Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/8110/16-п Головуючий у 1-й інст. Іонніков В. М.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року Суддя Апеляційного суду Житомирської області Завязун С.М., розглянувши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 15 липня 2016 року,

встановив :

зазначеною постановою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 7 діб.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, прокурор Горпинич В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та скасувати її, а провадження у справі закрити. В обґрунтування свого клопотання про поновлення строку на оскарження зазначає, що про існування цієї постанови органу прокуратури стало відомо лише 23.08.2016 р. під час перевірки ізолятора тимчасового тримання Житомирського відділу поліції (виконання працівниками поліції постанови суду з метою поміщення порушника до ізолятора тимчасового тримання Житомирського відділу поліції для відбуття адміністративного арешту). Свої апеляційні вимоги мотивує незаконністю та необґрунтованістю постанови суду першої інстанції. При цьому, посилається на неврахування судом першої інстанції вимог ч.2 ст.32 КУпАП під час застосування адміністративного арешту відносно ОСОБА_2

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на оскарження і апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, згідно до положень ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу в порядку, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга прокурора на постанову суду від 15.07.2016 р. подана 25.08.2016 р., тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення.

З оскаржуваною постановою прокурор ознайомився під час проведення перевірки, що відбулася 23.08.2016 р., тобто, у прокурора не було обєктивної можливості оскаржити постанову у встановлені законом строки, а тому доводи, наведені у клопотанні про поновлення пропущеного з поважних причин строку на апеляційне оскарження, заслуговують на увагу, є достатніми та відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції матеріального права в частині накладення адміністративного стягнення, є обгрунтованими.

Так, оскаржуваною постановою суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту.

Разом із тим, за змістом ст.32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках, та не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до інвалідів першої і другої груп.

Під час судового розгляду справи, суд першої інстанції неповно дослідив особу правопорушника, внаслідок чого залишилась невстановленою та обставина, що відповідно до пенсійного посвідчення №, виданого 23.12.2015 р. Пенсійним фондом України, ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності та являється інвалідом 2 групи загального захворювання, що виключає можливість накладення на нього стягнення у виді адміністративного арешту, крім того унеможливлює виконання судового рішення (а.с.17). За вказаних обставин, постанова суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Оскільки на час апеляційного розгляду справи минули строки накладання стягнення, передбачені нормами ст.38 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Поновити заступнику керівника Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 15 липня 2016 року.

Апеляційну скаргу прокурора Горпинича В.М. задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 15 липня 2016 року відносно ОСОБА_2 в частині накладення адміністративного стягнення скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі ст.38 КУпАП закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_3