Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/212/16 Головуючий в 1-й інстанції: Ретинська Ю.І.
Єдиний унікальний № 332/5339/15-п
Категорія: ст. 197 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Шаповал О.С., розглянувши 29 липня 2016 року у м. Запоріжжі апеляційну скаргу виконуючого обовязки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2016 року,

встановила:

Постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. О. Невського, буд. 216, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 197 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді попередження. Постановлено стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_3 з 24.10.2015 року проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, без паспорта, який не отримала по досягненню віку, чим порушила вимоги ст. 197 КУпАП та п. 18 «Положення про паспорт громадянина України».

На постанову прокурором подана апеляційна скарга, в якій апелянт просить поновити строк на оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2016 року, посилаючись на те, що факт порушення вимог КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови прокуратурою було виявлено під час здійснення прокурорського нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення щодо неповнолітніх лише 01.07.2016 року шляхом отримання інформації Заводського районного суду м. Запоріжжя.

Після поновлення строку на оскарження просить зазначену постанову змінити, застосувати до неповнолітньої правопорушниці ОСОБА_3 захід впливу у вигляді попередження замість адміністративного стягнення, а також виключити з резолютивної частини постанови вказівку суду про стягнення на користь держави судового збору у розмірі 275 грн. 60 коп., посилаючись на те, що на неповнолітнього правопорушника, який вчинив правопорушення, передбачене ст. 197 КУпАП, відповідно до вимог ст. 13 КУпАП, не може бути накладено адміністративне стягнення, а можуть бути застосовані виключно заходи впливу, та, крім того, суд не мав повноважень приймати рішення щодо стягнення з неповнолітнього судового збору, питання сплати якого врегульовано ст. 40-1 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що слід відмовити прокурору в прийнятті до розгляду поданої апеляційної скарги за таких підстав.

З огляду на положення ч. 1 ст. 250 КУпАП, прокурор має право оскаржувати постанову в справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 172-9 КУпАП.

Разом з тим, підпунктом 2 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» внесено зміни до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які набули законної сили 15.07.2015 року, згідно з якими обмежене право прокурора на здійснення нагляду за додержанням законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення. Зокрема, у ч. 5 ст. 7 КУпАП визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Крім цього, підпунктом 2 пункту 5 Прикінцевих положень зазначеного Закону також внесено зміни до ч. 2 ст. 294 КУпАП, що містить перелік суб'єктів, яким надано право оскарження постанови суду у справі про адміністративні правопорушення, в якому прокурор не зазначений.

Отже, виходячи із зазначених норм закону, право прокурора на апеляційне оскарження постанови місцевого може бути реалізовано винятково у випадках, передбачених КУпАП, зокрема: під час здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (ч. 5 ст. 7 КУпАП), а також під час участі у провадженнях про адміністративні корупційні правопорушення, передбачені статтями 172-4 172-9 КУпАП).

За інших обставин право на апеляційне оскарження постанови місцевого суду у прокурора не виникає.

Виходячи з викладеного, прокурор у даному випадку не є субєктом оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2016 року щодо ОСОБА_3, у звязку з чим, слід відмовити прокурору в прийнятті до розгляду поданої апеляційної скарги.

Однак, вважаю за необхідне зазначити, що повноваження прокурора щодо неповнолітніх, які не передбачені КУпАП, визначені у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року.

Керуючись ч. 5 ст. 7, ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Відмовити виконуючому обовязки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_2 у прийнятті до розгляду апеляційної скарги на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2016 року щодо ОСОБА_3, як такої, що подана особою, яка не має права на апеляційне оскарження даної постанови.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути прокурору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1