АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/585/16-п Номер провадження 33/786/137/16Головуючий у 1-й інстанції Колос Ю. А. Доповідач ап. інст. Лісіченко Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Лісіченко Л.М., з секретарем Журою Н.Л., з участю прокурора Мамона О.Є., правопорушника ОСОБА_2розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Мамона О.Є. на постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 24 червня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження, уродженця с. Пришиб, жителя АДРЕСА_1,

громадянина України, не судимого, працює: майстром лісу

Шишацького агролісництва ДП Полтавське державне

лісогосподарстве підприємство «Полтаваоблагроліс»

провадження по справі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

Згідно постанови судді, 06 червня 2016 року щодо ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-4 КУпАП.

Відповідно протоколу, ОСОБА_2, працюючи на посаді майстра лісу Шишацького агролісництва державного підприємства Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс», будучи посадовою особою державної лісової охорони, тобто відповідно до пп.«е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «,Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, в період часу з 12.05.2015 року по 17.07.2015 року та з 21.07.2015 року по 16.12.2015 року займався іншою оплачуваною діяльністю працював на посаді охоронника в ТОВ Науково-виробниче підприємство «Нафтогазсервіс» (м.Гадяч, вул.Енгельса, 37), за що отримав винагороду в сумі 14310 гривень 91 копійка, чим порушив п.1 ч.1 ст.25 Закону України ,,Про запобігання корупції" щодо обмеження права займатися іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики зі спорту).

Закриваючи справу про адміністративне правопорушення на підставі п.п.1,7 ч.1 ст.247 КУпАП суддя у постанові зазначив, що 17.03.2016 року ТОВ Науково-виробниче підприємство «Нафтогазсервіс» за вихідним №21 надало інформацію на запит заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури про те, що ОСОБА_2 дійсно з 02.09.2013 по 30.04.2014 року та з 14.05.2014 року по 16.01.2015 року, з 12.05.2015 року по 17.07.2015 року та з 21.07.2015 по 16.12.2015 року працював охоронником та отримував заробітну плату.

Оскільки інформація надійшла до прокуратури 22.03.2016 року днем виявлення правопорушення суддя визнав саме цю дату.

Та закрив провадження відповідно до вимог ст.38 КУпАП, так як строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 сплинув.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову суду скасувати, та прийняти нову постанову, згідно якої накласти на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією отриманого доходу від роботи за сумісництвом в розмірі 14310 грн. 91 коп.

Вважає, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковим.

Прокурор зазначає, що 22.03.2016р. Миргородській місцевій прокуратурі стало відомо тільки про факт роботи ОСОБА_2 за сумісництвом в ТОВ НВП «Нафтогазсервіс». Але в органах прокуратури не було матеріалів, які б підтверджували основне місце роботи ОСОБА_2, тобто не було добуто достовірних даних, які б підтверджували, що він є суб'єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП.

Вказані матеріали надійшли до прокуратури тільки 23.05.2016р., а отже тільки 23.05.2016 було виявлено факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення і саме з цієї дати починається відлік строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляцію з підстав, у ній наведених, доводи ОСОБА_2 про необхідність залишення постанови судді без зміни, дослідивши наявні у справі докази, вважаю, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність,чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали провадження свідчать, що суддею місцевого суду вищевказані вимоги закону дотримані.

Так, суддя суду першої інстанції встановив фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-4 КУпАП України, оскільки він, будучи посадовою особою державної лісової охорони, займався іншою оплачуваною діяльністю, виконував обов'язки охоронника НВП «Нафтогазсервіс», за що отримав винагороду у розмірі 14310 грн. 91 коп., чим порушив п.1 ч.1 ст.25 Закону України ,,Про запобігання корупції" щодо обмеження права займатися іншою оплачуваною діяльністю, не пов'язаною з виконанням його посадових обов'язків.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, суддя зробив на підставі доказів, які він дослідив за участю обох сторін провадження, та належно їх оцінив. Докладні і переконливі мотиви прийнятого рішення суддя навів у постанові.

Як убачається із матеріалів адміністративної справи, ТОВ Науково-виробниче підприємство «Нафтогазсервіс» 17 березня 2016 року за вихідним №21 надало інформацію на запит заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_2Є від 04.03.2016 року за №1ш-2089 вих.16 про те, що ОСОБА_2 дійсно з 02.09.2013 року по 30.04.2014 року, з 14.05.2014 року по 16.01.2015 року, з 12.05.2015 року по 17.07.2015 року та з 21.07.2015 року по 16.12.2015 року включно працював охоронником ТОВ НВП «Нафтогазсервіс» та отримував доходи у вигляді заробітної плати. (а.с.18)

Зазначена інформація надійшла до Миргородської місцевої прокуратури 22.03.2016 року, що підтверджується штампом вхідної документації прокуратури.

З матеріалів доданих до протоколу також вбачається, що про виконання ОСОБА_2 іншої оплачуваної роботи та отримання доходів у 2014 році Миргородська місцева прокуратура була інформована також повідомленням Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції від 31.12.2015 року №1865/16-20 17-01-26, однак протокол про адміністративне правопорушення не складався.

За таких обставин днем виявлення даного правопорушення слід рахувати саме 22.03.2016 року (дата отримання інформації від НВП «Нафтогазсервіс» від 17 березня 2016 року за вихідним №21, оскільки саме з цієї дати прокуратура вже була інформована про порушення ОСОБА_2 вимог п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції».

Твердження у апеляційній скарзі прокурора про те, що початком відліку строку, протягом якого ОСОБА_2 міг бути притягнутий до відповідальності, слід рахувати 23.05.2016 року тобто дату, коли усі дані про вчинення правопорушення були зібрані, є безпідставними.

Початок строку притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути залежним від суб'єктивних дій, в тому числі і прокурора, і пов'язується Законом лише з моментом, коли прокурору стало відомо про факт вчинення правопорушення, хоча усі докази на той час і не були зібрані, а обставини перевірені.

Даних щодо зупинення провадження у справі матеріали справи не містять.

За таких обставин на час розгляду суддею справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-4 КУпАП трьохмісячний строк притягнення порушника до адміністративної відповідальності сплинув, оскільки особа не може бути притягнута до відповідальності за його вчинення протягом більше, ніж трьох місяців з часу його виявлення.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Мамона О.Є. залишити без задоволення, а постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 24 червня 2016 року щодо ОСОБА_2 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Лісіченко Л.М.