Справа №150/464/16-п
Провадження по справі №3/150/181/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Л.П. Цимбалюк, розглянувши матеріали, які надійшли від Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП Головного управління національної поліції України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. Авер*янова, 60 Чернівецького району Вінницької області, громадянки України, непрацюючої

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2016 року близько 20-ї години 00 хвилин в с. Бабчинці по вул.Авер*яноваЧеернівецького району Вінницької області ОСОБА_1 нанесла декілька ударів громадянці ОСОБА_2, вчинивши таким чином своїми діями дрібне хуліганство, відповідальність за що передбачена ст.173 КпАП України.

Свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, ОСОБА_1 визнала, також вона доведена матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №210157, складеним 15.08.2016 року інспектором Чернівецького ВП Фіяло А.В.; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2; висновком Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП Головного управління національної поліції України у Вінницькій області від 12.08.2016 року про результати розгляду повідомлення ОСОБА_3.

Приймаючи рішення щодо застосування адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, враховую її характеризуючі дані, те, що дана особа вперше притягується до адміністративної відповідальності, повністю переосмислила свої вчинки, кається у вчиненому, зауваживши, що в подальшому подібних порушень не допускатиме, а тому оцінюючи в сукупності викладене приходжу до висновку, що такі види адміністративного стягнення за вчинене правопорушення як громадські роботи та адміністративний арешт є занадто суворими відносно ОСОБА_1 Адміністративне стягнення у вигляді виправних робіт відносно ОСОБА_1 не може бути застосовано, оскільки, остання ніде не працює, у неї відсутнє постійне місце роботи та регулярний заробіток, з якого б можна було проводити відрахування.

Тому, ґрунтуючись на засадах справедливості та виваженості, задля досягнення мети адміністративного стягнення, керуючись законом та правосвідомістю, приходжу висновку, що єдино вірним та правильним буде застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 вище зазначеного Закону у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлена - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII затверджено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень.

Виходячи із положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, N 3674-VI, приходжу до висновку про стягнення із ОСОБА_1, на яку накладається адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, судового збору.

На підставі Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI та керуючись ст., ст.173, 280, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України та застосувати відносно неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 /п*ятдесят однієї/ гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 275 /двохсот сімдесяти п'яти/ гривень 60 копійок.

Дана постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КпАП України особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

Відповідно до ст.307 КпАП України штраф повинен бути сплачений правопорушником не пізніше як через п*ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у визначений законодавством термін в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до ст.308 ч.2 КпАП України.

Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу, подаються до суду до набрання постанови законної сили.

Суддя: Цимбалюк Л.П.