суду 1 інстанції.

Скасування постанови судді з поверненням протоколу про адміністративне правопорушення для його належного оформлення органу, який склав протокол, не передбачено як вид рішення, яке відповідно до положень ст. 294 ч.7 КУпАП має право прийняти суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

З наведених вище мотивів та враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за наведених в цьому протоколі обставин.

Факт перебування ОСОБА_2, під час керування транспортним засобом в стані наркотичного спяніння матеріалами справи також не підтверджується.

Посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на висновок медичного огляду Миколаївського ОНД №659, як на доказ перебування ОСОБА_2 у стані наркотичного спяніння, є безпідставним.

Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду №659 від 20.06.2016 року, ОСОБА_5 був оглянутий лікарем ОСОБА_6, який за результатом його обстеження зазначив, що «заключний діагноз встановити не можливо у звязку з відсутністю хіміко-токсикологічних досліджень. Відмова від здачі сечі з посиланням на фізіологічне небажання».

За показаннями свідка ОСОБА_6 допитаного в апеляційному суді встановлено, що він як лікар-нарколог Миколаївського обласного наркологічного диспансеру проводив огляд на стан наркотичного спяніння ОСОБА_2 Під час медичного огляду у нього не було виявлено явних ознак наркотичного спяніння, у звязку з чим йому було запропоновано здати сечу на токсикологічне дослідження. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння ОСОБА_2 не відмовлявся, зразки біологічного матеріалу намагався здати, але у звязку з фізіологічними причинами, можливо повязаними зі стресом, здати не зміг. ОСОБА_2, бажаючи здати зразок на дослідження, вживав воду, але і після цього він не зміг здати біологічного матеріалу. Відповідно до методичних рекомендацій, щодо порядку відбору від осіб зразків біологічного матеріалу для виявлення та визначення концентрації наркотичних речовин є тільки сеча, а через це ОСОБА_2 не пропонувалося здати інший біоматеріал для проведення лабораторних досліджень.

Із пояснень в судовому засіданні ОСОБА_2 вбачається, що він свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив що в стані наркотичного спяніння він не знаходився, від проходження медичного огляду на стан спяніння не відмовлявся. На пропозицію патрульних поліції проходив медичний огляд в наркодиспансері, проте через фізіологічне небажання не зміг здати біологічний матеріал на дослідження. Наступного дня він самостійно звернувся до наркодиспансеру, де пройшов обстеження та відповідно до отриманого висновку ознак спяніння у нього не виявлено.

В звязку з викладеним, висновок суду про вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на невірно оцінених доказах.

За таких обставин постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2016 року відносно ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених в протоколі про адміністративне правопорушення серіїАП1 № 126078 від 20.06.2016 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_1