Справа№464/5371/16-п
пр.№ 3/464/1418/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Борейко С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

не працює, моб.тел.+39,

за ч.2 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП з накладення адміністративного стягнення у виді штрафу апеляційним судом Львівської області у розмірі 3400,00 грн. /постанова апеляційного суду Львівської області від 30.03.2016/ ОСОБА_1, повторно протягом року, 20червня 2016 року близько 04 год. 55 хв. на автодорозі «М-06» Київ-Чоп 534 км + 500 м, керував автомобілем марки «Nissan Maxima», д.н.з.ВС 8393 ЕІ, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода) та від огляду на стан спяніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України.

До суду ОСОБА_1 не зявився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи від останнього не надійшло. Зважаючи на викладене та відповідно до ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе, справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП розглядати за його відсутності на підставі даних адміністративної справи.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується належними і допустимими доказами у відповідності ст.251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 20.06.2016 серії АП2 № 119866, письмовими поясненнями свідків, що містяться у матеріалах справи.

Таким чином, порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України є доведеним, його вірно кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП як керування транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння повторно протягом року, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, а відтак він підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

Відповідно до ч.1 ст.25 КУпАП оплатне вилучення та конфіскація предметів можуть застосовуватись як основні, такі додаткові адміністративні стягнення.

Ч.1 ст.29 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім обєктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вилученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмету.

Як вбачається із санкції ч.2 ст.130 КУпАП у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП на правопорушника накладається: як основне, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так і додаткове стягнення, у виді оплатного вилучення транспортного засобу чи без такого /у розумінні ст.28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім обєктом адміністративного правопорушення/ або адміністративний арешт.

З правової позиції викладеної у п.28 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» платне вилучення транспортного засобу може бути і є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч.5 ст.121, ч.2 ст.130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення від 20.06.2016, транспортний засіб, яким керував правопорушник належить іншій особі ОСОБА_2, а тому, відсутність правовстановлюючих документів на транспортний засіб у правопорушника, унеможливлює накладення додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

При накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, вчиненого такого умисно, особу правопорушника, ступінь його вини, вважаю, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення, у виді адміністративного арешту строком на 10 діб, що буде згідно з ст.23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Разом із тим, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, то у відповідності до ст.40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір» у сумі 275 грн. 60 коп.

Відповіно до ч.2 ст.130 КпАП України та керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк десять діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп. в дохід держави.

Виконання постанови в частині адміністративного арешту доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання правопорушника - Сихівському відділу поліції Національної поліції у Львівській області.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова.

Суддя С.В.Борейко