АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 серпня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., у приміщенні залу апеляційного суду у м. Дніпро, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень із конфіскацією скрапленого газу, об'ємом 4400 л., та автозаправного обладнання: ємністю 10 метрів кубічних, компресора, роздаточної колонки, -

встановив:

постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень та конфіскації предметів торгівля та обладнання.

У відповідності до постанови місцевого суду, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 10 березня 2016 року приблизно о 15 годині 30 хвилин на 190 км а/д Харків-Запоріжжя, біля ЦРЛ м. Новомосковська Дніпропетровської області, здійснював реалізацію газу пропан-бутан, за допомогою спеціального обладнання АЗС, шляхом заправки автомобілів без наявності документів дозвільного характеру та реєстрації СПД.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, у якій порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції.

На переконання апелянта постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, з причин, як порушення норм матеріального, так і процесуального права.

На думку ОСОБА_1 порушення норм матеріального права виразилося у тому, що він не є суб'єктом правопорушення, у якому його було визнано винним. Суб'єкт правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є підприємець чи особа, яка здійснює діяльність за ознаками підприємництва (систематично і направлена на отримання прибутку). Проте при першому допиті ОСОБА_1 пояснив, що він є найманим працівником, і на даний час перебуває на випробувальному терміні. При цьому також зазначив, що жодним нормативним актом не передбачено обов'язок, його як потенційно найманого працівника, перевірити законність діяльності підприємця - роботодавця. Разом з тим звернув увагу суду на те, що він не має спеціальних знань та прав щодо перевірки законності підприємницької діяльності.

Також апелянт посилається і на допущенні під час складання протоколу порушення норм процесуального права. Зокрема, під час складання протоколу було грубо порушено вимоги ст. 256 КУпАП, у протоколі не зазначено, що саме було порушено та норми, якого закону було проігноровано особою. Такі порушення норм процесуального права, на думку апелянта, є грубим порушенням прав особи на захист, і є достатньою підставою для скасування постанови суду із закриттям провадження у справі.

У судове засідання апеляційного суду неодноразово викликався ОСОБА_1, який про час та місце перегляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення перегляду справи до апеляційного суду не надходило, а тому, враховуючи наведенні обставини, із дотриманням вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим провести перегляд справи у відсутність особи, яка подала скаргу.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність та обґрунтованість постанови місцевого суду, дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до диспозиції ст. 164 КУпАП, суб'єктом правопорушення може бути особа, якій виповнилося 16 років, і її діяльність має усі ознаки підприємницької.

В свою чергу у відповідності до ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктом господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, суб'єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, характеризується тим, що це може бути особа, якій виповнилося 16 років, і вона самостійно, за власною ініціативою на власний ризик, систематично здійснює певну господарську діяльність з метою отримання прибутку.

Проте, під час перевірки апеляційним судом наявності чи відсутності ознак спецсуб'єкта було встановлено, що ОСОБА_1 був найманий іншою особою з іспитовим строком, яка сплачувала йому 200 гривень за відпрацьовану добу. Усі отримані грошові кошти від реалізації пального ОСОБА_1 віддавав особі, яка його найняла.

Отже з наведеного вбачається, що дії ОСОБА_1 не є самостійними, здійснюються не за власною ініціативою, і направленні не на отримання прибутку, а на отримання заробітної плати.

Під час оформлення матеріалів справи вищенаведені обставини перевірені не були: не було з'ясовано хто саме є власником обладнання та товару, реалізацію якого здійснював ОСОБА_1, не допитано цю особу на предмет протиправності її підприємницької діяльності. Тому при наявності зазначених обставин у апеляційного суду виникають сумніви щодо правильності та обґрунтованості визнання ОСОБА_1, як суб'єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Окрім цього, під час апеляційного перегляду справи було встановлено грубі порушення норм процесуального права, зокрема вимоги ст. 256 КУпАП, так у протоколі не було чітко визначено, які саме норми закону були порушенні протиправними діями.

Як передбачено, п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз'ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено провадження. Деталі вчинення правопорушення можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду провадження, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред'явленого йому обвинувачення, рішення у справі «Камасінскі проти Австрії».

Крім того, суд звертає увагу, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У проваджені надання повної, детальної інформації щодо пред'явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Проте, в супереч наведеної практики Європейського суду, ст. 256 КУпАП, а також того, що ст. 164 КУпАП за своїм способом викладення відноситься до банкетних норм - орган, який оформлював матеріали даної справи, чітко не конкретизував пред'явлене особі обвинувачення: у протоколі відсутні посилання на нормативно-законодавчі акти, якими врегульований даний вид діяльності, і які саме норми закону передбачають отримання дозвільних документів, і які саме норми закону були порушенні при відсутності цих дозвільних документів.

Також під час апеляційного перегляду справи було встановлено, що суд першої інстанції, обираючи вид та розмір основного та додаткового стягнення, зазначає, що на особу необхідно накласти стягнення у вигляді штрафу без застосування додаткового виду стягнення у вигляді конфіскації, проте вже у резолютивній частині застосовує додатковий вид стягнення - конфіскацію предметів торгівлі та обладнання, що свідчить про поверхневий розгляд справи та невмотивованість призначеного додаткового стягнення, що є не припустимим.

Таким чином, апеляційний суду дійшов висновку, що справу судом першої інстанції було розглянуто з істотними порушеннями як норм матеріального, так і процесуального права, зокрема, ст.ст. 256, 280 КУпАП та права особи на захист. Докази під час розгляду справи не були належним чином перевірені на їх допустимість, належність та достатність, як того вимагає ст. 252 КУпАП, а всі необхідні обставини належним чином з'ясовані не були, а тому вважає за необхідне постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, через відсутність складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову міськрайонного суду - задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень із конфіскацією скрапленого газу, об'ємом 4400 л., та автозаправного обладнання: ємністю 10 метрів кубічних, компресора, роздаточної колонки - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К.Живоглядова

Дніпропетровської області