АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/922/2016 Постанова винесена суддею Белоконною І.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення, який надійшов для розгляду до суду першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_2 24 лютого 2016 року о 16 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вул. Полярна та вул. Бережанська в м. Києві, при ввімкненні сигналу світлофора, що дозволяє рух, не надав можливості безперешкодно завершити проїзд перехрестя автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався зі сторони вул. Рокосовського в сторону вул. Бережанської, тобто порушив п. 16.5 ПДР України, що призвело до зіткнення та механічного пошкодження обох транспортних засобів.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя Оболонського районного суду м. Києва дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 порушень вимог п. 16.5 ПДР України і відповідно, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року та прийняти нову, згідно з якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд при прийнятті рішення та винесенні постанови, в порушення положень ст.ст. 278, 279 КУпАП, неповно та однобічно дослідив матеріали справи, не допитав усіх учасників ДТП, свідків, не дав належної оцінки усім доказам, що містяться в матеріалах справи, та передчасно постановив рішення, закривши провадження в справі щодо ОСОБА_2

Крім того, апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтував тим, що рішення в справі про адміністративне правопорушення було постановлено без його участі, а копію постанови від 25 березня 2016 року він отримав лише 14 червня 2016 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду ОСОБА_3 пропущено з поважних причин, а відтак він підлягає поновленню.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення ОСОБА_2 щодо доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_2. за

ст. 124 КУпАП суддя місцевого суду дотримав, оскільки достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив наявні у ній докази і, всупереч твердженням апеляційної скарги

ОСОБА_3, дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, бо не встановив, що в дорожній обстановці, що склалася 24 лютого 2016 року, водій ОСОБА_2 порушив п. 16.5 ПДР України, тобто між його діями, зіткненням транспортних засобів та їх пошкодженням є прямий причинний зв'язок.

При цьому, зміст судового рішення дає підстави для висновку про те, що суддя ретельно перевірив дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 № 921365 від 24 лютого 2016 року (а.с. 1), схемі місця ДТП (а.с. 2), письмових поясненнях очевидців пригоди - свідків ОСОБА_6 (а.с. 3) і ОСОБА_7 (а.с. 4), проаналізував письмові пояснення ОСОБА_2, надані відразу ж після цієї пригоди (а.с. 6) та в суді, які аналогічні за змістом.

В той же час суддя місцевого суду обґрунтовано прийняв до уваги саме пояснення водія ОСОБА_2 щодо фактичних обставин зазначеної події, проаналізувавши в судовому рішенні досліджений в суді відеозапис цієї пригоди (а.с. 8).

При цьому, встановивши, з огляду на відомості, зафіксовані на відеозапису те, що водій автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_3, рухаючись зі сторони вул. Рокосовського в сторону вул. Бережанської в м. Києві, виїхав на перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, в той час як інші учасники дорожнього руху, які рухались поряд в одному з ним напрямку, зупинилися, а водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, розпочав проїзд перехрестя вул. Полярна - вул. Бережанська в м. Києві з крайньої правої смуги руху на зелений сигнал світлофора, пропустивши транспортні засобу, які закінчували проїзд перехрестя, і об'єктивно не міг надати безперешкодно завершити проїзд перехрестя автомобілю НОМЕР_2, водій якого розпочав проїзд перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, суддя місцевого суду обґрунтовано відкинув як неспроможні пояснення ОСОБА_3 від 24 лютого 2016 року про те, що він, рухаючись за автобусом, який виїхав на перехрестя та зупинився, також зупинився за автобусом, перебуваючи в цей час на середині перехрестя, а після того як автобус відновив свій рух також продовжив рух, бо перебуваючи на середині перехрестя повинен був завершити маневр проїзду перехрестя (а.с. 5).

Відповідно до п. 16.5 ПДР України у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Вимога цього пункту спрямована на надання можливості безперешкодно завершити проїзд перехрестя, незалежно від напрямку руху, транспортним засобам, які почали його на сигнал, що дозволяє їм рух.

Відповідно до п. 8.7.3 ПДР України сигналами світлофора, які забороняють рух, є зокрема, жовтий, який попереджує про наступну зміну сигналів; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих; поєднання червоного і жовтого сигналів.

Водночас згідно з визначенням терміну «перехрестя», яке міститься у п. 1.10 ПДР,- це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, в результаті повторного перегляду відеозапису ДТП та аналізу зафіксованої інформації в сукупності з інформацію, наданою КП «Київдорсервіс» про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху стосовно роботи світлофорів на перехресті вул. Полярна - пр. Рокосовського - вул. Бережанська в м. Києві згідно паспортних даних світлофорного об'єкту станом на 24 лютого 2016 року (а.с. 33-36), було встановлено, що автомобіль марки «Opel», під керуванням водія ОСОБА_3, повільно рухаючись, перетнув дорожню розмітку (стоп-лінію) перед виїздом на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, відразу ж призупинився і в полі його зору залишався світлофорний об'єкт, потім знову повільно розпочав рух, виїхавши таким чином безпосередньо на перехрестя на червоний сигнал світлофора, а тому доводи ОСОБА_3 про виїзд на перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофора не заслуговують на увагу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є непереконливими, а судове рішення про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що у водія ОСОБА_2, з огляду на фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди не виник обов'язок виконувати п. 16.5 ПДР України, а тому його дії не перебувають у прямому причинному зв'язку з наслідками цієї пригоди.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року, якою закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П.Павленко