Справа №: 307/1844/16-п
Провадження № 3/307/539/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Розман М.М., з участю прокурора Варга В.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, України, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_3, депутата Углянської селищної ради 6 скликанн, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч. 2 КУпАп,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, будучи депутатом Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, який згідно з підпунктом б) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення, діючи у власних інтересах не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомив орган місцевого самоврядування Углянську сільську раду про наявність конфлікту інтересів, а саме, в супереч вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно на користь близьких осіб брата ОСОБА_2, 18.06.2015 року прийняв участь у засіданні двадцять третьої сесії шостого скликання Углянської сільської ради, де одним із питань розглядалося затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,38 га. у власність його брата ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в с. М. Уголька, 334 і проголосував на його користь, тобто вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-7 ч.2 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді свою вину не визнав та пояснив, що про законодавчу заборону брати участь у роботі сесії при вирішенні питань щодо себе і близьких родичів він не знав і про це його ніхто не повідомляє. Про конкретні обставини події не памятає. Наявне у справі і підписане ним письмове пояснення не читав. Однак з цього приводу від нього вже відбирали письмові пояснення в лютому-березні 2016 року, як і від інших депутатів, і тоді ж був складений відповідний протокол, а тому на даний час закінчилися строки для притягнення його до адміністративної відповідальності. Довести ці обставини він не може, так як ці всі документи залишилися у особи, яка відбирала пояснення і складала протокол. Разом з цим у разі визнання його винним він виконає покладене на нього стягнення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, з врахуванням висновку прокурора, який вважає факт вчинення правопорушення доведеним, а доводи ОСОБА_1 незнання закону і про закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності нічим не стверджені, приходжу наступного висновку.

Диспозиції ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП України передбачають відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки до даної статті суб'єктом правопорушень є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", а під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до п.п. б) п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" дія цього Закону поширюється на депутатів місцевих рад.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 2011 року був депутатом Углянської сільської ради шостого скликання.

Згідно ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" передбачені заходи запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зокрема суб'єкти відповідальності за корупційні правопорушення зобовязані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Разом з тим, ОСОБА_1, будучи обізнаним з нормами Закону України "Про запобігання корупції", проігнорував вказані вимоги.

Згідно ч.2 ст. 35 Закону України "Про запобігання корупції", у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1, будучи депутатом Углянської сільської ради шостого скликання, приймв участь в роботі 23 сесії Углянської сільської ради, яка відбулась 18 червня 2015 року і проголосував за прийняття рішення № 13 від 18 червня 2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення його брату ОСОБА_2 земельної діляноки розміром 0,38 га. для ведення особистого селянського господарства.

Згідно протоколу № 23 сесії Углянської сільської ради від 18 червня 2015 року, депутат ОСОБА_1 не повідомив на засіданні сесії про реальний у нього конфлікт інтересів та проголосував за прийняття рішення № 13 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність".

Реальний конфлікт інтересів являє собою суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, участь депутата сільської ради ОСОБА_1 в голосуванні за рішення, яким надавався дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки для передачі у приватну власність його брату викликало суперечність між приватними інтересами та службовими повноваженнями ОСОБА_1, що призвело до реального конфлікту інтересів.

А тому своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" та в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП України як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів і вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Заперечення своєї вини ОСОБА_1 з посиланням на те, що на даний час не памятає конкретних обставин події спростовується даними протоколу №23 засідання сесії Углянської сільської ради від 18 червня 2016 року( а.с. 8-15), у якому зазначено про участь його у засіданні і прийнятті рішення, а також його особистим письмовим поясненням, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення від 29.04.2016 року( а.с.1-3), у якому він зазначив, що його голос вирішального значення не має і ніякої користі він не мав.

Також не є доведеним твердження ОСОБА_1 про те, що з цього приводу від нього вже відбирали письмові пояснення в лютому-березні 2016 року і відповідно закінчилися строки для притягнення його до адміністративної відповідальності, так як жодних доказів щодо цього немає.

Відповідно до ст. 23 КУпАп адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом з цим, згідно до ст.. 22 цього Кодексу при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Беручи до уваги конкретні обставини справи та те, що хоча вчинене ОСОБА_1 діяння і містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 172-7 ч.2 КУпАп, однак будь-які негативні наслідки від цього не настали, так як за рішення № 13 від 18 червня 2015 року, у прийнятті якого у складі колегіального органу приймав участь ОСОБА_3, проголосувало 27 депутатів із 27 присутніх, тобто одноголосно та законність цього рішення на даний час ніким під сумнів не ставиться, а тому вважаю, що останнього на підставі ст..22 КУпАп слід звільнити від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю вчиненого, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

На підставі ст.. 22 КУпАп звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, оголосити йому усне зауваження, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тячівського

районного суду: ОСОБА_4