АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1012/2016 Постанова винесена суддею Жмудь В.О.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Горбулів Черняхівського району Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як встановив суд, 22 травня 2016 року о 02 год. 40 хв. ОСОБА_2, керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_3, та рухався по вул. Кільцева дорога в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння (1,01 %). Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу «Драгер Алкотест-6810», ARAM 3555, тест № 4666 в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, а також правильність висновків про його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить змінити постанову судді місцевого суду в частині виду адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік на штраф.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що при накладенні на нього адміністративного стягнення судом першої інстанції не було враховано пом'якшуючих обставин, зокрема, що він вперше притягається до адміністративної відповідальності, щиро кається у вчиненому, а також дані про те, що він використовує автомобіль у допомозі своїм батькам похилого віку, які проживають у сільській місцевості та ведуть натуральне господарство, а тому позбавлення його права керування транспортним засобом призведе до суттєвого погіршення становища його родини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у постанові, доведена наявними в справі та дослідженими судом доказами, зокрема підтверджується даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серія АП2 № 335931 (а.с. 1); у результатах з показником 1,01 % проведеного щодо ОСОБА_2 тесту із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер Алкотест-6810» ARAМ 3555, тест № 4666 (а.с. 2); у письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 22 травня 2016 року щодо обставин проведення тестування ОСОБА_2 спеціальним технічним засобом «Драгер», результат якого був позитивний (а.с. 3); а також у поясненнях самого ОСОБА_2, який в суді повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому.

Не оспорює ОСОБА_2 свою винуватість за ч. 1 ст. 130 КУпАП і в суді апеляційної інстанції.

Що стосується доводів ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про суворість накладеного стягнення, то вони є безпідставними.

Так, при накладенні на ОСОБА_2 стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та є умисним, особу правопорушника і його відношення до вчиненого, зокрема, визнання вини та щире каяття, молодий вік ОСОБА_2, а також те, що він не працює і за відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, наклав на ОСОБА_2 стягнення в межах строків, встановлених ст. 38 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Посилання апелянта на суттєве погіршення матеріального становища його родини у зв'язку з неможливістю використовувати транспортний засіб, не заслуговують на увагу, оскільки апелянтом доказів в цій частині суду не надано. До того ж такі обставини в даному випадку, з огляду на характер вчиненого правопорушення, не є достатньою підставою для зміни судового рішення.

Враховуючи викладене, вважаю, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, отже підстав для її зміни немає.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П.Павленко