ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Сазонова М.Г., розглянувши матеріали, які надішли з Управління патрульної служби поліції МВС України в м. Києві, про притягнення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 червня 2016 року о 18 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вул. Сосюри та вул. Сергієнка, в напрямку пр. Гагаріна, в м. Києві, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався головною дорогою, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 16.11, 2.3.б ПДР України.

Крім того, ОСОБА_1 16 червня 2016 року о 18 годині 40 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9.а ПДР України.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не з'явився, про причини неявки не повідомив, а тому суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали, які надійшли з Управління патрульної служби поліції МВС України в м. Києві, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, а саме, письмові пояснення учасників ДТП, схему ДТП, врахувавши розміщення транспортних засобів на проїзній частині в момент удару, та механічні пошкодження, які отримали автомобілі в результаті вказаної ДТП, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у даній дорожньо-транспортній пригоді повністю доводиться зібраними у справі доказами.

Досліджені у справі докази свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1, який порушив п. 16.11 ПДР, оскільки на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, повинен був дати дорогу транспортному засобу, який наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку його подальшого руху; а також порушив п. 2.3.б ПДР України, оскільки мав бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити, що при складанні вищезазначеного протоколу не були виконані вимоги, передбачені ст.256 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення вказується, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння та порушив п. 2.9.а ПДР України.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У разі ствердження про порушення ОСОБА_1 п. 2.9.а ПДР України повинен бути проведений його медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані наркотичного сп'яніння, оскільки відсутній висновок щодо його медичного огляду для визначення стану наркотичного сп'яніння, більше того, з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наявного у матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 .В. від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП 2 №467078 від 16 червня 2016 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння в матеріалах справи відсутні, таким чином суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, характер вчиненого правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 124, 130, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього стягнення, у виді штрафу розміром двадцять п'ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 425 (чотириста двадцять п'ять) грн.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва, , банк ГУДКСУ у м.Києві, МФО 820019, р/р 0005, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що на день винесення постанови становить 275 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: