Справа № 359/5632/16-п Головуючий у І інстанції Ткаченко Д. В.
Провадження № 33/780/502/16 Доповідач у 2 інстанції Ігнатюк
Категорія 429 26.08.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 серпня 2016 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., за участю: представника правопорушника - ОСОБА_2 - адвоката Іванова М.В., представника Київської митниці Державної фіскальної служби України Захарова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника Іванова М.В. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Німеччини, мешканця АДРЕСА_1

за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700 грн. з конфіскацією вилученої валюти у розмірі 4 345 Євро.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він, 11 червня 2016 року, о 09 годині, відлітаючи з України до Німеччини, м. Франкфурт, літаком авіакомпанії «МАУ», рейс № 0401, обрав проходження митного контролю у формі спрощеного митного контролю, тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягали письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадали під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», у нього були виявлені не заявлені 14 345 Євро. Із вказаної суми ОСОБА_2 було пропущено 10 000 Євро та за протоколом про порушення митних правил вилучено 4 345 Євро.

У апеляційній скарзі захисник правопорушника порушив питання про зміну зазначеної постанови в частині накладеного стягнення. В обґрунтування апеляційної скарги указав на те, що при вирішенні питання про накладення стягнення, суддею із неналежною повнотою були враховані обставини вчинення правопорушення, дані про особу правопорушника, обставини, які пом'якшують його відповідальність. Зазначив на тому, що ОСОБА_2 вчинив дане правопорушення з необережності, незнаючи особливості українського митного законодавства, під час складання протоколу, щиро розкаявся та повністю визнав свою вину. Окрім цього, указав на те, що переміщувані кошти, є його заробітною платою, яку ОСОБА_2 відкладав протягом двох останніх років для придбання житла в Україні що підтверджується довідкою про нарахування заробітної плати з місця роботи останнього та випискою з банківської установи. Поряд із цим, звернув увагу на те, що накладене на ОСОБА_2 стягнення у виді конфіскації предмету правопорушення, покладає на останнього «індивідуальний надмірний тягар», оскільки конфіскована сума коштів є значною для нього та відкладалася останнім із заробітної плати протягом 15 місяців. Звернув увагу на положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які охороняють право на повагу до власності особи та практику Європейського суду з прав людини в частині необхідності дотримання справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Просив постанову судді змінити, вилучену валюту у розмірі 4 345 Євро повернути ОСОБА_2

Вислухавши пояснення:

представника правопорушника - ОСОБА_2 - адвоката Іванова М.В., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

представника Київської митниці ДФС України, який доводи апеляційної скарги захисника правопорушника вважав необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а постанову судді без зміни;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки судді про доведеність події порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України та винності ОСОБА_2 у його вчиненні за обставин, наведених у постанові стверджуються зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил від 11.06.2016 року № 0425/125120101/16, протоколом опитування в справі про порушення митних правил від 11.06.2016 року, доповідною запискою старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Бориспіль-аеропорт» від 11.06.2016 року, поясненнями ОСОБА_2 та іншими доказами.

На підставі указаних доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 471 МК України та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. із конфіскацією вилученої валюти. За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_2 стягнення сприяє досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень.

Доводи апеляційної скарги про неповноту дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається те, що усі істотні для справи обставини з'ясовані всебічно, повно та об'єктивно, встановленим обставинам дана належна юридична оцінка. Істотних порушень вимог процесуального закону при провадженні у цій справі судом не встановлено.

Представником правопорушника не доведено ту обставину, що внаслідок конфіскації затриманої валюти на правопорушника буде покладено «надмірний індивідуальний тягар». Із урахуванням даних про розмір пропущеної валюти у поєднанні із розміром затриманої валюти наявність такого «тягаря» судом не вбачається. Окрім цього, суд враховує те, що ОСОБА_2 працює, отримує заробітну плату, розмір конфіскованої валюти є співрозмірним із отримуваним заробітком і не свідчить про накладення на ОСОБА_2 «надмірного індивідуального тягаря» у випадку конфіскації валюти.

Та обставина, що зазначені кошти були переміщені для забезпечення житлом родичів ОСОБА_2, не підтверджується матеріалами справи і не має правового значення для вирішення питання про конфіскацію валюти. Із урахуванням цього, а також враховуючи санкцію ст. 471 МК України, підстав та можливості зміни накладеного стягнення суд не вбачає.

Окрім цього, доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 вчинив дане порушення митних правил з необережності, внаслідок незнання українського митного законодавства не ґрунтуються на вимогах закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що із суб'єктивної сторони, порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, може вчинятися як умисно, так і з необережності, а не знання митного законодавства не може бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова судді Бориспільського міськрайонного суду від 05 серпня 2016 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 462, 487 МК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Іванова М.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Ігнатюк О.В.