Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/127/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Солопов Ю. О.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Деревінський С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2016 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Деревінський С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2016 року.

Цією постановою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, перебуває у не зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, має на утриманні двох малолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код № НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір 275 грн. 60 коп.

Справа про адміністративне правопорушення розглянута з участю:

- особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

- захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він, 06.04.2016 року о 14 год. 50 хв. в порушення вимог п. 2.5 ПДР України на вул. Родімцева м. Кіровограда керував автомобілем «БМВ 7501», реєстраційний номер НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці ока звужені та не реагують на світло, неприродно біле обличчя).

Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі щодо нього закрити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що висновок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, оскільки відсутні будь-які дані про його фізіологічний стан, а тому накладене судом стягнення є необґрунтованим.

Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що причину зупинки працівниками поліції йому не повідомлено, обшук його автомобіля проводився без дозволу слідчого судді, пояснень від нього не відібрано, протокол про адміністративне правопорушення був складений за вказівкою оперативних працівників.

Заслухавши доповідача, особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, захисника ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, в межах апеляції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Під час розгляду справи районним судом правильно встановлено фактичні обставини справи, що ОСОБА_3, 06.04.2016 року о 14 год. 50 хв. в порушення вимог п. 2.5 ПДР України по вул. Родімцева м. Кіровограда керував автомобілем «БМВ 7501», реєстраційний номер НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці ока звужені та не реагують на світло, неприродно біле обличчя).

Від проходження медичного огляду на визначення стану сп'яніння відповідно до встановленого порядку огляду, ОСОБА_3 відмовився.

Даний висновок районного суду об'єктивно підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення доказами, а саме: - протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 267416 від 06.04.2016 року, яким зафіксовано, що ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, від дачі будь-яких пояснень ОСОБА_3 відмовився та відмовився підписати протокол (а.с.1); - поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, згідно яких 06.04.2016 року в їх присутності, водій ОСОБА_3, який керував автомобілем «БМВ 7501», реєстраційний номер НОМЕР_2, відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп'яніння відповідно до встановленого порядку огляду (а.с.2, 3); - відеозаписом до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 267416 від 06.04.2016 року, яким зафіксовано, як автомобіль «БМВ 7501» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 був зупинений працівником поліції, який представився водію, а під час розмови автомобіль несподівано для працівника поліції став їхати геть, внаслідок чого працівники поліції вимушені були його переслідувати (а.с.6).

Слід зазначити, що пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 та 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Поведінка водія ОСОБА_3 щодо відмови на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичного огляду для визначення стану наркотичного сп'яніння, є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП.

Тому, апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_3, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях і не відповідають дійсності.

Ознаки наркотичного сп'яніння, які були виявлені у ОСОБА_3 і стали підставою для працівника поліції вимагати від нього пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння, зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: зіниці ока звужені та не реагують на світло, неприродно біле обличчя (а.с.1).

Виявлені працівником поліції у ОСОБА_3 ознаки наркотичного сп'яніння, відповідають ознакам наркотичного сп'яніння, визначених у п. 4 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція).

При цьому відповідно до вимог п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Доводи апеляції ОСОБА_3, що працівники поліції проводили обшук його автомобіля без дозволу слідчого судді, за вказівкою оперативних працівників, апеляційний суд визнає такими, що не стосуються обставин вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправомірні дії працівників поліції стосовно обшуку автомобіля, а також порушення прав і законних інтересів ОСОБА_3 під час досудового розслідування, якщо таке мало місце, оскаржуються в порядку про який відомо захиснику ОСОБА_5, а не в порядку апеляційного перегляду рішень суду першої інстанції у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, апеляційний суд ураховує, що в наданих захисником ОСОБА_5 документах, зокрема із протокол допиту ОСОБА_3 в якості свідка, протоколу обшуку автомобіля «БМВ-7501», реєстраційний номер НОМЕР_2, свідчить, що ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а в автомобілі перевозив мисливський ніж та суху речовину зеленого кольору для власного вживання.

Факт того, що працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2№267416 від 06.04.2016 року помилково зазначено час вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (невірно вказані хвилини вчинення правопорушення), не спростовує висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення і доводи апеляційної скарги в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що за обставин, встановлених судом першої інстанції, 06.04.2016 року під час керування транспортним засобом, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, і в цьому немає жодного сумніву.

Даний висновок ґрунтується на достовірних, належних, допустимих і достатніх доказах, зібраних відповідно до вимог ст. 251 КУпАП і правильно оцінених судом першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіркою матеріалів адміністративної справи, упередженого ставлення суду першої до ОСОБА_3 не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі зібраних у справі доказів у їх сукупності, правильно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтовано визнав його винуватим та наклав на нього адміністративне стягнення.

За таких обставин, доводи апеляції, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ухвала суду першої інстанції підлягає скасування, а провадження по справі закриттю, є безпідставними.

При визначені виду і розміру накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, районним судом хоча належно не вмотивовано, але в повній мірі враховано характер вчиненого ним правопорушення, його особу, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність і майновий стан, а отже дотримано вимог ст. 33 КУпАП та забезпечено досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної у ст. 23 КУпАП.

За своїм видом і розміром накладене на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік буде сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляції ОСОБА_3, а тому постанову суду першої інстанції залишає без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2016 року щодо ОСОБА_3, без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області С.М. Деревінський