ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2016 року м.Маріуполь

Суддя судової палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Гєрцик Р.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 6 липня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановив суд, ОСОБА_2 22 травня 2016 року о 22 годині 05 хвилин по вул.Челюскінців біля будинку №18 в с.Сартана м.Маріуполя був зупинений працівниками поліції за керуванням автомобілем «Citroen Berlingo» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (почервоніння очей, сухість у роті), що згідно п.п.1.2, 1.3 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п.п.2,3 вище зазначеної Інструкції порядку медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, від якого він відмовився в присутності двох свідків.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що він від проходження медичного огляду не відмовлявся, а зателефонував своїм батькам, щоб поїхати туди з ними. Звертає увагу, що згідно медичної довідки він не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, суд не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні про відсутність у нього самих ознак алкогольного сп'яніння.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю що вона не підлягає задоволенню за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя місцевого суду прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Цей висновок, зокрема, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення АП1 №978949 від 22 травня 2016 року, поясненнями самого ОСОБА_2, який вказав, що відмовився одразу їхати на огляд до медичного закладу без своїх батьків, свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні, який пояснив, що є працівником поліції, ним був зупинений ОСОБА_2 з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження медичного огляду останній відмовився, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння. Крім того, в судовому засіданні судом першої інстанції був переглянутий відеозапис від 22 травня 2016 року, наданий поліцейським ОСОБА_4, який також підтверджує відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння. Ці докази суд об'єктивно визнав достовірними, оскільки вони не суперечать фактичним обставинам і об'єктивно узгоджуються між собою. А тому доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, про те, що суддя місцевого суду не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_3, який вказував про відсутність у нього ознак алкогольного чи наркотичного сп'яніння, також не є слушними, оскільки, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння, а тому суд правильно визначив, що не виконання такого обов'язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України. Самі підстави для такої вимоги передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його суб'єктивним сприйняттям наявних факторів. А тому посилання апелянта на пояснення сторонніх осіб з цього приводу не є слушним, а факт того, що він був тверезим, взагалі не є вирішальним для даного правопорушення. Сам ОСОБА_2 є повнолітнім, а тому присутність його батьків при складанні протоколу чи проведенні огляду не є обов'язковим, а тому дії працівника поліції з цього приводу є також правомірними.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 у відповідності з вимогами ст.ст.27,33 КУпАП.

Таким чином, слід визнати, що судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, які б були підставою для його скасування чи зміни не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КупАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 6 липня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах та

справах про адміністративні правопорушення

Апеляційного суду Донецької області Р.В.Гєрцик