Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1081/16-п Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1,

за участю апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано у відношенні нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Згідно постанови інспектором Радомишльського ВП Ковалем С.В. 06.07.2016року був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, згідно якого він 05.07.2016 року близько 22 години в м. Радомишль по вул. Щорса керував автомобілем ВАЗ 21011 (д.н. 28- 37 ЖИМ) з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різким запахом алкоголю з ротової порожнини, від медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння відмовився, чим порушив пункт 2.9 А ПДР України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що протокол про адмінправопорушення щодо нього складений в порушення ст. 248,254, 255 КУпАП, адже ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надали інформацію щодо себе, залучили неналежного свідка ОСОБА_5, відобразили неправдиві дані у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.07.2016 р., яких фактично не було.

Вказав, що за кермом даного автомобіля перебував не він, а його брат, а тому від проходження медичного огляду відмовився.

Послався на те, що суд постановив оскаржувану постанову всупереч дійсним обставинам справи без посилання на будь-які належні та допустимі докази. Не допитав всіх свідків, які були очевидцями зупинки працівниками поліції даного автомобіля. Суд безпідставно не врахував покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Заслухавши пояснення апелянта на підтримку вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною та підтверджується наявними у справі доказами у їх сукупності.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності, надав зібраним по справі доказам правильну оцінку та дійшов вірних висновків щодо достатності доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. З такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянта щодо неналежної оцінки судом першої інстанції доказів у справі та про суперечливість використаних доказів при доведенні винуватості, спростовуються матеріалами адміністративної справи. Із них вбачається, що аналогічні твердження ОСОБА_2 висловлював і у суді першої інстанції. Зазначені доводи визнані такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

В апеляційній скарзі не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №208809 від 06.07.2016 року, складеного лейтенантом поліції ОСОБА_3, ОСОБА_2 05.07.2016 року, близько 22 години в м. Радомишль по вул. Щорса керував автомобілем ВАЗ 21011 (д.н. 28- 37 ЖИМ) з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різким запахом алкоголю з ротової порожнини, від медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння відмовився, чим порушив пункт 2.9 А ПДР України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, апеляційний суд, враховуючи приписи ст.251 КУпАП, звертає увагу на те, що з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення документів, зокрема матеріалів Радомишльського ВП Коростишівського ВП №150 за зверненням ОСОБА_6В від 05.07.2016, в процесі перевірки якого не було встановлено неправомірних дій з боку працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, судом першої інстанції у судовому засіданні було безпосередньо досліджені усі докази по справі, а саме допитані у якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Також судом було досліджено додані до матеріалів адміністративної справи пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, які підтвердили той факт, що 05 липня 2016 року, бачили, що автомобіль ВАЗ білого кольору рухався повз замок «Радомисль» і водій якого не виконав вимоги працівників поліції зупинитися, звернув ліворуч на ґрунтову дорогу зупинився та з автомобіля вийшло двоє осіб, один з водійського сидіння, а інший з пасажирського і намагалися втекти від працівників поліції.

Згідно висновку результатів медичного огляду, складеному фельдшером Радомишльської ЦПЛ ОСОБА_5 06 липня 2016р. о 00.15, ОСОБА_2 відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного обстеження на стан алкогольного сп'янніння.

Судом першої інстанції також було проаналізовано та надано належної правової оцінки показам ОСОБА_2, які суд обґрунтовано розцінив як намагання уникнути від відповідальності за скоєне, а також надана належна оцінка показам ОСОБА_6 та ОСОБА_11, які є рідним братом та другом ОСОБА_2, оскільки виникають сумніви у їх неупередженості та покази вказаних свідків не узгоджуються з іншими, дослідженими у судовому засіданні, доказами.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта щодо закриття провадження у справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою та підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_1