АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» серпня 2016 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області ОСОБА_1, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Сереф на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 червня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 червня 2016 року, ОСОБА_2 Сереф, 05 серпня 1955року народження, турок за національністю, громадянин ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 122-4 КпАП України, та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді 10 (десяти) діб адміністративного арешту, стягнуто з ОСОБА_2 Сереф 275 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно постанови районного суду 30.03.2016 року о 10 год. 00 хв. в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 53, водій автомобіля НОМЕР_1, після чого залишив місце пригоди чим порушив п.2.10 Правил дорожнього руху України.

На вказану постанову ОСОБА_2 Сереф подав апеляцію, в якій просить поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови та прийняти нову постанову якою визнати апелянта невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та закрити провадження у справі, внаслідок неврахування районним судом всіх обставин справи а саме того, що апелянт не заперечує, що допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ -21073 державний номер СЕ 8445ВС під керуванням водія ОСОБА_4, що рухався в попутному напрямку.

Дотичного зіткнення ОСОБА_2 Сереф не відчув внаслідок габаритів автомобіля «Audi Q7», про зіткнення апелянту стало відомо тільки ввечері 30.03.2016 року від працівників поліції якими він був зупинений.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції на які посилався апелянт, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Справа №33/794/104/16 Головуючий у І інстанції Данилюк М.І.

Категорія ст. 122-4 КУпАП Доповідач Струбіцька О.М.

Строк на апеляційне оскарження постанови районного суду щодо ОСОБА_2 Сереф підлягає поновленню, так як вбачається із матеріалів адміністративного провадження Шевченківський районний суд м. Чернівці цілком не повідомляв ОСОБА_2 Сереф за вказаною ним адресою, про розгляд адміністративної справи щодо нього.

Апеляційним судом встановлено, що провадження щодо ОСОБА_2 Сереф про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП проведено з порушенням ст.55, 59 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вимог ст.268 КУпАП.

ОСОБА_2 Сереф являється громадянином ОСОБА_3, українською мовою не володіє.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП1№980562 від 30 березня 2016 року, та схема до протоколу оформлені українською мовою, без залучення свідків.

У схемі до протоколу вказано як водія транспортного засобу ВАЗ 21073 днз СЕ 8445 ВЕ, з яким сталося згідно даних протоколу, зіткнення, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, цю особу зазначено у рапорті відповідального працівника поліції (а.с.2, 6 ).

Відібрано пояснення як у потерпілого, не у ОСОБА_4, а у ОСОБА_5 при цьому не зазначено, яке відношення має ця особа до зазначених подій (а.с.5).

У матеріалах справи пояснення ОСОБА_4 відсутнє.

Постановами Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11 квітня 2015 року, та 15 квітня 2016 року, протокол про адміністративне правопорушення по даному провадженні двічі направлявся в управління патрульної поліції Національної поліції України для належного оформлення.

Районний суд розглядаючи справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Сереф не повідомив його про дату судового розгляду, про що свідчить відсутність у провадженні документів про повідомлення, крім того, суд зазначив у постанові, що розцінює його неявку намагання уникнути відповідальності як скоєне, з чим неможливо погодитися, так як особа не була повідомлена судом про розгляд справи щодо нього жодним чином.

У відповідності до вимог ст.268 КУпАп справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час відсутності особи можна розглядати лише тоді, коли є дані про належне іі сповіщення її.

Районний суд не мотивував на підставі яких доказів прийшов до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 Сереф, не дав належної оцінки матеріалам провадження, зокрема, вищевказаним розбіжностям у оформленні процесуальних документів відповідальними працівниками патрульної поліції у м. Чернівцях Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Постанова районного суду не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Наявні матеріали провадження не давали районному суду правових підстав притягнути ОСОБА_2 Сереф до адміністративної відповідальності, без наведення доводів та доказів, які вказують про доведеність його у скоєнні адміністративного правопорушення.

Районний суд проігнорував ряд процесуальних порушень, допущених при оформленні матеріалів щодо ОСОБА_2 Сереф, не дав їм належної правової оцінки:

-як особі яка не володіє українською мовою, ОСОБА_2 Сереф не було розяснено процесуальних прав передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

-порушення права на захист ОСОБА_2 Сереф,

-у матеріалах провадження вказано різні особи, з транспортним засобом яких, відбулося зіткнення, у особи, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснення не відбиралося.

-фактично ОСОБА_2 Сереф був позбавлений можливості розуміти за які дії його притягають до адміністративної відповідальності, і як наслідок був позбавлений можливості себе захищати.

З порушенням процесуальних прав ОСОБА_2 Сереф відбувся судовий розгляд у районному суді, де він через неповідомлення його про розгляд справи був позбавлений можливості бути присутнім при розгляді матеріалів щодо нього та реалізувати свої справа передбачені ст.268 КУпАП.

Районний суд не послався у мотивувальній частині оскаржуваної постанови на доводи, якими можна було підтвердити зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення подію. Фактично такі докази відсутні у матеріалах про адміністративне правопорушення, тому районний суд повинен був їм дати належну правову оцінку, що не було зроблено.

Накладення районним судом до ОСОБА_2 Сереф адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту не відповідає вимогам ст.23, 33, 34 КУпАп.

Районний суд не зазначив обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність, хоча послався, що їх враховує.

У відповідності до вимог ст.32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках

Винятковості застосування такого виду стягнення до ОСОБА_2 Сереф районний суд не вказав, так само як і вказав, чому не застосовує інші стягнення, які передбачені ст.122-4 КУпАП.

Фактично як інспекторами патрульної поліції у м. Чернівцях Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, так і районним судом не було надано можливості реалізувати своє право на захист ОСОБА_2 Сереф.

Наявні матеріали адміністративного провадження не дають правових підстав притягнення ОСОБА_2 Сереф до адміністративної відповідальності через відсутність доказів відповідно до ст.251 КУпАП, порушення процесуальних прав ОСОБА_2 Сереф передбачених ст.268 КУпАП з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення та провадження справи у районному суді.

Обовязок суду забезпечити право на справедливий суд та захист закріплено ст. 55, 59 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»

У пункті 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції».

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Веренцов проти України» від 11 квітня 2013 року Європейський Суд з прав людини встановив, що рішення судів мають адекватно вказувати підстави на яких вони ґрунтуються, особі повинно бути надані адекватний час і засоби для підготовки свого захисту, можливості організації свого захисту надання суду, аргументів захисту.

Вданому випадку щодо ОСОБА_2 Сереф районний суд не вказав у своїй постанові підстави на яких вона ґрунтується, не надав можливості мати захист.

За наведених обставин оскаржувана постанова районного суду підлягає скасуванню, провадження закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 32, 34, 245, 247 ч.1, 251, 268, 283, 293, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Сереф - задовольнити.

Скасувати постанову Шевченківського районного суду Чернівецької області від 07 червня 2016 року відносно ОСОБА_2 Сереф.

Провадження щодо ОСОБА_2 Сереф за 122-4 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області ОСОБА_1

Копія вірна: Суддя О.М. Струбіцька