АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Чернівці

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області Семенюк К.М., розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 червня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 червня 2016 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, -

закрито провадження у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП.

Як зазначено у постанові, 08.03.2016 року о 13 годині 30 хвилин в с. В.Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, водій ОСОБА_3, виїжджаючи на автомобілі НОМЕР_1 з пров. ОСОБА_4 на вул. Головну, яка є головною автодорогою, створив аварійну обстановку для автомобіля «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_2, який в результаті вказаного перекинувся.

Працівники ВП при ГУНП вбачали в діях ОСОБА_3 порушення п. 16.1, 16.11 Правил дорожнього руху, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

На вказану постанову суду потерпілий ОСОБА_1 та в його інтересах адвокат ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій порушують питання про скасування постанови Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15.06.2016 року, якою закрито провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 122 КУпАП та прийняття нової, якою просили визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення.

Крім цього, також просили викликати та допитати свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

При цьому останні посилаються на те, що постанова Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 червня 2016 року винесена судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважають, що суд критично віднісся до його пояснень, як потерпілого, не дав правильної оцінки показанням свідків, не взяв до уваги відеозапис з відеореєстратора і в основу рішення поклав показання ОСОБА_3 - водія автомобіля НОМЕР_1, його дружини - ОСОБА_8, а також відеоматеріали, надані ОСОБА_3 та фототаблицю, виготовлену на підставі цих матеріалів.

Справа №33/794/87/16 Головуючий у І інстанції Семенко О.В.

Категорія ст. 122 ч.4 КУпАП Суддя Семенюк К.М.

Стверджують, що районним судом також було проігноровано надане як доказ експертне автотехнічне дослідження, долучений до справи відеозапис ДТП, відзнятий відеореєстратором, перекручено на користь правопорушника ОСОБА_3 показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також безпідставно зазначено про порушення ОСОБА_1 пунктів 14.6, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Розглянувши справу, заслухавши ОСОБА_1 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_2, які просили задовольнити подану апеляцію, ОСОБА_3 та в його інтересах адвоката ОСОБА_9, які просили постанову районного суду залишити без змін, а апеляцію ОСОБА_1 і в його інтересах адвоката ОСОБА_2 - без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, суд вважає, що апеляція потерпілого ОСОБА_1 і діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_2, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне,повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. При розгляді кожної справи суддя зобовязаний зясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону районним судом не було дотримано.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його

вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується зібраними й розглянутими у судовому засіданні доказами.

Згідно п. 16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення АП 1 № 469562 від 08.03.2016 року (а. с. 2), водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_3 в с. В. Кучурів і, виїжджаючи з провул. ОСОБА_4 на вул. Головну, яка є головною автодорогою, створив аварійну обстановку для автомобіля «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_2, який в результаті вказаного перекинувся.

Схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 3), підтверджено механізм дорожньо-транспортної пригоди в цілому, внаслідок чого автомобіль «Пежо Партер» д.н.з. НОМЕР_2 перекинувся.

Таким чином, причиною зіткнення транспортних засобів і наслідків, що настали, були неправильні дії водія ОСОБА_3, який виїжджаючи з провул. ОСОБА_4 на вул. Головну, яка є головною автодорогою, створив аварійну обстановку для автомобіля «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_2.

Крім цього, згідно схеми дорожньо-транспортної пригоди (а.с.3), а також з відеозаписів з відеореєстратора (а.с. 68), поворот у провулок В.Великого в с. Великий Кучурів Сторожинецького району не був позначений будь-яким попереджувальним дорожнім знаком і тому не являється перехрестям і в даному випадку є рівнозначним місцем прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. Таким чином, ОСОБА_10 - водієм автомобіля «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_2 не було порушено п. 14.6 Правил дорожнього руху України, так як жодних заборон, встановлених правилами дорожнього руху для нього у вказаній дорожній обстановці і на вказаній ділянці дороги не було.

Як вбачається із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4-8) і схеми до протоколу (а.с.3),ОСОБА_1 застосовував екстрене гальмування, згідно п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Районний суд, виносячи постанову, не в повній мірі дослідив обставини справи та не мотивував своє рішення з приводу того, які дії конкретної особи, в даному випадку ОСОБА_10, потягли наслідки, виходячи зі змісту диспозиції статті і не навів конкретних та достовірних доказів, які б стверджували те, що ОСОБА_3 не є субєктом правопорушення.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочин проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні за N 14 від 23.12.2005 року, із змінами, внесеними 19.12.2008 року, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, наведене є обовязковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності за даною нормою закону.

Суд першої інстанції при розгляді справи увагу на вказані недоліки не звернув.

Отже, даючи оцінку показанням ОСОБА_3, який був допитаний, як у суді першої, так і апеляційної інстанції та заперечував свою винуватість за ч.4 ст. 122 КУпАП, можна з впевненістю стверджувати про те, що вони є хибними.

Крім того, з письмових пояснень водія автомобіля «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 від 08.03.2016 року (а. с. 16 - пояснення ОСОБА_1 ), так із пояснень, наданих ним у суді першої та апеляційної інстанції вбачається, що останній, рухаючись по головній дорозі із швидкістю 65-70 км/год, розпочав маневр обгону автомобіля «Ауді», який рухався в попутному напрямку і в той момент, коли передня частина його автомобіля порівнялася із задньою частиною вказаного автомобіля, він побачив, як з другорядної дороги - зліва виїхав на проїжджу частину автомобіль НОМЕР_1, чим створив аварійну ситуацію для нього і він став застосовувати екстрене гальмування, був змушений змінити напрямок руху, потім його автомобіль вдарився об бордюр, в результаті чого і перекинувся.

Свідкок ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції пояснив, що водій автомобіля «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_2, у с. Великий Кучерів, перед ним розпочав маневр обгону автомобіля «Ауді», а з вулиці ОСОБА_4 він бачив як виїхав автомобіль НОМЕР_1, передні колеса якого зупинилися на проїжджій частині головної дороги. Також він пояснив, що якби автомобіль «Пежо Партнер» не змінив напрямок руху, то відбулося би зіткнення з автомобілем «Шевролет-Еванда» .

Свідок ОСОБА_7 пояснив в апеляційній інстанції, що 08.03.2016 року бачив як автомобіль НОМЕР_4 в с. Великий Кучерів виїжджаючи з другорядної дороги на головну створив аварійну ситуацію, так як його передні колеса знаходились на проїжджій частині головної дороги, внаслідок чого автомобіль «Пежо Партнер» змінив напрямок руху та перекинувся.

Аналізуючи дослідженні докази, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не були прийняті до уваги показання ОСОБА_1 - водія автомобіля «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_2, а також показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які були допитані в суді апеляційної інстанції, не надано оцінки діям ОСОБА_3 - водія автомобіля НОМЕР_4.

Згідно чинного законодавства України, обєктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які повинні визначати акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв'язок між діяннями і наслідками.

Як встановлено у суді апеляційної інстанції, що в діях особи ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а саме, встановлено причинний звязок між діянням правопорушника та його суспільно-небезпечними наслідками.

Даний факт знайшов своє підтвердження у висновку експертного заключення, де зазначено, що причиною настання даного ДТП з технічної точки зору були обставини, які повязані із виникненням небезпеки (перешкоди) для руху у вигляді виїзду автомобіля «Шевролет-Еванда» під керуванням ОСОБА_3 з другорядної дороги на головну (а.с.38-41).

Таким чином, зважаючи на зміст ст. 122 КУпАП? обєктивна сторона вказаного правопорушення характеризується у формі порушень, що спричинили створення аварійної обстановки,тобто примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, що підтверджені фактичними даними, а саме: поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, показань технічних приладів та засобів фото - і відеоспостереження та іншими документами.

Тому, наведені вище докази спростовують твердження ОСОБА_3, наданих, як у суді першої, так і апеляційної інстанції щодо відсутності в його діях складу адмінправопорушення.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає, оскільки ОСОБА_3, порушив п. п. 16.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, що і спричинило пошкодження транспортного засобу, тому його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст. 122 КУпАП.

Разом з цим, згідно ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається із матеріалів провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема із протоколу про адміністративне правопорушення (а. с. 2), вказане вище ОСОБА_3 адміністративне правопорушення було вчинене останнім 08.03.2016 року, тобто з 08.03.2016 року та до дня розгляду справи в апеляційному суді, сплинуло більше 4-х місяців.

Оскільки, на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, тому відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 38, 245, 247 п.7, 280, 294 КУпАП суддя апеляційного суду Чернівецької області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 червня 2016 року щодо ОСОБА_3 - скасувати.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП та провадження по справі закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області ОСОБА_11