АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/481/16 Головуючий у І-й інстанції - Митрохін А.А.
Справа № 205/2380/16-п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою судді Крушинського О.В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 06 березня 2016 року, близько 14.00, ОСОБА_2 по пр. Петровського в м. Дніпропетровську керував автомобілем «ВАЗ-21011» д/н НОМЕР_1, знаходячись з явними ознаками алкогольного сп'яніння, та відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, 28 липня 2016 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції. Просить змінити захід адміністративного стягнення в постанові судді першої інстанції на стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на штраф. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у зв'язку з тим, що помічник судді його повідомив, що останній може забрати копію постанови через 10 днів. Отримав зазначену постанову лише 31.05.2016 року.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що при винесенні постанови суддя першої інстанції застосував до нього дуже суворе адміністративне стягнення. Вказує на те, що вину визнає в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, в подальшому зобов'язується не вчиняти будь які правопорушення та не порушувати ПДР України. Зазначає, що керування автомобілем є єдиним джерелом його доходу.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Вказав, що пропустив строк оскарження постанови у зв'язку з тим, що був у відряджені і не був достатньо обізнаний в строках оскарження.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови дійшов наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи позицію ОСОБА_2, який був у відряджені у м. Київ з 08 червня 2016 року по 28 липня 2016 року, що підтверджується довідкою наданою з ТОВ НВФ «ПРОММЕТ», з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважає необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами об'єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає та апелянтом не оспорюєтся.

Разом з тим, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного виду адміністративного стягнення, оскільки суд першої інстанції не дотримався принципу індивідуалізації при накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, яке в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Між тим, в ході апеляційного розгляду встановлено, що при накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, судом першої інстанції поза увагою залишилися істотні обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення.

При вирішенні питання щодо пом'якшення накладеного стягнення на ОСОБА_2, апеляційним судом враховується відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували б відповідальність останнього за адміністративне правопорушення, також те, що ОСОБА_2 щиро розкаявся у вчиненому адміністративному правопорушенні, свою провину визнав повністю, відсутність в матеріалах справи відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності раніше, і робота водієм є єдиним джерелом доходів його родини, позитивну характеристику з місця роботи та мешкання, що відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність апелянта за адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення ОСОБА_2 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_2 та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 ( три тисячі чотириста ) гривень 00 копійок.

В іншій частині постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області : О.М. Кононенко