Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/139/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Щенюченко С. В.
Категорія - 173 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Ткаченко Л.Я. у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його представника - адвоката Фомічова К.С.,потерпілої ОСОБА_5, розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2016 року , якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, одруженого, одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, працюючого директором ПП «Агрофірма «Кам'янська»», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

адміністративна справа за ст. 173 КУпАП провадженням закрита за відсутності складу адміністративного правопорушення. Також постановлено передати матеріали прокурору, оскільки в інкримінованому ОСОБА_3 порушенні є ознаки кримінального правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2016 року адміністративна справа стосовно ОСОБА_3 за ст. 173 КУпАП провадженням закрита за відсутності складу адміністративного правопорушення. Також постановлено передати матеріали прокурору, оскільки в інкримінованому ОСОБА_3 порушенні є ознаки кримінального правопорушення.

У своїй апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_3, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по адміністративній справі стосовно нього закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

З постановою суду не погоджується, оскільки не доведено, що ним порушувався громадський порядок. Окрім того, в суді першої інстанції доказів того, що його висловлювання містили нецензурну лайку здобуто не було.

Також не погоджується з висновком суду першої інстанції, що в його діях є ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 129, 296 КК України та вважає, що суд безпідставно та упереджено прийшов до такого висновку, не навівши мотиви та докази цьому.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити частково, за таких підстав.

ОСОБА_3 в судовому засіданні у апеляційному суді свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не визнав та пояснив, що він 22 травня 2016 року о 22 годині 30 хвилин під'їхав до свого будинку. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, як собака його сусідів ОСОБА_5 накинулася на жінку. Він і сказав, що цю собаку потрібно застрелити, оскільки вона кидається на людей та на його дітей. Потерпіла ОСОБА_5 сама розпочала конфлікт. Нецензурною лайкою він на адресу ОСОБА_5 не висловлювався, погроз вбивством на її адресу не висловлювався.

Потерпіла ОСОБА_5 суду апеляційної інстанції показала, що ОСОБА_3 її колишній учень. У нього до неї склалися неприязнені стосунки. 22 травня 2016 року о 22 годині 30 хвилин вона вийшла проводити свою знайому ОСОБА_6 і взяла із собою собаку. Коли вона проходила повз ОСОБА_3 , то почула , як той сказав, що колись застрелить собаку. Вона перепитала у ОСОБА_3 до кого він звертається. А той відповів: « що я тобі кажу, що застрелю твою собаку та тебе». Оскільки ОСОБА_6 пішла вперед, то вона її покликала до себе. І коли та підійшла, то ОСОБА_3 у її присутності знову повторив, що застрелить її собаку та її. ОСОБА_3 і раніше погрожував її застрелити і його погрози вона сприймає реально, оскільки знає, що в нього є рушниця. Також суду показала, що в суді першої інстанції і дружина ОСОБА_3 підтверджувала факт того, що її чоловік нецензурно лаявся.

Свідок ОСОБА_7, чоловік потерпілої ОСОБА_5, в суді апеляційної інстанції показав, що 22 травня 2016 року він знаходився вдома, а його дружина пішла провести ОСОБА_6 Він чув нецензурну лайку. Пізніше від дружини він дізнався, що це ОСОБА_3 нецензурно лаявся на адресу його дружини та висловлював погрози вбивства на її адресу, які вона сприйняла реально, оскільки у останнього є вдома рушниця.

Свідок ОСОБА_6 суду апеляційної інстанції показала, що 22 травня 2016 року вона була в гостях у ОСОБА_5 О 22 годині 30 хвилин вона пішла додому, а ОСОБА_5 пішла її проводжати. За ними побігли собачки Лялька та Стьопка. Коли вона перейшла дорогу, то її покликала ОСОБА_5 та попросила, щоби вона підійшла до неї. Коли вона підійшла, то почула, що ОСОБА_3 нецензурно лаявся на адресу ОСОБА_5 та погрожував застрелити її собаку та ОСОБА_5

Апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи суд неналежним чином виконав вимоги зазначених вище статей та вийшов за межі Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних речей, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об'єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 173 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських містах в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов'язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв'язній манері, а також насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком.

Із аналізу зазначеної норми закону слідує, що однією з обов'язкових ознак, які утворюють склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП є порушення громадського порядку або спокою громадян, яке відбувалось в громадському місці та грубо порушувало встановлені у суспільстві правила поведінки та моралі

Обов'язковою ознакою об'єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце тобто будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під'їзди, а також підземні переходи, стадіони, вулиці.

З суб'єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії, протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб'єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Із пояснень потерпілої ОСОБА_5 , пояснень правопорушника та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, наданих в апеляційному суді слідує, що сварка між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникла на вулиці Садовій в місті Новомиргород Кіровоградської області.

З огляду на викладене, вулиця і відноситься до громадського місця.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КупАП, який доведений об'єктивними доказами у справі.

Доводи скаржника про те, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП оскільки він не порушував громадського порядку та спокій громадян, суд вважає безпідставними оскільки вони, окрім твердження самого скаржника, який є особою зацікавленою в результатах розгляду справи, будь-якими іншими доказами по справі вказані твердження не підтверджуються, а навпаки спростовуються зібраними по даній справі доказами, а сааме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, згідно якого скаржнику поставлено у провину вчинення порушення громадського порядку, через висловлювання нецензурною майкою у громадському місці, що повністю підтверджується показаннями потерпілою ОСОБА_5, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, наданими суду апеляційної інстанції.

Крім того, доводи ОСОБА_3 про те, що потерпіла ОСОБА_5 висловлювалась на його адресу нецензурною лайкою, спростовуються показами самої потерпілої ОСОБА_5, свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які підтверджуються та узгоджуються із постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2016 року, відповідно до якої адміністративну справу стосовно ОСОБА_5 за ст. 173 КУпАП провадженням закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова є чинною.

Що стосується доводів скаржника, який не погоджується з висновком суду першої інстанції, що в його діях є ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 129, 296 КК України та що суд безпідставно та упереджено прийшов до такого висновку, не навівши мотиви та докази цьому, апеляційний суд слушними, оскільки суд першої інстанції розглядає адміністративну справу відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі ст. 284 КУпАП втносить одну з таких постанов:

1.Про накладення адміністративного стягнення;

2.Про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-2 цього кодексу;

3.Про закриття справи.

Проте, суд першої інстанції вийшов за межі вимог кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене апеляція правопорушника ОСОБА_3, підлягає задоволенню частково, а постанова районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2016 року , скасувати.

Прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 275 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Апеляційного суду

Кіровоградської області Л.Я.Ткаченко