АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 вересня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю ОСОБА_1 та його захисника-адвоката ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, -

встановив:

постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмір 340 гривень.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 23 серпня 2016 року приблизно об 11 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом «Деу» д/н НОМЕР_1, на автозаправній станції «Sky», розташованої по вул. Генерала Пушкіна, 42-б в м. Дніпропетровську, розпочинаючи свій рух, порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху. Перед початком руху не переконався у безпеці свого руху, почав рух під час заправки транспортного засобу, внаслідок чого допустив обрив заправного пістолету «ТРК-1» та пошкодження декоративної панелі автозаправної колонки, чим спричинив матеріальні збитки ТОВ «Мета оіл».

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у порядку передбаченому ч. 2 ст. 294 КУпАП із порушенням строків на її оскарження. У апеляційній скарзі порушується питання про поновлення пропущеного строку, в якій просить постанову суду скасувати.

Клопотання про поновлення пропущеного строку мотивував тим, що справу було розглянуто 28 липня 2016 року, проте фактично постанову суду було отримано 04 серпня 2016 року. Крім цього у апелянта 03 серпня 2016 помер батько, що у своїй сукупності ускладнило вчасно подати свою апеляційну скаргу.

Апеляційні вимоги щодо скасування постанови суду першої інстанції мотивовані тим, що вина ОСОБА_1 належним чином не доведена. На переконання апелянта, дорожньо-транспортна пригода відбулася саме через порушення заправником АЗС правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, оскільки останній не забезпечив належним чином заправку транспортного засобу пальним. Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що автозаправний пістолет розєднався від розподільний шланг у конструктивно передбаченому місці, тобто фактично жодної матеріальної шкоди завдано не було.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник-адвокат ОСОБА_2, підтримали подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу та просили її задовольнити, поновивши строк на оскарження постанови та скасувати постанову, із закриттям провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши апелянта та його захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги й клопотання, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що заявлене клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова суду першої інстанції може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови судом. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на її оскарження, підлягає поверненню, якщо особою, яка її подала, не заявлялося клопотання про поновлення пропущеного строку, або якщо у його задоволенні відмовлено.

Так, у відповідності до розписки (а.с. 36) копію постанови ОСОБА_1 отримав лише 04 серпня 2016 року. Крім того як вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.48), яке було додано до апеляційної скарги, у ОСОБА_1 01 серпня 2016 року помер батько, що стало на заваді апелянту вчасно подати апеляційну скаргу. З урахуванням зазначених обставин, апеляційний суду вважає, що строк на оскарження постанови був пропущений з поважної причини і підлягає поновленню.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що предявлене обвинувачення ОСОБА_1, викладене у протоколі, повністю знайшло своє підтвердження у наявних безсумнівних доказах вини: схемі пригоди, фотознімках та первинних письмових поясненнях свідків та очевидців.

Як вбачається із схеми місця ДТП (а.с 4) на автозаправній станції, розташованої по вул. Генерала Пушкіна 42-Б у м. Дніпро, наявні пошкодження бокової панелі ТРК-1 та відірвано заправний пістолет зі зєднувальною муфтою. У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с. 10) зазначив, що розєднання заправного пістолету від розподільного шлангу відбулося у момент коли він на своєму транспортному засобі розпочав свій рух. Первині пояснення ОСОБА_1 повністю погоджуються із поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с. 6) який зазначив, що дійсно він був свідком того, як водій автомобіля НОМЕР_2 зупинився для заправки біля заправної колонки №1 і покинув свій транспортний засіб для відповідних розрахунків за пальне. У цей час у горловину бензобаку транспортного засобу було вставлено заправний пістолет. Повернувшись до салону транспортного засобу, водій розпочав свій рух, чим допустив розєднання заправного пістолету від розподільного шлангу та пошкодження декоративної панелі заправної колонки. Аналогічні свідчення були наданні і свідком ОСОБА_4 (а.с. 7), які також повністю погоджуються із поясненнями самого ОСОБА_1.

З аналізу наведених доказів по справі апеляційний суд дійшов безсумнівних доказів того, що дійсно ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Деу» д/н НОМЕР_3, відїжджаючи від автозаправної колонки, не дотримав вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком свого руху не переконався у його безпеці, чим спричинив пошкодження декоративної панелі заправної колонки та розєднання заправного пістолета від розподільного шлангу.

Доводи апеляційної скарги в частинні того, що пригода перебуває у причинному звязку із порушення правил заправки заправником не відповідають дійсності, оскільки саме на водія, як особу, яка керує обєктом підвищеної небезпеки, правилами дорожнього руху покладено обовязок дотримуватися правил безпеки у тому числі викладених і у п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах справи розміру завданого збитку, оскільки диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає таку кваліфікуючу ознаку, як матеріальний збиток, при цьому для законодавця має значення лише його наявність, а не розмір. Питання щодо розміру завданого збитку може бути вирішено лише у цивільному провадженні.

Крім цього, у відповідності до ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд позбавлений можливості перекладати вину з однієї особи на іншу, він у межах своєї компетенції може провести розгляд справи лише у межах предявленого обвинувачення.

Таким чином, під час апеляційного перегляду було встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду справи порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. Обраний судом вид та розмір стягнення повністю відповідає суспільній небезпеці вчиненого, є справедливим та таким, що у майбутньому попередить вчинення особою аналогічних правопорушень.

Жодних інших підстав, які були б безумовною підставою для скасування постанови суду під час перегляду встановлено не було

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 липня 2016 року.

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування постанови суду відмовити.

Постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 липня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5