АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/372/16 Головуючий у першій інстанції: Ребров С.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справахАпеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю: ОСОБА_3 та його захисника-адвоката Хейлика В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого провідним спеціалістом юристом, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що 26.04.2016 року о 17:13 годині, водій ОСОБА_3, в порушення вимог п.п. 2.3(б), 13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по проспекту Слобожанському в м. Дніпропетровську, рухаючись в напрямку м. Підгородне, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, що рухався попереду в попутному напрямку, чим спричинив механічних пошкоджень транспортним засобам та завдав механічних пошкоджень, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що на його думку постанова є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, оскільки не було записано друкованими літерами інформацію про поліцейського. Також у порушення ст. 254 КУпАП йому не було видано копію другого протоколу. В зв'язку з чим вважає, що протокол не є доказом у даній справі.

Крім того апелянт зазначає, що він звернувся до судового експерта та було проведено авто технічне дослідження від 18.05.2016 року № д18/10.1-18 в якому було встановлено, що в його діях не було порушень ПДР України, а у водія ВАЗ-2104 ОСОБА_5 було встановлено порушення п. 10.1 ПДР України. Але зазначає, що зазначене дослідження було проігноровано.

Також вказує, що у даному разі потрібно з'ясувати характер та черговість порушень ПДР кожного з водіїв, але вказує, що цього також не булу встановлено судом.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник-адвокат Хейлик В.В., підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_3, підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_5 не з'явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі вказаної особи.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скаргапідлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції не були виконано.

Доводи апелянта про те, що постанова суду необґрунтована та про те, що суд формально віднісся до розгляду справи в суді, є такими, що заслуговують на увагу.

Враховуючи те, що ст. 124 КУпАП, за змістом свого викладення відноситься до бланкетних норм, тобто її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.п. 2.3(б) та 13.1 Правила дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення п.п. 2.3(б) та 13.1 Правил дорожнього руху, котрий зазначений у протоколі працівником поліції, і позбавлений можливості перекваліфікації.

Так з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 066335 від 26 квітня 2016 року вбачається, що 26 квітня 2016 року о 17:13 годині, водій ОСОБА_3, в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по проспекту Слобожанському в м. Дніпропетровську, рухаючись в напрямку м. Підгородне, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, що рухався попереду в попутному напрямку.

У відповідності до п.п. 2.3(б) та 13.1 Правила дорожнього руху України водій для забезпечення дорожнього руху зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_3, він рухався по проспекту Слобожанському в м. Дніпрі, в напрямку м. Підгородне по крайній лівій смузі, швидкість була приблизно 60 км/год. Проїжджаючи біля магазину АТБ він побачив, як з'явився автомобіль «ВАЗ-2104» та перетнувши дві суцільні лінії в безпосередній близькості з його автомобілем виїхав на його смугу руху. Щоб уникнути зіткнення він прийняв руля в ліво, оскільки автомобіль «ВАЗ» рухався в право, але уникнути зіткнення не вдалося тому, що автомобіль «ВАЗ» в близькості змінив свій рух.

З письмових пояснень водія ОСОБА_3 вбачається, що його пояснення, щодо руху автомобіля «ВАЗ» є аналогічними, тим які він надав у суді апеляційної інстанції. (а.с.5,6)

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_6 також вбачається, що у вищезазначений період часу він бачив, як рухався автомобіль «Шкода» приблизно зі швидкість 65 км/год в лівому ряду. В районі вул. 8 марта, між двома суцільними смугами руху рухався автомобіль «ВАЗ» червоного кольору та різко повернув вправо, чим спричинив зіткнення з автомобілем «Шкода».(а.с.3)

Покази вказаного свідка узгоджуються з показами ОСОБА_3 щодо руху автомобіля «ВАЗ» та механізму зіткнення автомобілів.

Схемою дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано рух обох автомобілів та зазначено на зворотному боці - пошкодження транспортних засобів, які були отримані. З вказаною схемою обоє водіїв погодилися та підписали (а.с.2)

Отже з вище зазначених доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що в напрямку руху автомобіля «Шкода Октавіа» під керуванням ОСОБА_3 в його смузі руху не було автомобіля «ВАЗ», тобто обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.

Таким чином, підчас перегляду, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було помилково встановлено, що водієм ОСОБА_3 було порушено п.п. 2.3(б) та 13.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того суд апеляційної інстанції не бере до уваги пояснення водія ОСОБА_5 щодо того, що він рухався по лівій смузі руху тому, що його пояснення спростовуються поясненнями ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6, які є між собою логічними та послідовними.

Пояснення ОСОБА_3 узгоджуються також з даними зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_5, де зазначено, що як раз ОСОБА_5 у вказаний день та час подій, виїхав з вул.8 березня на пр. Слобожанський, здійснивши поворот наліво, перетнувши суцільну лінію розмітки 1.1, чим спричинив перешкоду автомобілю під керуванням ОСОБА_3, що рухався позаду нього в попутному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів (копія наявна в матеріалах справи).

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.294, п. 1 ст. 247КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

ПостановуДніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень - скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун