ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
____________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 рокум. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 24/22, притягнутого за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого останній 20 серпня 2016 року о 18 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «Рено», д/н НОМЕР_1, здійснюючи поворот праворуч не увімкнув відповідний показник повороту, за що був зупинений співробітниками поліції, після чого став вживати алкоголь до проведення уповноваженою посадовою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України..

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи, однак до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Статтею 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 086498 від 20 серпня 2016 року, складеного за ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, було зазначено тільки лише відомості з-приводу того, що 20 серпня 2016 року о 18 годині 00 хвилин, правопорушник знаходячись за кермом автомобіля, після його зупинки, вживав алкогольні напої до проведення відповідного медичного огляду, тобто у фабулі даної справи відсутні фактичні обставини про місце вчиненого адміністративного правопорушення, зокрема місце його зупинки співробітниками поліції після порушення правил перестроювання, що не дозволяє повністю встановити такий елемент складу протиправного діяння, що ставиться у провину ОСОБА_1, як обєктивна сторона скоєного.

Крім того, потрібно зазначити, що ст. 130 КУпАП за своїм змістом є бланкетною нормою права та передбачає відповідальність за порушення певних правил поведінки, що встановлюються іншими нормативно-правовими актами, в даному випадку Правилами дорожнього руху. Зокрема, в зазначеному протоколі вказано, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності було порушено п. 2.9 «а» ПДР, що приписує заборону керування транспортними засобами водіям в стані алкогольного сп'яніння, тобто, нормативний акт, що за твердженням співробітників поліції порушив ОСОБА_1, забороняє останньому керувати автомобілем, зокрема виконувати функції водія під час руху такого засобу, що рухається своїм ходом, вже знаходячись в стані сп'яніння. Проте суть правопорушення викладена в змісті протоколу вказує на те, що водій транспортного засобу став вживати алкогольні напої лише після його зупинки, отже пункт правил дорожнього руху не зіставляється з діями останнього наведені в змісті такого протоколу. Таким чином, вбачається безпідставним звинувачення ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «а» ПДР, відповідальність за порушення якого не передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.10 «є» ПДР водієві дійсно забороняється до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, однак дана заборона має місце лише у випадках причетності такої особи до дорожньо-транспортної пригоди. Іншої поведінки, якої повинен дотримуватись в разі зупинки транспортного засобу, чинними Правилами не передбачено. З огляду на дану прогалину в законі, уповноваженою посадовою особою на складання відповідного протоколу, не могло бути формально зазначено порушення зовсім іншого ніж передбачала фактична ситуація пункту правил дорожнього руху, що звісно порушує право на захист такої особи, оскільки не дозволяє захищатися від конкретного звинувачення, що поставлено їй у вину органом державної влади.

До матеріалів даної адміністративної справи компетентним органом було долучено сукупність доказів, які на їх думку підтверджують стан сп'яніння у ОСОБА_1 Зокрема, згідно роздруківки з чеку спеціального технічного засобу «Alcotest 6810», прилад № ARCD-0462, тест № 827 від 20 серпня 2016 року, у водія ОСОБА_1 було встановлено стан алкогольного сп'яніння з показником 1, 84 %.

Дослідивши даний доказ згідно вимог його допустимості, належності та достовірності, суд приходить до висновку, що результати зафіксовані в ньому потрібно визнати недійсним, з онляду на порушення порядку проведення відповідного огляду на стан алкогольного сп'яніння, що передбачений у ст. 266 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

Вказані положення повністю зіставляються з положеннями п. 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Натомість, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 086498 від 20 серпня 2016 року відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП були зазначені відомості щодо свідків огляду, однак самі їх покази не були ніяким чином процесуально закріплені та долучені до матеріалів справи, що в свою чергу ставить під сумнів присутність даних свідків під час огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, п. 4 Розділом ІX зазначеної Інструкції передбачено, що результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного спяніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан спяніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

В порушення даних вимог, зазначений акт не було долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, у зв'язку з чим огляд на стан алкогольного сп'яніння було проведено співробітником поліції з порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки копія цього акту не була надана останньому.

Сукупність допущених інспектором патрульної поліції порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та проведенні огляду на стан алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_1, свідчать про недотримання порядку його проведення, а тому, на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП, результати такого огляду повинні бути визнані недійсними.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність наступає в разі вживання водієм транспортного засобу алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського та до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Отже, логічно-систематичний аналіз змісту вказаної норми права свідчить про необхідність достовірного встановлення судом законності зупинки такого транспортного засобу, після якої водій не виконуючи зазначені вище вимоги, вживає алкоголь до моменту проведення відносно нього відповідного огляду на місці, чи в закладі охорони здоров'я. Вивчення матеріалів даної справи не дозволяє встановити таких відомостей, бо в ній відсутні хоча б які-небудь документи, що свідчать про зупинку транспортного засобу за порушення ПДР, в результаті маневрування без ввімкнення відповідних світлових показників, зокрема відсутня постанова співробітника патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за це означеної особи.

Крім того, доказами в справі про адміністративне правопорушення не підтверджено того факту, що водій ОСОБА_1 вживав алкоголь саме після його зупинки поліцейськими та до моменту проходження ним відповідного огляду. Таким чином, суд вважає не доведеним фактичні обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, рапорт співробітників поліції не може розглядатися як доказ на підтвердження вищевказаного, оскільки дані посадові особи являються уповноваженими посадовими особами на складання відповідного протоколу та виконують свої професійні обовязки, безпосередньо повязані з цим, а отже дії останніх можуть бути необєктивними та мати характер направлений на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Пояснення, нібито написані самим правопорушником, також не можуть бути допустимим доказом, оскільки відомості зафіксовані в ньому щодо того, що він вживав алкоголь після зупинки транспортного засобу, прямо суперечать обставинам зазначеним в графі протоколу «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення», в яких зазначено, що співробітники поліції звинувачували останнього у вживанні алкоголю.

Отже, враховуючи що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється в рамках предявленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, а вихід за вказані межі є недопустимим, оскільки суд не може перекладати на себе повноваження посадової особи уповноваженої на складання відповідного протоколу, що в противному випадку призведе до порушення принципу рівноправності сторін, суд вважає, що стверджувати про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП є неможливим.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутого за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:ОСОБА_2