АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/441/16 Головуючий у І-й інстанції - Таус М.М.
Справа № 205/778/16-п Суддя-доповідач - Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 рокусуддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01липня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який працює у ПП «Універсалзернопродукт» мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою,ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 23 квітня 2015 року близько 10.30 год., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «HyundaiMatrix» д/н НОМЕР_1, на перехресті вулиць Київської та Криворізької в м. Дніпропетровськ, виконуючи поворот ліворуч з другорядної дороги, з вулиці Криворізької на вул. Київську, не надав дороги автомобілю «NissanNote» д/н НОМЕР_2 під керування автомобіля ОСОБА_3, що рухався прямо по головній дорозі, по вул. Київській в м. Дніпропетровську, який, уникаючи зіткнення, виїхав на бордюр проїзної частини, внаслідок чого автомобіль «NissanNote» д/н НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 1.3., 1.5., 16.11. ПДР України та не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення зі стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прийнята судом постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, тому у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 293 КУпАП.Вказує, що у висновку судового експерта № 5/10.1-486 від 14.06.2016 року, які отримані судом, експертом дана відповідь лише про те, як повинні були діяти водії в даних дорожніх умовах. Експертом у даному висновку не надано відповіді на запитання яке задавалось у клопотанні, чи є в діях водіїв порушення вимог ПДР України. Зазначає, що його робота пов'язана з частити поїздками та постійним керуванням автомобілем. Зазначає, що позбавлення права керування транспортними засобами ставить його у дуже скрутне становище, оскільки не має можливості іншого способу заробітку для існування його родини.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, та змінити захід стягнення на штраф.

Потерпілий ОСОБА_3, в суді апеляційної інстанції не заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2. Зазначив, що претензій до останнього не має.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2, думку потерпілого ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 294 КУпАП перегляд постанов судді проводиться у межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим,повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 066828 від 23.04.2016 року, схемою місця ДТП, поясненнями учасників ДТП; висновком експерта в№ 5/10.1-486 від 14.06.2016 року, в даній дорожні обстановці автомобілю «Hyundai Matrix» д/н НОМЕР_1 необхідно було дати дорогу транспортному засобу, який наближався даного перетинання проїзних частин по головній дорозі, тобто він повинен був діяти згідно вимог п.п. 16.11 та дорожнього знаку № 2.1. ПДР. Водій автомобіля «NissanNote» д/н НОМЕР_2 з моменту виникнення небезпеки для руху необхідно було вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля під його керуванням, тобто, він повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 ПДР.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що у висновку судового експерта № 5/10.1-486 від 14.06.2016 року, які отримані судом, експертом дана відповідь лише про те, як повинні були діяти водії в даних дорожніх умовах. Експертом у даному висновку не надано відповіді на запитання яке задавалось у клопотанні, чи є в діях водіїв порушення вимог ПДР України, є необґрунтованими, та спростовуються постановою судді першої інстанції від 27 травня 2016 року, згідно якої, була призначена експертиза, та судом було поставлені наступні питання, на які експертом були надані відповіді.

Разом з тим, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного на ОСОБА_2 виду стягнення, оскільки суд першої інстанції позбавляючи права керування транспортними засобами останнього не дотримався принципу індивідуалізації.

Відповідно ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, при накладенні на апелянта адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1рік, судом першої інстанції поза увагою залишилися істотні обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення.

Мотивуючи своє рішення щодо накладення стягнення на правопорушника саме у виді позбавлення спеціального права, суд першої інстанції формально зазначив лише той факт, що ОСОБА_2 грубо порушив порядок користування цим правом.

Разом з тим, розглянувши доводи апеляційної скарги, при вирішенні питання щодо пом'якшення накладеного стягнення на ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції вважає за можливе їх задовольнити та при пом'якшенні стягнення врахувати факт визнання своєї вини та щире каяття останнього, позитивну характеристика з місця роботи /а.с. 40/, позитивну характеристику з Сурсько-Литовської сільської Ради /а.с. 41/, думку потерпілого, зазначену в судовому засіданні, який не заперечував про зміну ОСОБА_2, адмінстартивного стягнення на штраф.

Вищенаведені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 34 КУпАП, апеляційний суд визнає такими, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_2

З огляду на обставини справи, апеляційний суд вважає, що характер вчиненого ОСОБА_2 правопорушення не свідчить про грубе порушення порядку користування спеціальним правом, не містить ознак систематичності.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, а також особу ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення останньому адміністративного стягнення на штраф, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в розмірі 340 грн., оскільки на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню апелянта в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2016 рокупро накладення на ОСОБА_2 стягнення за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1рік - змінити, пом'якшивши стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік на штраф у розмірі 340 (триста сорок ) гривень.

В іншій частині, постанову судді - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області : О.П. Піскун