Справа №584/860/16-п Головуючий у суді у 1 інстанції - Токарєв С. М.
Номер провадження 33/788/126/16 Суддя-доповідач - Шунько Г. О.
Категорія - Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Шунько Г. О. , за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, прокурора - Довгаль В.І., здійснивши апеляційний перегляд справи про адміністративне правопорушення, у відкритому судовому засіданні в місті Суми, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 26 липня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді голови Червоноозерської сільської ради Путивльського району Сумської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених частиною 1 ст.172-7 КУпАП та частиною 2 ст.172-7 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Постановлено стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Згідно судового рішення Путивльського районного суду Сумської області від 26 липня 2016 року, ОСОБА_3, визнаний винуватим і притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що працюючи сільським головою Червоноозерської сільської ради, Путивльського району, Сумської області, достовірно знаючи про наявний в нього реальний конфлікт інтересів, не повідомив у письмовій формі сільську раду про реальний конфлікти інтересів, чим порушив вимоги п. 2 частини 1 ст. 28 Закону України " Про запобігання корупції" і вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, достовірно знаючи про наявний в нього реальний конфлікт інтересів, вчинив і дії та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги п. 3 частини 1 ст. 28 Закону України " Про запобігання корупції" і вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 ст. 172 -7 КУпАП.

Зокрема, в провину ОСОБА_3, поставлено те, що він, як сільський голова Червоноозерської сільської ради, Путивльського району, Сумської області:

04 грудня 2015 року, уклав письмовий договір про надання ним, як фізичною особою, Червоноозерській сільській раді, Путивльського району, Сумської області, послуг із транспортного обслуговування;

09 грудня 2015 року, склав розпорядження за № 97 «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів" на орендований автомобіль ВАЗ-21213 «Тайга»;

уклав договори поставки, між Червоноозерською сільською радою, і ТОВ «Торговий дім «Авіас» про закупівлю палива і мастильних матеріалів для орендованого автомобіля, за бюджетні кошти сільської ради;

уклав з фізичними особами підприємцями ОСОБА_4 і ОСОБА_5, угоди про придбання запасних частин для орендованого автомобіля, за бюджетні кошти сільської ради;

експлуатував автомобіль ВАЗ-21213 (Тайга), д/н НОМЕР_1, як сільським головою, відповідно до подорожніх листів (т.2, а.с.98-119);

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_3, стверджує, що суд першої інстанції допустив однобічність та упередженість, невірно встановив фактичні обставини, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

26 листопада 2015 року на чергову сесію Червоноозерської сільської ради було винесено питання оренди транспортного засобу. Враховуючи, що договір оренди укладався без нарахування орендної плати, бажаючих надати особистий автотранспорт в оренду сільській раді не виявилось, депутати запропонували орендувати його власний автомобіль. Він, як сільський голова, одразу повідомив колегіальний орган про наявність реального конфлікту інтересів, про що написав заяву до сесії та попросив виключити його зі списку осіб, що мають право брати участь у голосуванні з зазначеного питання. Участі в обговоренні даного питання він не брав (тобто вжив заходів щодо не вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів). Червоноозерська сільська рада прийняла рішення про затвердження договору оренди транспортного засобу уповноваживши на його підписання, секретаря сільської ради ОСОБА_6, а контроль за виконанням зазначеного рішення покладено на Постійну комісію сільської ради з питань бюджету. Після цього, зазначений договір було укладено 1 грудня 2015 року, і відбулася реєстрація у Путивльському відділенні державного казначейства, на прохання спеціалістів установи казначейства, договір було розділено на два договори - перший до нового 2016 року та другий після, враховуючи при цьому вимоги до фінансового бюджетного року та не порушуючи затвердженого Червоноозерською сільською радою строку дії договору терміном в один рік.

Стверджує, що договір від 4 грудня 2015 року про надання фізичною особою послуг із транспортного обслуговування сільській раді, на який суд посилається в своєму рішенні, чинності не набував, оскільки він не затверджувався рішенням сесії Червоноозерської сільської ради та не реєструвався у Путивльському відділенні державного казначейства, на що суд першої інстанції, не звернув уваги взагалі і не дав цим обставинам оцінку, в своєму рішенні.

Стосовно Розпорядження голови сільської ради про норми витрат паливо-мастильних матеріалів (далі - ПММ), то ці норми встановлені відповідно до затверджених нормативів для зазначеної марки і моделі транспортного засобу, доказів їх перевищення чи невідповідності не наведено, договори поставки ПММ і запасних частин до орендованого автомобіля підписувалися головою, укладалися в межах основного договору, який передбачав витрати на технічне обслуговування і ПММ.

Стверджує, що і доказів про отримання неправомірної вигоди при придбанні чи використанні паливно-мастильних матеріалів чи запасних частин до автомобіля в матеріалах справи також не міститься. На автомобіль, який ви користувався як службовий, щодня виписувався шляховий лист з обов'язковим зазначенням кілометражу та цілі поїздок, використовувався не тільки сільським головою, а й іншими працівниками виконкому в службових цілях. Фактів використанням орендованого автомобіля в неробочий час, без виписування шляхового листа, чи використовуючи бензин придбаний за кошти місцевого бюджету у власних цілях, не встановлено.

ПММ та запчастини придбавалися за роздрібними цінами постачальників, які не є завищеними, доказів про його особисту причетність чи зацікавленість до зазначених підприємств, в матеріалах справи також не наведено.

ОСОБА_3, просить судове рішення щодо нього скасувати, а провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просить рішення суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 1 Закону України 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правовову відповідальність; реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Суб'єктивна сторона правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно. Особа, яка його вчиняє усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Перевіркою матеріалів адміністративної справи встановлено, що суд першої інстанції при її розгляді, не дотримався наведених норм закону.

Зокрема, із змісту мотивувальної частини судового рішення, видно, що суд першої інстанції, на підтвердження свого висновку про винність ОСОБА_3, у вчиненні адміністративних правопорушень, тільки перелічив письмові докази, без розкриття їх змісту і не даючи їм відповідної оцінки, без наведення своєї думки на пояснення ОСОБА_3, на спростування своєї провини.

Так, суд першої інстанції на підтвердження провини ОСОБА_3 поклав письмовий договір від 4 грудня 2015 року про надання послуг з транспортного обслуговування сільській раді. (т.2 а.с. 61-62 ) Одночасно, суд не навів будь-яких мотивів з приводу договору про надання послуг з транспортного обслуговування сільській раді від 1 грудня 2015 року, на який посилається в своїх поясненнях ОСОБА_3 (т.2 а.с. 58-59). Також суд, не висловив думку і з приводу того, що ОСОБА_3, звертався до сільської ради з заявою від 26 листопада 2015 року про наявність у нього реального конфлікту інтересів при вирішення питання щодо оренди автомобіля і те, що Червоноозерська сільська рада, Путивльського району, Сумської області, на сесії, взяла до уваги саме договір від 1 грудня 2015 року, а не від 4 грудня 2015 року про надання послуг з транспортного обслуговування сільській раді (т. 2 а.с. 54, 57).

Отже, висновки суду є неправильними, не ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, судове рішення належним чином не вмотивоване, а тому законним вважатися не може і підлягає скасуванню.

Перевіркою справи встановлено, що доказів провини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 172-7, частиною 2 ст.172-7 КУпАП у справі немає, відповідно в діях ОСОБА_3, відсутній і склад інкримінованих йому адміністративних правопорушень. Висновок ґрунтується на наступних доказах.

26 листопада 2015 року, ОСОБА_3, як сільський голова, повідомив колегіальний орган, про наявність реального конфлікту інтересів, про що вбачається з його письмової заяви. Із змісту заяви видно, що ОСОБА_3, просить сесію виключити його зі списку осіб, що мають право брати участь у голосуванні з зазначеного питання, оскільки є сільським головою і власником транспортного засобу що підлягає передачі у оренду (т. 2 а.с. 54). Із змісту Рішення другої сесії сьомого скликання сільської ради від 26 листопада 2015 року, що ОСОБА_3, участі в обговоренні даного питання він не брав (тобто вжив заходів щодо не вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів). Червоноозерська сільська рада прийняла рішення про взяття в оренду транспортного засобу, затвердила договору оренди транспортного засобу від 1 грудня 2015 року з ОСОБА_3 і уповноважила на його підписання, секретаря сільської ради ОСОБА_6, а контроль за виконанням зазначеного рішення покладено на Постійну комісію сільської ради з питань бюджету. Після цього, зазначений договір було укладено 1 грудня 2015 року (т. 2 а.с. 57 - 60).

Посилання суду першої інстанції на розпорядження про затвердження норм витрат палива і мастильних витрат на орендований автомобіль, та відповідні угоди їх закупівлі в тому силі і запасних частини, не є доказами провини сільського голови у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки, ухвалене розпорядження і укладенні угод ґрунтувалися на рішенні сесії сільської ради від 26 грудня 2015 року і затвердженого нею договору оренди, які у встановленому законом порядку не визнані як незаконні, і є чинними.

Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали адміністративної справи не містять доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_3, особистого інтересу і умислу на вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, оскільки такі ознаки за приписами ч.1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та ст. 172-7 КУпАП є обов'язковими.

Аналіз наведених письмових доказів, в їх сукупності та взаємозв'язку та відсутність будь-яких доказів на їх спростування, дають підстави до висновку, що в діянні ОСОБА_3, відсутнє порушення вимог Закону України « Про запобігання корупції» і ознаки адміністративних правопорушень передбачених частиною 1 і частиною 2 ст. 172-7 КУпАП., від так, доводи апеляційної скарги .ОСОБА_3, є обґрунтованими і підлягають до задоволення, судове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 26 липня 2016 року щодо нього, підлягає скасуванню на підставі частини 8 ст. 294 КУпАП , а провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 частини 1 ст. 247 КУпАП.

Приймаючи таке рішення суд апеляційної інстанції керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись п. 1 частини 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- задовольнити.

Постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 26 липня 2016 року, відносно ОСОБА_3 - скасувати, а провадження у справі - закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого частиною 1 ст.172-7, частиною 2 ст.172-7 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіШунько Г. О.