Справа № 163/1004/16-п
Провадження №3/163/721/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

представників Волинської митниці ДФС: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши, направлені Волинською митницею ДФС, матеріали справи за протоколом №0479/20500/2016 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.472, ч.1 ст.483 МК України

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії АЮ №193717, виданий Володимир-Волинським РВ УДМС України у Волинській області 20.10.2012 року, -

в с т а н о в и л а :

Головним державним інспектором-кінологом відділу кінологічного забезпечення та боротьби з незаконним переміщенням наркотиків і зброї управління боротьби з митними правопорушеннями Волинської митниці ДФС ОСОБА_5 29.02.2016 року складено протокол про порушення митних правил №0479/20500/2016 про те, що ОСОБА_3 16.01.2016 року приблизно о 17 год. 57 хв., слідуючи через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, смугою митного контролю «червоний коридор» з ОСОБА_6 в Україну, в якості водія автомобіля марки «VW LT28», реєстраційний номерний знак ВОЕ019, номер кузова НОМЕР_2, всупереч ст.377 МК України, не задекларував зазначений транспортний засіб, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення їх через митний кордон України, а також перемістив його через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення даного транспортного засобу, документа, одержаного незаконним шляхом, а саме, договору на право безоплатного користування автомобілем, який, згідно інформації, отриманої від нотаріуса 20-го нотаріального бюро м.Каунаса Рамуте Валентеене від 19.01.2016 №7/2016, даним нотаріусом не посвідчувався.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.472 та ч.1 ст.483 МК України.

ОСОБА_3 на розгляд справи в суд не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, однак свої інтереси доручив представляти представнику ОСОБА_4, згідно довіреності (а.с.60).

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що перш за все органом доходів і зборів порушено право його довірителя на захист, оскільки виклик на митницю останній отримав уже після того, як протокол про порушення митних правил був складений. По суті складеного протоколу пояснив, що ОСОБА_3 інкримінується вчинення правопорушень, передбачених ст.472 та ч.1 ст.483 МК України, які мали місце за аналогічних обставин, що суперечить п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 8 "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил", у якій останній розяснив, що при розмежуванні правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.472 та 483 МК України, необхідно мати на увазі, що дії особи можуть бути визнані недекларуванням товарів, транспортних засобів (ст.472 МК України) тільки в тому разі, коли особа не мала намірів приховати товар від митного контролю, у звязку із чим вважає, що висунуте ОСОБА_3 звинувачення за ст.472 МК України є безпідставним. Посилаючись на показання, допитаного в судовому засіданні в якості свідка, інспектора митниці, який складав протокол про ПМП, вказав, що в усному порядку ОСОБА_3 повідомляв останньому про свою необізнаність з фактом підробки договору на право користування автомобілем, а також те, що йому невідомо хто саме оформляв даний договір. Будь-яких доказів на ствердження протилежного, тобто обізнаності ОСОБА_3 з підробкою даного документа, у матеріалах справи немає, а тому наявність в його діях прямого умислу органом доходів і зборів не доведена. Крім цього вказав, що по цьому ж факту, за повідомленням митниці, проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознаками ч.4 ст.358 КК України, у якому підозра ОСОБА_3 на сьогоднішній день не оголошувалась та будь-яких доказів його винуватості у підробці документа немає. За викладених обставин, просив провадження у справі за ознаками ст.472 МК України закрити, як зайво кваліфіковану норму, а за ч.1 ст.483 МК України за відсутністю в діях його довірителя складу даного правопорушення, а автомобіль повернути ОСОБА_3, оскільки доказів того, що останній підробив договір або знав про його підробку у справі немає. У випадку ж визнання його довірителя винним у порушенні митних правил, просив провадження у справі закрити на підставі ч.2 ст.467 МК України, п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник Волинської митниці ДФС в судовому засіданні не заперечив проти закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а щодо вирішення долі вилученого транспортного засобу - поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил, думку представника митниці та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

У справі встановлені такі факти та обставини.

16.01.2016 року приблизно о 17 год. 57 хв. в зону митного контролю митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС в напрямку з ОСОБА_6 в Україну по смузі руху «червоний коридор» заїхав автомобіль марки «VW LT28», реєстраційний номерний знак ВОЕ019, номер кузова НОМЕР_2, в якому слідувало дві особи: ОСОБА_3 в якості водія даного транспортного засобу та ОСОБА_7 в якості пасажира (а.с.1-5, 7, 8, 12, 13).

Під час проходження митного контролю ОСОБА_3 до митного контролю подано митну декларацію від 16.01.2016 року за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р. №431, у якій останній вказав про переміщення вищевказаного автомобіля в режимі «транзит» для особистого користування, на який попередньо подав литовський технічний НОМЕР_3 та договір на право безоплатного користування даним автомобілем, посвідчений нотаріусом Каунаського 20-го нотаріального бюро Рамуте Валантеене (а.с.1-5, 12, 14-15, 25).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу F 122093, вказаний автомобіль зареєстрований на імя Труканавічіуса Даріуша (TRUKANAVICIUS DARIUS) (а.с.25).

З митної декларації ОСОБА_3 також вбачається, що будь-яких відомостей про товари, що підлягають обовязковому письмовому декларуванню та/або оподаткуванню митними платежами, товари, переміщення яких через державний кордон України заборонено або здійснюється за дозвільними документами, що видаються органами виконавчої влади, він не вказав (а.с.12).

Під час проведення повного митного огляду автомобіля марки «VW LT28», р.н.з. ВОЕ019, та аналізу поданих до митного контролю документів, посадовими особами митниці було встановлено, що договір на право безоплатного користування автомобілем, укладений 01.05.2016 року між наймодавцем Труканавічіусом Даріушем та отримувачем займу ОСОБА_3 в м.Каунас Литовської Республіки, проте відповідно до відміток проходження прикордонного контролю, громадянин України ОСОБА_3 в цей час знаходився на території України (а.с.6).

Зі змісту договору від 05.01.2016 року, поданого ОСОБА_3 до митного контролю, слідує, що автомобіль марки «VW LT28», 1996 року випуску, кузов №WV1ZZZ2DZVH005476, р.н.з. ВОЕ019, належить на праві власності Труканавічіусу Даріушу на підставі реєстраційного свідоцтва транспортного засобу F 122093, який, як наймодавець, безкоштовно передав ОСОБА_3 у безстрокове користування вказаний транспортний засіб з правом виїзду за кордон. Даний правочин, згідно наявних на ньому відміток та відтиску печатки, посвідчений нотаріусом Каунаського 20-го нотаріального бюро Рамуте Валантижене 05.01.2016 в м.Каунас (а.с.14, 15).

Крім цього, із зазначеного договору, як на литовській мові, так і його перекладі на російську мову, вбачається, що він підписувався лише нотаріусом Рамуте Валантижене та наймодавцем - Труканавічіусом Даріушем (а.с.14, 15).

З метою підтвердження факту посвідчення, поданого до митного контролю вищевказаного договору, Волинською митницею ДФС на адресу нотаріуса Каунаського 20-го нотаріального бюро Рамуте Валантижене було зроблено відповідний запит від 18.01.2016 року за вих.№197/03-70-26-03-15 (а.с.18).

У відповідь на зазначений запит, нотаріус Рамуте Валантеене листом повідомила, що 05.01.2016 року договір на право безоплатної передачі транспортного засобу марки «VW LT28», р.н.з. ВОЕ019, ідентифікаційний номер WV1ZZZ2DZVH005476, належного на праві власності громадянину ОСОБА_8 ОСОБА_6 Труканавічіусу Даріушу, зареєстрований в реєстрі за №1125, громадянину ОСОБА_3, вона не посвідчувала (а.с.19).

Крім цього, Волинською митницею ДФС 12.02.2016 за вих.№1293/03-70-26-01-15 зроблено запит на імя генерального директора державного підприємства VI «REGITRA» Далюса Превяліса (ОСОБА_9) на предмет реєстрації вказаного транспортного засобу станом на 05.01.2016 року у відповідних органах ОСОБА_8 ОСОБА_9, на що вказаним генеральним директором листом від 17.02.2016 року за вих.№ (111)-24-647 надано дані Реєстру транспортних засобів ОСОБА_8 ОСОБА_9, відповідно до якого автомобіль марки «VW LT28», р.н.з. ВОЕ019, ідентифікаційний номер WV1ZZZ2DZVH005476, знятий з реєстраційного обліку 30.01.2016 року, у звязку з його продажем 11.01.2016 року за кордон (а.с.23-24).

Відповідно до висновку №125 від 24.03.2016 року Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС, ринкова вартість вказаного транспортного засобу станом на дату оцінки становить 60818,22 грн. (а.с.42-44).

ОСОБА_3 під час проходження митного контролю 16.01.2016 року від дачі пояснення відмовився, згідно ст.63 Конституції України (а.с.8).

Крім цього, з витягу з кримінального провадження №0000112 встановлено, що на підставі повідомлення Волинської митниці ДФС, яке надійшло до Любомльського ВП ГУНП у Волинській області 10.03.2016 року, внесено відомості до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією - ч.4 ст.358 КК України по факту переміщення ОСОБА_3 16.01.2016 о 17 год. 57 хв. через митний кордон України автомобіля марки «VW LT28», р.н.з. ВОЕ019, кузов №WV1ZZZ2DZVH005476, на який під час проходження митного контролю на митному посту «Ягодин» Волинської митниці на смузі руху «червоний коридор» останній предявив завідомо підроблений документ договір від 05.01.2016 року на право безоплатного користування даним автомобілем, посвідчений нотаріусом Каунаського 20-го нотаріального бюро Рамуте Валантеене, який згідно отриманої інформації даним нотаріусом не посвідчувався (а.с.66).

З повідомлення Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 17.08.2016 за вих.№5219/60/03-2016 встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування, кінцеве рішення не прийнято та повідомлення про підозру ОСОБА_3 не вручалось.

За вказаних обставин, дії ОСОБА_3 кваліфіковано одночасно за двома складами порушень митних правил, передбачених ст.472 та ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 472 МК України, адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Із службової записки головного державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення та боротьби з незаконним переміщенням наркотиків і зброї управління боротьби з митними правопорушеннями Волинської митниці ДФС ОСОБА_5 від 29.02.2016 року вбачається, що на вимогу посадової особи Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 заповнив митну декларацію, у якій вказав, що автомобіль марки «VW LT28», р.н.з. ВОЕ019, кузов №WV1ZZZ2DZVH005476, він ввозить на митну територію України для особистого користування в митному режимі «транзит», при цьому, будь-яких відомостей про товари, що підлягають обовязковому письмовому декларуванню та/або оподаткуванню митними платежами, товари, переміщення яких через державний кордон України заборонено або здійснюється за дозвільними документами, що видаються органами виконавчої влади, у митній декларації останній не заявив (а.с. 33-34).

Як на підставу винуватості ОСОБА_3 посадова особа органу доходів і зборів посилається на положення статті 381 МК України, якою передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Натомість, дійшовши висновку про порушення ОСОБА_3 зазначених вимог митного законодавства, посадова особа органу доходів і зборів не звернула увагу на ту обставину, що автомобіль марки «VW LT28», р.н.з. ВОЕ019, кузов №WV1ZZZ2DZVH005476, був знятий з реєстраційного обліку у відповідних органах ОСОБА_8 ОСОБА_9 лише 30.01.2016 року, що підтверджується Реєстром транспортних засобів даної ОСОБА_9, тобто на момент перетину ОСОБА_3І митного кордону України (16.01.2016 року) даний транспортний засіб був зареєстрований у відповідних реєстраційних органах іноземної держави ОСОБА_9. Сам же факт продажу вказаного автомобіля 11.01.2016 року, згідно даних Реєстру транспортних засобів ОСОБА_8 ОСОБА_9, в розрізі вимог ст.381 МК України, в даному випадку правового значення не має. Поміж цього, доказів факту придбання вказаного автомобіля 11.01.2016 року саме ОСОБА_3 органом доходів і зборів не зібрано та в судовому засіданні не надано.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України, митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

У п.57 ч.1 ст.4 МК України наведено визначення товарів, під якими у митному законодавстві слід розуміти будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

У пункті 1 частини 1 статті 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Митною декларацією ОСОБА_3 від 16.01.2016 року стверджено, що останній заявив про ввезення ним на територію України транспортного засобу особистого користування марки «VW», 1996 року випуску, кузов №WV1ZZZ2DZVH005476, в режимі транзит (а.с.12).

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0479/20500/2016 від 29.02.2016 року, ОСОБА_3 звинувачується у тому, що він, всупереч вимог ст.377 МК України, не задекларував вказаний транспортний засіб, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Статтею 377 МК України регламентовано особливості митного оформлення окремих товарів, що ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу, тому в даному випадку вказана норма застосуванню не підлягає, оскільки автомобіль на територію України ОСОБА_3 ввозився в режимі «транзит», а не для вільного обігу.

З наведеного слід дійти висновку, що в протоколі про порушення митних правил, складеному відносно ОСОБА_3 не розкрито об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, яка передбачає відповідальність за незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З протоколу незрозуміло, в чому саме полягало дане правопорушення, якими діями ОСОБА_3 воно вчинено і чим це підтверджується.

Таким чином, доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, у справі органом доходів і зборів не зібрано та судом не встановлено.

Частина 1 статті 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Об'єктивною стороною даного правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Зазначена норма вказує на виокремлення законодавцем декількох видів обєктивної сторони даного правопорушення.

Згідно протоколу про порушення митних правил №0479/20500/2016 від 29.02.2016 року, ОСОБА_3 ставиться у провину переміщення через митний кордон України автомобіля з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення зазначеного транспортного засобу документа, одержавного незаконним шляхом, а саме, договору на право безоплатного користування даним автомобілеммарки «VW LT28», р.н.з. ВОЕ019, кузов №WV1ZZZ2DZVH005476, який нотаріусом Каунаського 20-го нотаріального бюро не посвідчувався.

В той же час, за аналогічних обставин інкримінованого правопорушення, Волинською митницею ДФС до правоохоронних органів надіслано повідомлення про протиправне діяння, що містить ознаки злочину, у якому ОСОБА_3 уже інкримінується переміщення цього ж автомобіля з приховуванням від митного контролю, однак шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення зазначеного транспортного засобу підробленого документа того ж самого нотаріально посвідченого договору на право безоплатного користування вказаним транспортним засобом.

Отже, одні й ті ж самі дії ОСОБА_3 орган доходів і зборів кваліфікував, як такі, що мають ознаки адміністративного та кримінального правопорушення, при цьому, в першому випадку ОСОБА_3 інкримінується подання до митного контролю документа, одержаного незаконним шляхом, а у другому - подання підробленого документа.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 03.06.2005 року № 8 "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил", незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку, тобто документів, виданих на основі представлених завідомо неправдивих даних або на основі підроблених документів.

До підроблених документів відносяться, як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Аналізуючи зміст складеного відносно ОСОБА_3 протоколу про порушення митних правил слід дійти висновку, що підставою для його складання слугувала відповідь нотаріуса Каунаського 20-го нотаріального бюро Рамуте Валантеене про те, що договір на право безоплатної передачі даного транспортного засобу 05.01.2016 року вона не посвідчувала.

В той же час, орган доходів і зборів, робить висновок про подання ОСОБА_3 до митного контролю документа, одержаного незаконним шляхом, однак суті такої обєктивної сторони ні у протоколі, ні у зібраних у справі доказах, не розкрито та не підтверджено, зокрема, не зазначено та не доведено на підставі яких саме представлених ОСОБА_3 завідомо неправдивих даних або ж підроблених документів було посвідчено договір на право безоплатної передачі вказаного транспортного засобу.

Не заслуговує на увагу й вказівка в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 16.01.2016 року №205020104/2016/000099, про те, що відповідно до відміток проходження прикордонного контролю, громадянин України ОСОБА_3 на момент посвідчення вказаного договору (05.01.2016 року) знаходився на території України, оскільки будь-яких даних про посвідчення нотаріусом даного правочину в м.Каунас ОСОБА_10 у присутності ОСОБА_3 у справі немає, а, як вбачається зі змісту самого договору, він містить лише підписи нотаріуса Рамуте Валантеене та власника автомобіля - Труканавічіуса Даріуша.

Таким чином, інкримінована ОСОБА_3 обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, у виді переміщення через митний кордон України автомобіля з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для його переміщення документів, одержаних незаконним шляхом, органом доходів і зборів не розкрита, не доведена та жодним доказом не підтверджена.

З приводу використання ОСОБА_3 доручення, як підробленого документа, то даний факт є предметом досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000112.

Щодо суб'єктивної сторони вказаного правопорушення, то вона передбачає наявність виключно прямого умислу, тобто винний у скоєнні зазначеного правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Пленум Верховного Суду України у пункті 6 вищевказаної постанови від 03.06.2005 року №8 також розяснив, що не можна розглядати як контрабанду дії особи, яка, здійснюючи транзитне перевезення товарів через територію України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Як встановлено у справі, ОСОБА_3 під час проходження митного контролю заявив про переміщення ним автомобіля в режимі «транзит», про що зазначив у митній декларації та подав необхідні документи, а саме: литовський технічний НОМЕР_3 та договір на право безоплатного користування даним автомобілем, посвідчений нотаріусом Каунаського 20-го нотаріального бюро Рамуте Валантеене, однак про те, що останній отриманий незаконним шляхом він обізнаний не був, що також підтверджується аналізом показань інспектора Волинської митниці ДФС ОСОБА_5, допитаного в судовому засіданні в якості свідка, якому ОСОБА_3 в усному порядку повідомляв про те, що доручення не може бути підробленим.

Відмова ОСОБА_3 від дачі письмових пояснень під час проходження митного контролю також не може вказувати на умисний характер його дій, оскільки це є його правом, яке гарантоване ст.63 Конституції України.

З наведеного слід дійти висновку, що зібраними у справі доказами не доведено наявності в діях ОСОБА_3 субєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а саме, того факту, що останній розумів і усвідомлював обставини та характер переміщення автомобіля через митний кордон України, яке є незаконним, зокрема, знав про те, що договір на право безоплатного користування автомобілем отриманий незаконним шляхом, а він, зі своєї сторони, для його оформлення надав завідомо неправдиві дані або ж підроблені документи та прагнув ввезти його на територію України саме у такий спосіб, з порушенням встановленого порядку.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак інкримінованого йому правопорушення за ч.1 ст.483 МК України, що, згідно п.1 ст.247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі.

Вирішуючи питання про долю переміщуваного ОСОБА_3 автомобіля марки «VW LT28», р.н.з. ВОЕ019, кузов №WV1ZZZ2DZVH005476, суд зважує на те, що останній ввозив даний транспортний засіб на митну територію України в режимі «транзит» на підставі договору, однак встановлені у справі факти та обставини, зокрема те, що даний договір нотаріусом не посвідчувався, не дають підстав для подальшого його ввезення/вивезення останнім на територію України, при цьому, фактичний його власник на дату розгляду справи суду невідомий, тому вважає за необхідне залишити даний автомобіль на зберіганні органу доходів і зборів у відповідності до п.7 ч.1 ст.238 МК України.

Керуючись п.7 ч.1 ст.238, ст.522, п.3 ч.1 ст.527 МК України, п.1 ст.247 КУпАП, на підставі ст.472, ч.1 ст.483 МК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст.472 та ч.1 ст.483 МК України закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складів даних адміністративних правопорушень.

Вилучений, згідно протоколу про порушення митних правил за №0479/20500/2016 від 29.02.2016 року, автомобіль марки «VW LT28», р.н.з. ВОЕ019, кузов №WV1ZZZ2DZVH005476, залишити на зберіганні Волинської митниці ДФС в порядку п.7 ч.1 ст.238 МК України.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_11