Справа № 359/5631/16-п
Провадження № 3/359/1599/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2016 р. суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Гончаров О.М., розглянувши за участю представника митниці - ОСОБА_1 особи, що притягається до відповідальності - ОСОБА_2, його представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , адміністративний матеріал, який надійшов від Київської митниці ДФС, про порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, відносно громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, м. Донецьк, що тимчасово проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2. , зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працює водієм таксі, паспорт громадянина України FE 361833, виданий 07 квітня 2016 p., персональний номер 19750128- 00739, орган, що видав 3502

в с т а н о в и в :

13.06.2016 р. в 09 год. 20 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «О» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_2, який відлітав з України до Ізраїлю, м. Тель-Авів, літаком авіакомпанії «Ель-Аль, рейсом №2652, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України пасажиру було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, шо має при собі близько 15 000 доларів США та 1 000 євро. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення митниці та запропоновано пред'явити всю валюту. Громадянином України ОСОБА_2, було видано готівку в розмірі 15 038 доларів США та 1120 євро, що знаходились в чоловічий барсетці (ручна поклажа).

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів гр.-на України ОСОБА_2 , зазначена готівка належить йому особисто. Пасажир обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі,що не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми пасажиру було пропущено 11 304 доларів США (еквівалент 10 000 сиро, згідно курсу НБУ станом на 13.06.2016). За протоколом про порушення митних правил затримано 3 734 доларів США та 1120 євро.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації та банківських документів на право переміщення готівки понад еквівалент 10 000 євро пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин України ОСОБА_2, під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений г: 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню у повному обсязі з поданням відповідних документів для резидентів України , відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р., та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Даний протокол складено на місці виявлення правопорушення в зоні митного контролю

У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_2 пояснив , що постійно проживав з батьками в м. Донецьк, вул. Туполєва, 13/99. Після початку АТО тимчасово виїхав з зазначеної адреси і тимчасово як переселенець проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4. Він є вимушеним переселенцем з м. Донецька, про що свідчить довідка від 16.01.2015 року В Донецьку залишився батько ОСОБА_5, онкохворий. Матір ОСОБА_6 через хворобу з 25.03.2016 року знаходиться на лікуванні в Ізраїлі, реабілітаційний період до 6 місяців, вартість її лікування та реабілітаційного періоду в клініці складає 15000 доларів. За вказаних обставини, його життя на теперішній направлено на лікування батьків. Для термінової оплати лікування матері, батьком було продано квартиру в м. Донецьк. Через відсутність реєстрів нерухомого майна на окупованій території, та органів нотаріату, угоди яких визнаються Україною, продаж квартири оформлено розпискою. Вилучені в аеропорту Борисполя гроші призначались для оплати лікування матері, про що він відразу повідомив при опитуванні. В скоєному правопорушенні визнає вину повністю. Грошові кошти, які він мав при собі , є фактично єдиним джерелом для лікування батьків. Конфіскації цих коштів, ставить його та сім;ю в скрутне матеріальне становище, та поставить під загрозу їх гідне людське існування

Суд, заслухавши пояснення правопорушника, його представників та представника митниці, яка просить застосувати штраф та конфіскацію валютних коштів, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про доведеність вини громадянина України ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, зважаючи на наступне.

Згідно протоколу про порушення митних правил від 13.06.2016 р. він обрав вид митного оформлення зону спрощеного митного оформлення "зелений коридор", а тому відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління НБУ від 27.05.2008 року № 148, фізична особа - нерезидент має право ввозити в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Диспозицією ст. 471 МК України встановлено, що правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав проходження митного контролю "зеленим" коридором, - з моменту перетину останнім "білої лінії", що позначає закінчення "зеленого" коридору.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил громадянин України ОСОБА_2, перетнув "білу лінію", що позначає закінчення зони спрощеного митного оформлення "зелений коридор", таким чином перемістив через митний кордон України валюту, яка обмежена законодавством України, а саме в розмірі що перевищує 10 000 євро.

Таким чином, вина правопорушника доведена і підтверджується письмовими доказами: даними протоколу про порушення митних правил від 13.06.2016 р. (а.с.2-5), даними протоколу опитування в справі про порушення митних правил від 13.06.2016 р. (а.с.6-8), даними доповідної записки старшого державного інспектора ВМО № 1 м/п "Бориспіль - аеропорт" Київської митниці ДФС 13.06.2016 р. (а.с.9-10), , копією переліку купюр, затриманих за протоколом (а.с.13-14), розрахунком еквіваленту 10000 євро, щодо доларів США станом на13.06.2016 р. ( а.с. 15), та встановлена судом.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року українські суди мають застосовувати при розгляді справ Європейську Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі стандартом, сформованим практикою Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Протоколу № 1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: а) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством) (п.п. 39, 41 рішення Європейського суду з прав людини від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації», п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації»); б) чи має позбавлення власності «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community) (n. 78 рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії»); в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним поставленій меті, тобто забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued) (n. 34 рішення Європейського суду з прав людини від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації»). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то Європейський суд з прав людини констатує порушення ст. 1 Протоколу № 1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Якщо аналізувати зазначену справу про адміністративне правопорушення за ст. 471 Митного кодексу України з огляду на вищенаведені критерії правомірності позбавлення володіння згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то застосування адміністративного стягнення у вигляді конфіскації товарів (безпосередніх предметів правопорушення ) відповідає першим двом критеріям.

Отже, для з'ясування наявності втручання в право на мирне володіння потрібно встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід'ємним принципом всієї Конвенції, і це також знайшло своє відображення у структурі статті 1 Протоколу № 1 (п. 69 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»).

Проте відповідність третьому критерію - справедливій рівновазі між суспільними та приватним інтересом - зовсім не очевидна. Адже втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від такого втручання (п. 40 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України», рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden) (n. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 02 листопада 2004 року у справі «Трегубенко проти України»).

Тобто, за таких обставин конфіскація є втручанням в право громадянина на повагу власності і, відповідно, при розгляді та вирішенні таких справ має бути застосована ст. 1 Протоколу № 1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь-яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз та вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями, пов'язаними з легалізацією незаконних доходів, торгівлею наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів (п. 33 рішення Європейського суду з прав людини від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації»).

В зв'язку з чим, органи влади повинні дотримувати розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, а тому будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним та виправданим, переслідувати легітимну мету.

Приймаючи рішення у справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації» Європейський суд з прав людини визнав порушення митних правил, виходячи з наступного: «... для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості вчиненого правопорушення, зокрема, недотриманню вимоги щодо внесення відомостей до митної декларації, а не тяжкості будь-якого правопорушення, яке можна припустити (наприклад, відмивання грошей або ухилення від сплати податків), але яке насправді не було доведено. Джерело походження грошових коштів було законним. Шкода, яку заявник потенційно міг завдати органам влади, була незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдавав державі іншої шкоди. Якби ввезені гроші він не задекларував, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території цієї країни. Метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації, а його покарати. Обставини застосування конфіскації було непропорційним, оскільки становило «особистий і надмірний тягар» (п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації»). Чинним законодавством України ввезення (вивезення) готівкової іноземної валюти в Україну, в принципі не обмежено, обмежена лише сума (10 000 євро), яка може бути ввезена (вивезена) без письмового декларування.

Інструкція про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затверджена постановою Правління Національного банку України від 27 травня 2008 № 148 зі змінами внесеними Постановою Правління Національного банку України № 312 від 25 липня 2012 року, на яку посилаються органи митниці при вилученні готівки та складенні протоколів про порушення митних правил не забороняє ввезення (вивезення) на територію України валютних цінностей і не обмежує їх максимальний розмір.

Відповідно до глави 2 вказаної постанови фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа - нерезидент має право ввозити (вивозити) в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Отже, Інструкція про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затверджена постановою Правління Національного банку України від 27 травня 2008 № 148 зі змінами внесеними Постановою Правління Національного банку України № 312 від 25 липня 2012 року, лише встановлює додаткові вимоги до ввезення валютних цінностей в обсягах, що перевищують 10 000 євро у вигляді письмового декларування.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації» п. п. 32, 44 зазначено, що при невизначені та недоведені отримання грошових коштів нелегальним (злочинним) шляхом, вони мають бути повернені заявнику, як законному володільцю.

Також жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

Слід зауважити, що єдине протиправне діяння, яке було вчинено ОСОБА_2 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

Шкода, яку ОСОБА_2 потенційно міг завдати державі, була незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, якби він вивіз гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території держави.

Таким чином, метою конфіскації є не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення особою відомостей до митної декларації, а лише його покарати.

Дане втручання в право власності не буде не пропорційним, адже не відповідає тяжкості правопорушення вчиненого ОСОБА_2 , а саме недотримання вимог, щодо внесення відомостей до митної декларації, а не будь-якого іншого правопорушення, яке можна припустити.

Крім того, ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Враховуючи вищевикладене та практику Європейського Суду з прав людини, приходжу до висновку, що застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку буде порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто буде не пропорційною, оскільки покладає на ОСОБА_2 «індивідуальний надмірний тягар»

На підставі статті ст. 33 КУпАП України при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом;якшують і обтяжують відповідальність.

Суд зазначає, що порушення митних правил ОСОБА_2 вчинив вперше, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, ОСОБА_2 разом з батьками проживав в м. Донецьк, , що знаходиться в зоні АТО, вимушений залишити вказане місце проживання, є вимушеним переселенцем, про що свідчить довідка від 16.01.2015 року. Батько ОСОБА_5 є онкохворим.

Крім того, кошти які ОСОБА_2 вивозив з України мали піти на лікування його мати - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проходить курс лікування в приватній клініці м. Ієрусалім . Так, зокрема на даний час їй призначено медикаментозне лікування і реабілітаційний період до 6 місяців. Вартість лікування і реабілітаційного періоду в клініці становить приблизно 15 000 доларів США.

Грошові кошти, які він мав при собі , є фактично єдиним джерелом для лікування матері та проживання особи. Конфіскації цих коштів, ставить його та сім;ю в скрутне матеріальне становище, та поставить під загрозу їх гідне людське існування .

Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.. Крім того, у матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів, а навпаки є відомості, які свідчать про легальне походження валюти.

З огляду на наведене, застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право ОСОБА_2 на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на нього "індивідуальний надмірний тягар".

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що конфіскація вилученої валюти, буде сприяти лише погіршенню матеріального становища ОСОБА_2 , а ніяк не сприятиме його вихованню та попередженню вчиненню ним нових порушень.

Відповідно до ст. 23 КУпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, запобіганню вчинення нових правопорушень.

Враховуючи характер скоєного, виходячи із смислу ч. 3 ст. 462 МК України, матеріали справи, встановлені судом обставини, думку представника митниці, зазначені норми закону, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 700 грн.). З цього приводу підстав для застосування додаткового покарання - конфіскації вилученої валюти у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України.

Саме таке стягнення суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_2 в подальшому.

Відповідно до ч. 1 ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з правопорушника ОСОБА_2 на користь Київської митниці ДФС слід стягнути витрати, понесені Київською митницею ДФС на транспортування предметів правопорушення в справі про порушення митних правил у розмірі 14,26 грн (а.с.19).

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Керуючись ст.ст. 366, 462, 471, 520 МК України, ст.ст. 23, 33, 40-1 КУпАП України,

п о с т а н о в и в :

Визнати винним громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, м. Донецьк, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_6. працює: водій таксі, паспорт громадянина України FE 361833, виданий 07 квітня 2016 p., персональний номер 19750128- 00739, орган, що видав 3502 - у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп. на користь держави (Отримувач: Державний бюджет України, Код , Код банку: 821018, Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській обл., р/р № 5004, Код КДБ: 21081100, Код виду надходжень бюджету: 050).

Вилучену валюту згідно протоколу про порушення митних правил № 0429/125120101/16 , а саме 3734 ( три тисячі сімсот тридцять чотирі) доларів США та 1120 ( одна тисяча сто двадцять) євро повернути громадянину України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, м. Донецьк, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_6. працює: водій таксі, паспорт громадянина України FE 361833, виданий 07 квітня 2016 p., персональний номер 19750128- 00739, орган, що видав 3502

Стягнути з громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, м. Донецьк, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_6. працює: водій таксі, паспорт громадянина України FE 361833, виданий 07 квітня 2016 p., персональний номер 19750128- 00739, орган, що видав 3502 на користь Київської митниці Міндоходів понесені витирати на транспортування до місця зберігання, предметів правопорушення в справі про порушення митних правил у розмірі 14 грн. 26 коп. (Отримувач: Київська митниця ДФС, Код , код банку:821018, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області, рахунок: 9083).

Стягнути з громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, м. Донецьк, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2. працює: водій таксі, паспорт громадянина України FE 361833, виданий 07 квітня 2016 p., персональний номер 19750128- 00739, орган, що видав 3502 . в дохід держави (Отримувач коштів: Київська митниця ДФС, код отримувача (код ЄДРПОУ): 39470947, банк Держказначейства служба України м. Київ, код отримувача (МФО): 820172, рахунок отримувача: 9083, призначення платежу: судовий збір, судові витрати в розмірі 275 (двісті сімдесят п;ять) грн. 60 коп.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред;явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя: О.М.Гончаров