АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/398/16 Головуючий у першій інстанції: Нощенко І.С.
Категорія: ст.124КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справахАпеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., в м. Дніпрі, за участю: ОСОБА_3 та його захисника-адвоката Рижика Р.О.; ОСОБА_5 та його представника-адвоката Андрієнка С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що 04 березня 2016 року о 16 годині 20 хвилин, в м. Дніпропетровську, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Вагнера від вул. Геологічна в напрямку вул. Велика Діївська та на рівнозначному перехресті з вул. Петра Сиротиніна, не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався по вул. Лавандова та наближався до перехрестя з права від автомобіля НОМЕР_1, в наслідок чого здійснив зіткнення. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 16.12 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого став учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3, 29 червня 2016 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити справу відносно нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання апелянт вважає, що він строк на подачу апеляційної скарги пропустив з поважної причини. Так зазначає, що копію постанови він отримав 13 червня 2016 року та того ж дня він захворів після одужання підготував апеляційну скаргу та подав.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права. При цьому апелянт вважає, що судом не було встановлено причино наслідковий зв'язок у виникненні дорожньо-транспортної пригоди.

На думку апелянта суд не дав належної оцінки висновку експертного дослідження № 8 від 20.03.2016 року та безпідставно було зазначено, що експерт не вирішував питання, щодо п. 16.12 ПДР України, що взяв до уваги лише його пояснення. Також вважає, що суд безпідставно взяв до уваги висновок експертного дослідження №18/10.1-17 від 06.05.2016 року, який був наданий зі стор они ОСОБА_5

Крім того апелянт також вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги його пояснення.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник-адвокат Рижик Р.О. підтримали подану апеляційну скаргу ОСОБА_3, підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

В свою чергу ОСОБА_5 та його представник-адвокат Андрієнко С.В. вважали, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає та просили постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 294 Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, що розгляд справи та винесення постанови відбулося 03 червня 2016 року. Після чого ОСОБА_3 13.06.2016 року, отримав копію постанови, яка не набрала законної сили та того ж дня захворів, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого на ім'я ОСОБА_3(а.с.55)

З врахуванням приведених обставин, що дійсно ОСОБА_3 перебував на лікуванні, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на оскарження постанови був пропущений з поважної причини і підлягає поновленню, а апеляційна скарга розгляду по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконано в повному обсязі.

Доводи апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи та були досліджені в суді, в їх сукупності, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 072555 від 04 березня 2016 року, який був складений працівником поліції з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, яким було встановлено, що ОСОБА_3 порушив п. 16.12 Правил дорожнього руху України;(а.с.1)

-схемою дорожньо-транспортної пригоди в якій було зафіксовано рух транспортних засобів та їх положення після зіткнення, участок проїзної частини, з якого вбачається, що перехрестя де сталося ДТП є рівнозначним та водії повинні діяти у відповідності до вимог п. 16.12 ПДР України. Зі зворотної сторони схеми було зафіксовано пошкодження транспортних засобів де в автомобіля «ДеуНубіра» було пошкоджено передній бампер, деформація капоту, розбиті передні противотумані фари, переднє ліве крило, у автомобіля «ВАЗ-2170» було пошкоджено передню ліву та задню дверь, численні подряпини корпусу зліва, деформація порогу з ліва, деформація заднього бамперу з ліва.(а.с.4)

-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_5 з яких вбачається, що коли він під'їжджаючи до перехрестя він подивився на право, щоб впевнитися чи не має там автомобілів, продовжуючи рух зі швидкістю 5 км/год. подивившись на ліво побачив автомобіль білого кольору, який швидко рухався, після чого він натиснув на педаль газу, щоб швидше покинути перехрестя, але автомобіль в'їхав у його ліву пасажирську дверь; (а.с.5)

Крім того вина ОСОБА_3 також підтверджується висновком експертного дослідження № 18/10.1-17 від 06.05.2016 року, який узгоджується із доказами, наявними в матеріалах справи. З висновку вбачається, що експерту було надано всі матеріали справи та з урахуванням всіх даних, ним було встановлено, що дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 16.12 Правил дорожнього руху України, та знаходилися в причинному зв'язку з настанням ДТП.(а.с.38-40)

Отже, дослідивши всі вищезазначені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки останній порушив п. 16.12 Правил дорожнього руху України.

Також суд першої інстанції дійшов до правильної висновку та обґрунтовано не взяв до уваги висновок експертного дослідження № 8 від 20.03.2016 року в зв'язку з тим, що дані висновки суперечать матеріалам справи, з чим погоджується суд апеляційної інстанції. Крім того, слід відмітити, що експертом враховувалися дані, які протирічать матеріалам.

На думку суду апеляційної інстанції, суд прийшов до правильного висновку та не взяв до уваги пояснення ОСОБА_3, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи. З письмових пояснень останнього також не вбачається, що автомобіль «ВАЗ-2170», під керуванням ОСОБА_5 стояв перед перехрестям,(а.с.3) про що було зазначено у висновку експертного дослідження № від 20.03.2016 року.

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_3 правопорушення.

Суттєвих порушень норм матеріального права або процесуального права, які б були підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхіднимапеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишитибез задоволення, а постановуЛенінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун