Справа № 163/569/16-п Провадження №33/773/100/16 Суддя в 1 інстанції: Мосієвич І. В.
Категорія:ст. ст. 471, 472 МК України Доповідач: Міліщук С. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року місто ОСОБА_1

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_2, з участю представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_3, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючий, із закордонним паспортом серії №ЕН 440902, виданого 11.11.2010 року, притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. ст. 471, 472 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 112 669 грн. 87 коп. з конфіскацією в дохід держави товару, а саме: «одяг, нижню білизну, парасольки, рукавички, колготки, сумки» всього 19 найменувань, загальною кількістю 437 штук та вартістю 112 669 грн. 87 коп., які були вилучені згідно протоколу про ПМП Волинської митниці ДФС №0104/20500/2016 від 20.01.2016 року.

Постановою стягнуто також з останнього 1073 грн. 25 коп. витрат по справі за зберігання товару, а також 275 грн. 60 коп. судового збору в користь держави.

ОСОБА_4 визнаний винним за ст. ст. 471, 472 МК України в тому, що він, 19 січня 2016 року близько 01 год. 27 хв., слідуючи з ОСОБА_6 в Україну через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля марки «Рено Мастер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, використовуючи спрощену форму митного контролю «зелений коридор», не задекларував за встановленою формою товар: «одяг, нижню білизну, парасольки, рукавички, колготки, сумки» всього 19 найменувань, загальною кількістю 437 штук та вартістю 112 669 грн. 87 коп., який перевозив в багажному відділенні вказаного автомобіля без ознак приховування і який перевищував неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, порушивши при цьому порядок проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю.

Не погоджуючись з постановою суду, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4, не оспорюючи своєї винуватості у вчиненні правопорушення за ст. 471 МК України, в той же час просить скасувати постанову суду в частині притягнення його до відповідальності за ст. 472 МК України, у звязку з відсутністю в його діях інкримінованого складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповне з'ясування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки перебуваючи на смузі «зеленого коридору» він повідомляв працівника митниці про наявність в нього зазначеного товару, який він не приховував, тобто здійснив усне декларування останнього. Зазначає, що він лише порушив порядок проходження по спрощеній формі митного контролю «зелений коридор», не декларування товару він не вчиняв.

У звязку з цим, просить скасувати постанову суду в частині притягнення його до відповідальності за ст. 472 МК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення за ст. 471 МК України у виді штрафу, повернувши йому згідно протоколу про ПМП вилучений товар.

Заслухавши скаржника та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів викладених в ній та просиди її задовольнити, представника митного органу, який заперечив останню та просив залишити її без задоволення, а постанову суду без зміни, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст. ст. 471, 472 МК України відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються, як протоколом про порушення митних правил №0104/20500/2016 від 20 січня 2016 року (а.с. 1-4), так і контрольним талоном для проходження по зеленому коридору (а.с. 5), актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с. 6) з фото таблицями до нього (а.с. 7), товарно супровідними документами, а саме «TAX FREE» на вказаний товар (а.с. 8-10, 13, 16-18, 21) службовою запискою інспектора митниці ОСОБА_7 (а.с. 34), актом уточнення від 23.01.2016 року (а.с. 37-38) щодо кількості та вартості переміщуваного товару, усними поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно яких він тричі на тиждень перетинає кордон України.

Твердження апелянта про наявність в його діях лише складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України є безпідставним.

Так обєктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 472 МК України полягає у недекларуванні товарів, що переміщуються через митний кордон України, які підлягають обовязковому декларуванні.

Відповідно до норм ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал для проходження митного контролю. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Вказане дає підстави для висновку, що при переміщенні через пункти пропуску для автомобільного сполучення товарів вартістю понад 500 Євро та/або вагою понад 50 кг. громадяни (ст. 374 МК України) зобовязані обрати загальну смугу пропуску «червоний коридор», подати письмову декларацію і сплатити митні платежі в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 366, ч. 4 ст. 374 МК України.

Як вбачається із матеріалів справи, в ході перетину митного кордону України на вищезазначений товар було надано товарно супровідні документи, які підтверджували вартість останнього, а саме «TAX FREE» - три з яких були виписані на імя ОСОБА_4Р.(а.с. 8-10), і по одній на імя ОСОБА_1 (а.с. 13), ОСОБА_8 (а.с. 16-18), ОСОБА_9 (а.с. 21). Однак з пояснень трьох останніх, даних ними при складанні протоколу про порушення митних правил (а.с. 14, 19, 22), а також інших пасажирів, які рухались у вказаному автомобілі ОСОБА_10 (а.с. 24), ОСОБА_11 (а.с. 26), ОСОБА_12 (а.с. 28), ОСОБА_13 (а.с. 30) вбачається, що вони не мають ніякого відношення до переміщуваного ОСОБА_4 товару, а зазначення в «TAX FREE» прізвищ ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не відповідають дійсності.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_4 пояснив, що дійсно весь вилучений товар переміщувався ним особисто, і саме з цією метою ним же були оформлені відповідні «TAX FREE» на пасажирів ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Згідно наданих «TAX FREE» загальна вартість товару, який переміщувався понад встановлену норму складає 18 559, 23 польських злотих, що за курсом НБУ станом на 20.01.2016р. становить 112 669 грн. 87 коп.

Оскільки вартість переміщуваних ОСОБА_4 товарів перевищує встановлену дозволену норму (500 Євро), при якій закон дозволяє не декларувати їх, а тому твердження останнього в апеляційній скарзі про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а його дії повністю охоплюються лише диспозицією ст. 471 МК України, не заслуговують на увагу.

З урахуванням вищенаведеного та всіх обставин справи, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, а також вчинив недекларування товарів на загальну суму 112 669 грн. 87 коп., які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, а тому його дії правильно кваліфікував за статтями 471 та 472 МК України.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, дані про особу ОСОБА_4, відсутність обставин, які б помякшували його відповідальність, ступінь його вини та інші обставини, а тому обґрунтовано обрав йому остаточне стягнення відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП - згідно санкції статті 472 МК України.

Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає, а тому, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 25 лютого 2016 року щодо ОСОБА_4 без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_2