АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/497/15 Суддя районного суду: Федюшин М.В.
Справа№ 649/3008/15-п .
Категорія: ст.172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2016 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1, її захисника - адвоката Тітова Ігоря Борисовича, прокурора Лисокобилка Андрія Михайловича розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 Лисокобилки А.М. на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП у відношенні старшого державного виконавця Жовтневого відділу виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, було закрито у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суддя вважав, що прокурором не доведено обставин, які б достовірно свідчили про існування реального конфлікту інтересів, наявності суперечностей між особистим інтересами ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями на час відкриття провадження за заявою ОСОБА_5, та не надано доказів перебування ОСОБА_1 у фактично сімейних відносинах з ОСОБА_6

З таким рішенням судді не погодився прокурор Харківської місцевої прокуратури № 2 та подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 17.06.2016 року скасувати, визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом не в повному обсязі з'ясовано обставини справи, не враховано рекомендації Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму № 13 від 25.05.1998 року. Судом не зазначено чому докази, надані прокурором є такими, що отримані незаконним шляхом. Суд не прийняв до уваги, що докази скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення були отримані під час досудового слідства та всі слідчі дії проведені відповідно до вимог КПК України. Зазначає, що суддею не вірно тлумачено пояснення свідка ОСОБА_7, який прямо вказував, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були сімейні відносини. Судом не надано оцінки показанням свідка ОСОБА_8 та не обґрунтовано зазначено, що прокурором не представлено доказів отримання ОСОБА_1 будь-якої вигоди, однак вказаний факт утворював би склад кримінального правопорушення, а для адміністративної відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП необхідно встановити лише факт наявності конфлікту інтересів.

Заслухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_1 та її захисника, які заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги та наполягали на тому, що не вбачають в конкретному випадку наявності реального конфлікту інтересів, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суддя районного суду дотримався вимог ст. 280 КУпАП та з'ясував передбачені цією статтею обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 1, вбачається, що ОСОБА_1 з 09.12.2013 року займає посаду старшого державного виконавця Жовтневого відділу виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відповідно до наказу Головного управління юстиції у Харківській області № 878/4 від 09.12.2013 року. ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією та на неї поширюються вимоги п.п. в) п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

01.07.2015 року до Жовтневого відділу виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся ОСОБА_5 з заявою про відкриття виконавчого провадження та стягнення з «Харківського Державного авіаційного орденів Жовтневої революції та Трудового червоного прапору виробничого підприємства» на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 27931,35 грн. та 3000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. ОСОБА_1 було вчинено відповідні дії щодо відкриття виконавчого провадження, арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №47986140.

24.07.2015 року до Жовтневого відділу виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся ОСОБА_5 з заявою щодо надання реквізитів, а саме для перерахування грошових коштів за виконавчим провадженням №47986140 за реквізитами його представника - ОСОБА_6, яка відповідно до резолюції начальника Жовтневого ВДВС ОСОБА_9 розписана на ОСОБА_1 лише 27.07.2015 року.

24.07.2015 року старшим державним виконавцем Жовтневого відділу виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 винесено розпорядження №47986140/1, яке затверджено начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_9, про перерахування грошових коштів у сумі 30931,35 грн. на користь ОСОБА_5 (одержувач - ОСОБА_6.).

Прокурор вважає, що під час здійснення виконавчого провадження № 47986140 в діяльності старшого державного виконавця Жовтневого відділу виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1, виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між її особистими та службовими повноваженнями, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є близькими особами в розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки останні три роки вони спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Проте ОСОБА_1, як вказує прокурор, достовірно знаючи про необхідність письмово повідомити безпосереднього керівника про наявний в неї конфлікт інтересів під час здійснення виконавчого провадження №47986140, а саме винесення розпорядження №47986140/1 від 24.07.2015, затвердженого начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_9, про перерахування грошових коштів у сумі 30931,35 грн. на користь ОСОБА_5 (одержувач - ОСОБА_6.), умисно, з корисливих мотивів не зробила цього і здійснила дії, щодо перерахування грошових коштів у сумі 30931,35 грн. на рахунок ОСОБА_6, що свідчить про необ'єктивність та упередженість.

Окрім іншого, у протоколі про адміністративне правопорушення № 1 від 30.03.2016 року вказано, що ОСОБА_1 виконала виконавче провадження №47986140, переслідуючи корисливий мотив. Проте, у судовому засіданні прокурор пояснив, що не наполягає на встановленні наявності корисливого мотиву в діях ОСОБА_1, оскільки вказана обставина не є складовою об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, та не знайшла свого підтвердження. У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердила пояснення, надані нею у суді першої інстанції та зазначила, що всі дії у виконавчому провадженні №47986140 виконала відповідно до закону. Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що з ОСОБА_6 лише знайома, так як з його братом - ОСОБА_10 перебуває у близьких відносинах та є його нареченою. Частиною 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Відповідно до примітки вказаної статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Вважаю, що суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки прокурором не доведено наявності приватного інтересу ОСОБА_1 зумовленого її стосунками саме з ОСОБА_6, оскільки ані в апеляційній скарзі, ані в судовому засіданні прокурором не наведено достатніх та реальних підстав вважати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебувають у фактично шлюбних стосунках згідно положень ст. 3 СК України.

Посилання прокурора на свідчення ОСОБА_7 не є підставою для встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до аудіо запису судового засідання вказаний свідок, будучи допитаний у суді пояснив, що лише бачив ОСОБА_1 та нібито ОСОБА_6 кілька разів взимку, коли вони виходили з автомобілю. Зі змісту таких пояснень ОСОБА_7 неможливо достовірно встановити характер відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6

У суді першої інстанції прокурором для огляду надавалися копії скріншотів сторінок ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в соціальних мережах, відповідно до яких, на переконання прокурора, на фотознімках в соціальних мережах зображені разом ОСОБА_6 та ОСОБА_1, що свідчить про наявність у них близьких стосунків.

ОСОБА_1 заперечувала наявність таких стосунків саме з ОСОБА_6, та зазначила, що на зображеннях, наданих прокурором зображена дівчина схожа на неї. Апеляційний суд вважає, що при таких обставинах лише шляхом проведення експертного дослідження можливо ідентифікувати особу, яка зображена на фотографіях з нею самою. Оскільки такі дослідження не проводились, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо критичної оцінки цих зображень як доказу вини ОСОБА_1 Не вважає апеляційний суд доказом вини ОСОБА_1 у вчинені дій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення зміст протоколу допиту свідка ОСОБА_8, оскільки це свідок не був допитаний у судовому засіданні, а зі змісту його письмових пояснень незрозуміло з яких саме підстав ним зроблено висновок про сумісне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Матеріали справи не містять відомостей, що прийняті ОСОБА_1 рішення, та постановлені процесуальні документи визнані незаконними та скасовані.

Суддею суду першої інстанції належним чином оцінені докази у справі, і з урахуванням положень 62 Конституції України прийнято обґрунтоване рішення про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, і за таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги за викладеними у ній доводами.

Враховуючи, що прокурором не надано достатньо доказів, які б свідчили про реальне існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 стосунків, та не спростовано висновків судді, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.06.2016 року у відношенні ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик