справа 415/3041/16-п
провадження № 3/415/558/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2016 р. м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, 130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

30 травня 2016 року о 23 годині 55 хвилин, ОСОБА_1, керував транспортним засобом, який належить ОСОБА_2, марка MAZDA CX-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по пр.Хіміків міста Сєвєродонецька Луганської області з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння рук, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота), - від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення від 30 травня 2016 року, складеного інспектором взводу поліції роти №1 батальйону УПП в м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції, вбачається, що 30 травня 2016 року о 23 годині 55 хвилин ОСОБА_1, керувавши транспортним засобом, який належить ОСОБА_2, марки MAZDA CX-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по пр. Хіміків міста Сєвєродонецька Луганської області, не виконав вимогу про зупинку, які подавалися поліцейськими, чим порушив п. 2.4 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ст.122-2 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, 130 ч.1 КУпАП, не визнав та пояснив, що він дійсно має автомобіль марки MAZDA CX-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який 30 травня 2016 року о 21 годині він поставив на стоянку, розташовану за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 25 і пішов з друзями гуляти, 30 травня 2016 року о 23 годині 55 хвилин він повернувся на стоянку, для того щоб забрати з власного автомобіля ключі від свого будинку. На виході зі стоянки до нього підїхав патруль поліції, який когось наздоганяв, наділи на нього наручники і відвезли до свого управління, де і склали протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 122-2, 130 ч.1 КУпАП. В судовому засіданні зазначив, що автомобілем він не керував, копій протоколів про адміністративні правопорушення від працівників поліції не отримував, вину не визнає, вважає, що протоколи від 31 травня 2016 року за ст.130ч.1, 122-2 КУпАП складено з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованими та незаконними, просив суд визнати протоколи АП1 № 144652 та АП1 № 144651 протиправними та скасувати їх, а провадження по справі закрити.

Не дивлячись на невизнання своєї провини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, його вина у вчинені даного правопорушення підтверджується встановленими та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності, які не викликають у суду сумнівів у їх достовірності.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідно до ст. 272 КУпАП, інспектор патрульної поліції роти №1 батальйону УПП в м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4, пояснила, що 30 травня 2016 року вони з напарником рядовим поліції ОСОБА_5 патрулювали квадрат (109) по пр. Хіміків міста Сєвєродонецька Луганської області, в 23 годині 50 хвилин побачили автомобіль марки MAZDA CX-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який виїхав під знак «транспортний рух заборонено -

3.21», порушивши правила дорожнього руху. Вони почали переслідування даного автомобілю, включивши проблискові маячки та гучномовник, водій не зупинявся і усяко намагався вийти з їх поля зору та втекти, повертавши на інші вулиці і пришвидшував рух, однак вони не випускали його з поля зору. В процесі переслідування побачили, як автомобіль вїхав на стоянку, розташовану: м.Сєвєродонецьк, вул.Курчатова, 25, а вони заїхали слідом, одразу ж підійшли, водій вийшов, представився - ОСОБА_1, на їх питання, відповів, що перебуває в стані алкогольного спяніння, але за кермом не їхав, автомобілем не керував, на місці вони, як працівники поліції, пересвідчилися: двигун автомобілю був гарячий, машина була заляпана брудом, тобто була нещодавно була в русі. Прийняли рішення викликати командира батальйону, який одразу ж з екіпажом патрульних прибув на місце події. ОСОБА_1 поводився зухвало, агресивно і командиром батальйону було прийнято рішення про адміністративне затримання правопорушника, а поведінка затриманого слугувала причиною надіти на останнього кайданки і доставити до управління відділку поліції. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 були розяснені його права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, оскільки при затриманні в поведінці та зовнішності останнього працівниками поліції були помічені ознаки алкогольного спяніння та і сам ОСОБА_1 не заперечував перебування у стані алкогольного спяніння, вони запропонували пройти, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан алкогольного спяніння, із застосуванням спеціального приладу «АLKOTEST», від чого він категорично відмовився, в результаті його відмови співробітники УПП, запропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого він теж відмовився, що було засвідчено присутністю та поясненнями двох свідків ОСОБА_6Ф і ОСОБА_7, які засвідчили відмову останнього від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння. Свою відмову пояснював тим, що автомобілем взагалі не керував.

Інспектор патрульної поліції роти №1 батальйону УПП в м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5, допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідно до ст. 272 КУпАП, пояснив, що 30 травня 2016 року вони разом з напарницею ОСОБА_4 патрулювали свій квадрат, виїжджаючи на пр. Хіміків міста Сєвєродонецька Луганської області о 23 годині 50 хвилин зустрілись з автомобілем марки MAZDA CX-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який порушуючи правила дорожнього руху виїхав під знак «транспортний рух заборонено», почали переслідування даного автомобілю, увімкнувши гучномовець і проблискові маячки, при цьому водій даного автомобілю не зупинявся і усяко намагався вийти з їх поля зору та втекти, збільшив рух, повернув на стоянку, розташовану: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 25, вони заїхали відразу ж за автомобілем, водій автомобілю паркувався, заглушив двигун і вийшов, при витребуванні документів для встановлення особи, останній не надав, представився ОСОБА_1, зазначив, що він не керував даним автомобілем, але не заперечував, що знаходиться у стані алкогольного спяніння. Поведінка ОСОБА_1 була зухвалою, агресивною. На місці йому були розяснені його права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, після чого, останній був затриманий і доставлений до управління поліції, де зясували особу і йому було запропоновано пройти, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан алкогольного спяніння, із застосуванням спеціального приладу «АLKOTEST», від чого він категорично відмовився, в результаті його відмови співробітники УПП, запропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого він теж відмовився, що було засвідчено присутністю та поясненнями двох свідків.

Покази співробітників поліції в тій частині, що Кір`яков керуючи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду для встановлення стану алкогольного спяніння суд визнає належними та допустимими, оскільки в цій частині покази даних свідків узгоджуються з показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були оголошені в судовому засіданні, сумнівів у правдивості яких суд не має, оскільки вони послідовні, логічні та узгоджуються між собою та з дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об'єктивність та правдивість.

Так, із досліджених і оголошених в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_8, для виклику якого судом неодноразово приймались відповідні заходи, вбачається, що ОСОБА_8 працює охоронником у ФОП Горобнюк на автостоянці за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 25.

30 травня 2016 року о 23 годині 30 хвилин на стоянку заїхав автомобіль марки MAZDA CX-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який постійно ставить свій автомобіль на дану стоянку, слідом заїхав автомобіль патрульної поліції з увімкненими

проблисковими маячками. Після чого працівники поліції підійшли до водія автомобілю ОСОБА_1 попросили предявити документи, але останній відмовився, сказав, що за кермом не перебував, а прийшов пішком, за зовнішніми ознаками знаходився у стані алкогольного спяніння (а.с.5).

Крім вищевикладеного, вина ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП доведена змістом досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з яких вбачається, що 31 травня 2016 року приблизно о 00 годині 30 хвилин їх запросили працівники поліції в якості свідків для того, щоб засвідчити факт того, що гр. ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку всіх видів огляду на стан спяніння - відмовився (а.с.2,3).

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки він, керуючи транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

Згідно ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив, що ОСОБА_1 правопорушення вчинив 30 травня 2016 року, адміністративний матеріал у відношенні нього надійшов до суду 06 червня 2016 року, постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 06 червня 2016 року матеріали справи повернуто до Управління патрульної поліції в м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції, 22 червня 2016 року адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 повторно (після дооформлення) надійшов до Лисичанського міського суду і призначений до розгляду на 06.07.2016 року, розгляд відкладено на 12.07.2016 року у звязку з викликом свідків по справі, розгляд справи про адміністративне правопорушення відкладено на 15.08.2016 року, у звязку з перебуванням судді Старікової М.М. у відпустці, 18.08.2016 року до Лисичанського міського суду надана письмова заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у звязку з його службовим відрядженням, після чого розгляд справи відкладено на 29.08.2016 року, 29.08.2016 року від ОСОБА_1 надійшла письмова заява про те, що він наполягає на допиті свідка ОСОБА_8, з метою недопущення останнім обмови його в судовому засіданні, розгляд справи призначено на 05.09.2016 року, тобто на момент розгляду справи у суді, закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП у зв`язку з чим суд не мав можливості розглянути справу по суті до перебігу строку притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, інспекторів ПП роти №1 батальйону УПП в м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне ДПП ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що органом поліції не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно дост. 251 КУпАП- доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005р., зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог зазначених Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху; б) дати можливість перевірити технічний стан, номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення так і в судовому засіданні ОСОБА_1 в своїх поясненнях, категорично заперечував факт невиконання вимог поліцейськими про зупинку.

При цьому належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_1 в цій частині та підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, зокрема пояснень свідків, фото- відео доказів, тощо суду надано не було.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 лише підтверджують факт відмови Кір`якова від отримання ним копії протоколу, складеного відносно нього співробітниками поліції за ознаками ст. 122-2 КУпАП , і ніяким чином не спростовують доводи Кір`якова в частині невизнання своєї провини останнім.

При цьому суд зазначає, що наявність лише одного протоколу складеного співробітниками поліції для встановлення судом в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП не достатньо.

Оскільки державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності і усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь суд не приймає до уваги покази допитаних в якості свідків працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в тій частині, що Кір`яков, 30.05.2016 року керуючи марки MAZDA CX-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по пр. Хіміків міста Сєвєродонецька Луганської області, не виконав вимогу про зупинку, які подавалися ними, так як інших допустимих та належних доказів, які б узгоджувалися з показами даних свідків, не заінтересованих в результатах розгляду даної справи, в цій частині надано не було.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - обєкт адміністративного проступку, - обєктивну сторону проступку; - субєкт адміністративного проступку; - субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від

09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, не доведений, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 122-2, 130 ч.1, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити, у зв'язку із перебігом строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: М. М. Старікова