АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1089/2016 Головуючий у першій інстанції Шумейко О.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В. за участю ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

в с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб.

Згідно з постановою судді 15 липня 2016 року в АДРЕСА_1, ОСОБА_2, перебуваючи у нетверезому стані, вчинив психологічне насильство в сім'ї відносно дружини ОСОБА_4

16 липня 2016 року ОСОБА_2, перебуваючи за місцем свого мешкання, вчинив сімейну сварку з матір'ю та дружиною, чим спричинив психологічне та фізичне насильство в сім'ї.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповноту судового розгляду, просить постанову судді відносно нього змінити в частині накладення стягнення та замінити адміністративний арешт на штраф в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В апеляції вказується на те, що суддя районного суду невмотивовано обрав щодо ОСОБА_2 найбільш суворе адміністративне стягнення у виді арешту, оскільки не врахував дані про особу ОСОБА_2, який є учасником бойових дій - учасником АТО у Донецьку та Луганську, де приймав участь у бойових діях спочатку як доброволець, а згодом - як мобілізований до 08 квітня 2016 року.

Також суддею районного суду не було враховано, що ОСОБА_2 усвідомив та визнав свою вину і здатний своє поведінкою, діями та вчинками довести своє виправлення

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника, які підтримали апеляцію та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляції, вважаю, що апеляція підлягає до задоволення, а постанову судді належить змінити, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2016 року, про те, що ОСОБА_2 вчинив насильство в сім'ї відносно дружини та матері, в апеляційній скарзі не заперечується.

Разом з тим, суддя апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження, вважає, що вказівка у постанові судді районного суду на те, що 16 липня 2016 року ОСОБА_2 вчинив фізичне насильство сім'ї відносно дружини та матері є безпідставною, оскільки в матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_2 застосовував таке насильство до потерпілих.

З наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 9, 10) убачається, що ОСОБА_2 погрожував потерпілим, вигонив їх з дому, але потерпілі не вказували на те, що 16 липня 2016 року з боку ОСОБА_2 до них застосовувалась фізична сила.

Тому у постанови судді районного суду щодо ОСОБА_2, у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 294 КУпАП, слід виключити посилання на застосування фізичного насильства.

Дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП кваліфіковані правильно. Хоча у постанові судді і не зазначено, що ОСОБА_2 протягом року піддавався адміністративному стягненню, проте в матеріалах справи є постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді громадський робіт на строк тридцять годин (а.с. 25), тому у даному провадженні його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 173 КУпАП.

У постанові судді районного суду зазначено, що при обиранні адміністративного стягнення щодо ОСОБА_2 враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини та наявність обставин, що обтяжують відповідальність.

Проте, пославшись на дані та обставини, які підлягають врахуванню при обранні адміністративного стягнення, суддя районного суду фактично не врахував ці дані та обставини.

Так, згідно з матеріалами справи ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини та матері, яке полягало у тому, що 15 та 16 липня 2016 року вигонив потерпілих з дому.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вчинення ОСОБА_2 фізичного насильства щодо потерпілих, то ця обставини не повинна враховуватись при обранні виду та розміру адміністративного стягнення.

У постанові судді районного суду не зазначено, які дані про особу порушника були враховані суддею. Разом з тим, з матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій та до 08 квітня 2016 року проходив військову службу старшим навідником реактивної артилерії при проведенні АТО в Донецьку та Луганську (а.с. 35, 36), а тому не виключено, що неправомірна поведінка порушника могла бути викликана посттравматичним синдромом учасника бойових дій.

ОСОБА_2 визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому, проте його ставлення до вчиненого правопорушення при обранні адміністративного стягнення суддею районного суду враховано не було.

Суддя апеляційного суду, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, вважає, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу ОСОБА_2 та його ставлення до вчиненого правопорушення адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту є занадто суворим та не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника.

З урахуванням вищенаведених обставини суддя апеляційного суду вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП, до ОСОБА_2 слід застосувати стягнення у виді штрафу.

Отже, постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 рокущодо ОСОБА_2 слід змінити і в частині адміністративного стягнення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

В порядку ч. 7 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 рокущодо ОСОБА_2 змінити - виключити з мотивувальної частини постанови вказівку на вчинення фізичного насильства.

Цю ж постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення: замість стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб призначити ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва Ковальська В.В.