07.09.2016 року Козельщинський районний суд Полтавської області
Справа № 533/797/16-п
Провадження № 3/533/276/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2016 року Козельщинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді: Мурашко А.О.,

при секретарі: Шуліка Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщині заяву про відвід головуючого судді Мурашка А.О. по адміністративній справі щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП,-

встановив :

В порядку автоматичного розподілу головуючому судді Мурашку А.О. надійшов адміністративний матеріал щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 22.07.2016 року близько 7-00 годин в с.Лутовинівці, Козельщинського району керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Грушевського і вїжджаючи на перехрестя рівнозначних доріг не надав переваги в русі автомобілю ЗІЛ -130 д.н.з.ВІ8504АВ в результаті чого допустив зіткнення.

Під час розгляду адміністративного матеріалу представник потерпілого ПП «Коровай» адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з письмовою заявою про відвід судді Мурашка А.О.

Заяву мотивував тим, що він має сумніви у неупередженості судді щодо розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 керував автомобілем який належить помічнику голови Козельщинського районного суду ОСОБА_3

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_4, який керував автомобілем ЗІЛ - 130 д.н.з.ВІ8504АВ, підтримав заявлений відвід судді.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився і прохав справу розглянути без нього.

Суд, вислухавши доводи представника потерпілого і дослідивши заяву про відвід головуючого судді та матеріали адміністративної справи, встановив наступне.

КУпАП не передбачено процесуальні норми, які регламентують порядок розгляду заяви про відвід.

Між тим, згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року вбачається, що кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обовязків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену конвенцію і Протоколи 1,2,4,7,11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обовязковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст. 8 Конституції України вбачається, що в Україні визнається та діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року міжнародні договори, згода на обовязковість яких дана Верховною радою України, є частиною національного законодавства України. Також передбачено, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, і зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку правомірним та доцільним буде застосування аналогії процесуального закону, а отже прийняття та розгляд заяви про відвід судді необхідно розглядати за правилами, які закріплені в КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «ОСОБА_3 проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: субєктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він обєктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду,а тому будь який суддя,стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості,повинен брати самовідвід або бути відведеним (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «ОСОБА_4 проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86; рішення від 09.11.2006р у справі «Білуга проти України).

З Врахуванням вищевикладеного суд вважає, що заява про відвід головуючого судді підлягає задоволенню, оскільки транспортний засіб Мерседес- Бенс д.н.з. НОМЕР_2 належить помічнику голови Козельщинського районного суду ОСОБА_3, якій заподіяні матеріальні збитки.

Отже, зазначена обставина може викликати сумнів у неупередженості судді під час розгляду адміністративного матеріалу щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючисьст.ст.8,9,55 Конституції України,ст. 294 КУпАП, ст.ст.75,76 КПК України суд, -

постановив:

Заяву представника потерпілого адвоката ОСОБА_2 про відвід судді Мурашка А.О. задовольнити.

Матеріали адміністративної справи передати до канцелярії суду для проведення її автоматичного перерозподілу іншому судді.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя