Справа № 357/5939/16-п Головуючий у І інстанції Закаблук О. В.
Провадження № 33/780/455/16 Доповідач у 2 інстанції Авраменко
Категорія 12.08.2016

ПОСТАНОВА
Іменем України

12 серпня 2016 року м. Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області Авраменко М.Г.
за участю:

особи, щодо якої закрито адміністративне провадження ОСОБА_1

захисника Речицької Я.О.

військового прокурора Яковченка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києвісправу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою військового прокурора Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2016 року, якою адміністративне провадження щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пярну, Естонія, українця, громадянина України, займаючого посаду начальника продовольчої служби в/ч ПП НОМЕР_1 , капітана, проживаючого по АДРЕСА_1 ,-
за ст. 172-15 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19.15.2016, капітан ОСОБА_1 , будучи начальником продовольчої служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , являючись відповідальною військовою службовою особою за організацію харчування особового складу в солдатській їдальні, санітарний стан об`єктів служби, доброякісне харчування військовослужбовців військової частини, не забезпечив, додержання санітарно-гігієнічних вимог при приготуванні та прийманні їжі, утриманні приміщень їдальні, а також столово - кухонного посуду не проконтролював, внаслідок чого у період з 23 по 24 березня 2016 року до інфекційного відділення Білоцерківського військового госпіталю госпіталізовано із захворюванням на харчову токсикоінфекцію 14 військовослужбовців строкової військової служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , харчування яких в солдатській їдальні напередодні захворювання здійснювалося працівниками ТОВ «УКРПРОДАКОРД ОР».
Крім того, достовірно знаючи про групове захворювання військовослужбовців внаслідок порушення вказаних санітарно-гігієнічних вимог суб`єктом господарювання, капітан ОСОБА_1 встановлені висновками комісій порушення умов договору щодо якості послуг в щоденному та зведеному актах приймання наданих послуг щодо забезпечення харчуванням не зафіксував, заходів щодо оформлення окремого акту порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання не вжив та у зведеному акті № 9 за період з 21 по 31 березня 2016 року засвідчив якість наданих послуг з харчування та їх відповідність санітарно-гігієнічним вимогам, у зв`язку із чим безпідставно оплачено ТОВ «УКРПРОДАКОРД ОР» неякісно надані послуги, штрафні санкції не стягнуто.
Таким чином, капітан ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, являючись військовою службовою особою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи начальником продовольчої служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не виконував покладені на нього службові обов`язки, чим вчинив недбале ставлення до військової служби, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, недбале ставлення військової особи до військової служби.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2016 року адміністративне провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП.
Не погоджуючись із таким рішенням, військовий прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.
На думку прокурора, висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, також судом допущено порушення норм матеріального та процесуального законодавства.
Крім того, на думку прокурора, суд не вірно виклав у постанові фактичні обставини справи, та не всі докази прийняв до уваги.
Так, прокурор посилається на рішення суду, в якому зазначено, що ОСОБА_1 за результатами службового розслідування за порушення вимог ст. 97 Статуту внутрішньої служби ЗС України притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани, через що, на думку суду, прокурором, в порушення вимог ст. 61 Конституції України, за теж саме правопорушення був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Однак, прокурор зазначає, що притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.172-15 КУпАП не суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, а акт службового розслідування комісії управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 07.05.2016 №189, згідно якого ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, є доказом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення.
Прокурор не погоджується із висновком суду про «неналежні докази обвинувачення», оскільки в КУпАП відсутні такі поняття.
Крім того, прокурор вказує, що ОСОБА_1 , відповідно до своїх обов`язків, повинен був розуміти на момент підписання зведеного акту №9 за період від 21 по 31 березня 2016 року, що 14 підлеглих військовослужбовців строкової служби знаходяться у медичному закладі з діагнозом «гострий ентероколіт», і знати, що ці військовослужбовці харчуються тільки в солдатській їдальні і харчове отруєння вони могли отримати виключно внаслідок надання неякісних послуг з харчування працівниками ТОВ «Укрпродакорд-ВР».
На думку прокурора, судом не враховано, що до моменту підписання ОСОБА_1 зведеного акту №8 за період з 21 по 31 березня, у військовій частині проведено службове розслідування за фактом спалаху гострого кишкового захворювання серед особового складу, за результатами якого видано наказ командира військової частини № НОМЕР_2 , у якому зазначено, що всі 14 захворілих військовослужбовців харчувалися їжею виключно, виготовленою у солдатській їдальні; у кухонного працівника ТОВ «Укрпродакорд-ОР» ОСОБА_2 виявлено ріст патогенного стафілококу; в одній пробі продуктів харчування у виготовлених 24 березня 2016 року виявлено стафілокок, а в двох пробах виявлено перевищення титру колі-форм.
Також, не враховані пояснення, надані ОСОБА_1 прокурору про те, що він особисто був присутнім під час роботи 24 березня 2016 року у військовій частині комісії 10 регіонального санітарно епідеміологічного управління Міністерства оборони України, у зв`язку із чим йому було відомо у цей же день про виявлені вказаною комісією недоліки в організації харчування військовослужбовців з боку працівників ТОВ «Укрпродакорд-ВР».
На думку прокурора, в матеріалах справи наявні достатні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-15 КУпАП, а висновок суду першої інстанції є необгрунованим та не відповідає фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку вимог та доводів своєї апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого та його захисника проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, приходжу до наступного.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

Вказаних вимог закону, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як убачається з матеріалів провадження, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19.05.2016, капітан ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-15 КУпАП, що проявилось у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби.
Суд першої інстанції, вивчивши матеріали провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

На думку суду, доводи прокурора про те, що акт службового розслідування комісії управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 29.03.2016 №209 та наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 07.05.2016 №189 є доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, не ґрунтуються на матеріалах провадження.
З висновку акта службового розслідування комісії управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №209 від 29.03.2016 убачається, що харчове отруєння військовослужбовців найвірогідніше відбулося 22 березня 2016 року після вживання ними готових страв під час обіду або вечері, приготовлених в солдатській їдальні військової частини пп НОМЕР_3 від кухонного працівника ОСОБА_2 . Суд першої інстанції дав вірну правову оцінку вказаному акту, що таке припущення не може бути належним доказом винуватості ОСОБА_1 у недбалому ставленні до військової служби, з чим погоджується і апеляційний суд.
Крім того, посилання прокурора на відсутність в Кодексі про адміністративні правопорушення такого терміну, як неналежні докази обвинувачення, у зв`язку із чим, на думку прокурора, будь які докази повинні сприйматися як допустимі, є наслідком неправильного тлумачення понять та поверхового сприйняття букви закону. Так, суд першої інстанції, керуючись вказаним терміном, діяв згідно Конституції України та Європейської Конвенції, з метою недопущення обвинувачення особи у вчиненні діяння, доказом вчинення якого є припущення.
Суд звертає увагу на те, що солдатська їдальня, в якій сталось харчове отруєння, до 24.03.2016 не відносилась до відання військової частини пп НОМЕР_1 та її посадових осіб, оскільки, лише Наказом №11 «Про призначення старшого по військовому містечку № НОМЕР_4 » від 24.03.2016 організацію та контроль за харчуванням особового складу військового містечка № НОМЕР_4 поклали на посадових осіб військової частини НОМЕР_5 (польова пошта НОМЕР_1 ).
Стверджувати про винуватість ОСОБА_3 у недбалому ставленні до військової служби, не зробивши детальний аналіз повноважень інших службових осіб, які пов`язані з роботою в їдальні, є неприпустимою неповнотою з боку відповідальних органів.
Доводи прокурора про недбале здійснення контролю з боку ОСОБА_3 за якістю харчових продуктів, суперечить обставинам справи, оскільки, особисту відповідальність за якість продуктів, з яких готується їжа, додержання санітарно гігієнічних вимог, несуть чергові фельдшери відповідно до Наказів командира військової частини. До початку видачі готової їжі її якість перевіряється посадовими особами військової частини, що полягає у визначенні харчових якостей їжі й об`єму та маси порцій.
Доводи прокурора про обізнаність ОСОБА_1 у причині отруєння службовців та незаконне підписання договору у зв`язку із цією обізнаністю є безпідставними, оскільки відповідно до п. 2.4. Договору №268/2/15/100 від 18.11.2015, підставою для складання акта приймання за кількісними показниками є виконання звіт-заявок, а за якісними показниками приготовленої їжі дані книги обліку контролю за якістю приготування їжі, в яких містяться підписи осіб, які безпосередньо відповідальні за це. У зв`язку із наведеним, у ОСОБА_3 не було підстав для відмови від складання та передачі на підпис актів.
Будь-яких інших порушень вимог матеріального та процесуального права, які б тягли за собою зміну чи скасування постанови суду, під час апеляційного розгляду судом встановлено не було, у зв`язку із чим, вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,--
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора зашити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2016 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Суддя: