Справа № 463/2018/16-п Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 33/783/557/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року апеляційний суд Львівської області в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 липня 2016 року,

з участю правопорушника ОСОБА_2,

встановив:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком один рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 275 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови судді Утюжський М.І. 10 квітня 2016 року о 04 год. 10 хв. в м. Городок по вул. Валовій, 4, керував автомобілем «ВАЗ-2106», н.з. Н 2398 ОН, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_2 покликається на те, що адміністративне стягнення, яке на нього накладено постановою суду від 05 липня 2016 року не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Зазначає, що жодного разу повістки до суд не отримував, не повідомлявся і засобами електронного звязку, також йому не було відомо про дату винесення відносного нього постанови Личаківським районним судом м. Львова.

Вважає, що суд, розглянувши справу без його участі, порушив процесуальні норми права та позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема: давати пояснення, заявляти клопотання про допит свідків.

Наголошує, що захід адміністративного стягнення обраний з порушенням вимог закону і суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обрав адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, а не штраф.

Звертає увагу, що суд порушив вимоги ст. 33 КУпАП і при обранні виду адміністративного стягнення не врахував особу порушника, його майновий стан, помякшуючі обставини.

Зазначає, що в матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо, а тому у цій частині постанова є такою, що не відповідає матеріалам справи, необґрунтованою, формальною.

Акцентує, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його у дуже скрутне становище. Також він часто відвідує свою стару матір, котра проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 і потребує його догляду.

Покликається на те, що адміністративне стягнення, яке на нього накладено, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, а тому при розгляді скарги, вважає за необхідне винести рішення, що змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме змінити на штраф.

Вважає за необхідність поновити строк на оскарження постанови у звязку з істотністю порушень допущених під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення та позбавлення його можливості захистити свої права.

Просить замінити захід стягнення на штраф у розмірі встановленому на розсуд суду.

Заслухавши правопорушника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що останньому слід поновити строк апеляційного оскарження постанови судді районного суду від 05 липня 2016 року, оскільки такий пропущений з поважних причин, однак вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі та поясненнях в суді апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_2 не оспорює факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а оскаржує лише вид стягнення.

Як вбачається з постанови судді районного суду, з врахуванням характеру правопорушення та особи порушника, на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними строком на один рік.

Доводи правопорушника ОСОБА_2, якими він в апеляційній скарзі обґрунтовує застосування до нього стягнення у виді штрафу, апеляційний суд вважає безпідставними.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду підставно притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, обравши стягнення в межах санкції даної статті.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 липня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах ОСОБА_1

апеляційного суду

Львівської області