Справа 688/2563/16-п
№ 3/688/392/16
Постанова

Іменем України

06 липня 2016 року м.Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., при секретарі судового засідання Гавриловій Н.К., з участю прокурора Семенюка Р.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка матеріали, які надійшли від керівника Шепетівської місцевої прокуратури про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Брикуля Шепетівського району Хмельницької області, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, жительки АДРЕСА_1, працюючої на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

за ч. 1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, обіймаючи посаду ІНФОРМАЦІЯ_2, повноваження якої підтверджено рішенням Першої сесії Старобейзимської сільської ради VІІ скликання від 11.11.2015 року, являючись посадовою особою органу місцевого самоврядування, віднесеною до 4 категорії посад, якій присвоєно 7 ранг та відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, попередженою про спеціальні обмеження, встановлені цим Законом, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» не повідомила сесію Старобейзимської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про реальний конфлікт інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, ОСОБА_1 не повідомляла сесію Старобейзимської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про реальний конфлікт інтересів між нею та її чоловіком ОСОБА_3, який працює спеціалістом з питань комунальної власності і землекористування у Старобейзимській сільській раді Шепетівського району Хмельницької області та діючи в умовах реального конфлікту інтересів, використовуючи свої владні повноваження, видавала розпорядження № 5 від 21.01.2016 року, №6 від 21.02.2016 року, №9 від 22.03.2016 року та № 15 від 25.04.2016 року про преміювання свого чоловіка ОСОБА_3 в розмірі 50% посадового окладу за період з січня по квітень 2016 року.

На підставі вищевказаних розпоряджень та згідно відомостей нарахування заробітної плати по Старобейзимській сільській раді за січень 2016 року № 2, за лютий 2016 року №4, за березень 2016 року №6, за квітень 2016 року № 8, за період з січня по квітень 2016 року ОСОБА_3 було нараховано та виплачено премії в загальному розмірі 3101 грн., а саме за січень 2016 року в розмірі 689 грн., лютий 2016 року - 689 грн., за березень 2016 року - 861 грн. 50 коп., за квітень 2016 року - 861 грн. 50 коп.

Приймаючи до уваги те, що преміювання працівників, в тому числі й спеціаліста з питань комунальної власності і землекористування ОСОБА_3, не є обов'язковим видом оплати праці, а являється лише методом стимулювання такої праці, розмір та порядок нарахування якого залежить від особистого вкладу кожного працівника в загальні результати роботи, а тому, приймаючи рішення про преміювання, оформляючи та підписуючи розпорядження, ОСОБА_1 мала приватний інтерес, який полягав у можливості встановлення близькому родичу - чоловіку ОСОБА_3 певних матеріальних благ, покращення матеріального становища, тобто, фактично свідчило, про перебування її в умовах реального конфлікту інтересів, при цьому вона не повідомила сесію Старобейзимської сільської ради VІІ скликання про наявність реального конфлікту інтересів в службовій діяльності, пов'язаного з виникненням суперечностей між її приватними інтересами, та службовими повноваженнями Старобейзимського сільського голови, які впливають на об'єктивність та неупередженість при прийнятті розпоряджень сільського голови, а також прийняла розпорядження про нарахування та виплату ОСОБА_3 премії за період з січня по квітень 2016 року в умовах реального конфлікту інтересів, таким чином вчинила адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, передбачені ч.1ст. 172-7 КУпАП та ч.2 ст. 172-7 КУпАП

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнала та суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_3 працює у сільській раді на посаді спеціаліста з питань комунальної власності і землекористування з 04.06.2014 року, був прийнятий на роботу на підставі конкурсу та на нього поширюється трудове законодавство. Вона повідомляла сесію Старобейзимської сільської ради про наявність у неї в підпорядкуванні близького родича - чоловіка ОСОБА_3 Після підтвердження її повноважень 11.11.2015 року, нею як сільським головою подана така інформація, яка прийнята депутатами до відома. Також, 25.12.2015 року нею на сесії ради надано письмове повідомлення щодо уникнення конфлікту інтересів під час затвердження «Положення про преміювання працівників Старобейзимської сільської ради» та «Преміювання сільського голови». Крім того, при прийнятті розпоряджень про преміювання чоловіка ОСОБА_3 за січень-квітень 2016 року вона керувалась відповідним «Положенням про преміювання», яке було затверджене сесію сільської ради, у якому відсутні виключення у преміюванні та відсутня процедура преміювання осіб, щодо яких є конфлікт інтересів. У ньому відсутня вказівка про необхідність звернення до сесії сільської ради про наявність реального конфлікту інтересів перед видачею кожного розпорядження про преміювання ОСОБА_3. Крім того, вважає, що прокуратура не вправі була здійснювати відповідну перевірку, протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженою на те особою, в зв'язку з чим провадження у справі необхідно закрити за відсутністю в її діях складу правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Захисник ОСОБА_2 надав суду аналогічні пояснення, просив закрити провадження у вказаній справі за відсутності в її діях складу правопорушення. В той же час, в разі, якщо суд прийде до висновку на наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, просив суд провадження закрити у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення за ст. 22 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні просив суд визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні корупційних діянь, оскільки її вина повністю підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУАП, не зважаючи на не визнання нею вини, доведена з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

Адміністративна відповідальність за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП настає відповідно за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до статті 172-7 КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ч.6 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - при здійсненні наданих повноважень сільський, селищний, міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою.

Згідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»:

1) корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

2) приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

3) реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

4) близькі особи - особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта.

Відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Згідно ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень сільський, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови обласної, районної ради зобов'язаний негайно доповісти про це відповідній раді та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів.

ОСОБА_1, обіймаючи посаду Старобейзимського сільського голови, була попереджена про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про засади запобігання і протидії корупції» та з їх вимогами ознайомлена, що підтверджується відповідним попередженням, що містяться в матеріалах справи.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних правопорушень підтверджується дослідженими судом матеріалами справи, а саме: даними протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 23.06.2016 року; розпорядженнями сільського голови № 5 від 21.01.2016 року, №6 від 21.02.2016 року, №9 від 22.03.2016 року та № 15 від 25.04.2016 року «Про преміювання працівників апарату управління сільської ради», рішенням третьої сесії Старобейзимської сільської ради VІІ скликання від 25.12.2015 року № 4 та додатком 3 до вказаного рішення, відомостями нарахування заробітної плати по Старобейзимській сільській раді за січень 2016 року № 2, за лютий 2016 року №4, за березень 2016 року №6, за квітень 2016 року № 8, даними свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 31.10.1987 року Старобейзимською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області.

Суд відхиляє пояснення ОСОБА_1 та її захисника, що остання 04.06.2014 року повідомляла сесію Старобейзимської сільської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів, про що ними надано рішення тридцять третьої позачергової сесії Старобейзимської сільської ради VІ скликання № 1 від 04.06.2014 року, оскільки вказане рішення мало місце за часів Старобейзимської сільської ради попереднього скликання. Крім того, надані ОСОБА_1 та її захисником ОСОБА_2 протоколи першої сесії Старобейзимської сільської ради VІІ скликання від 11.11.2015 року та третьої сесії Старобейзимської сільської ради VІІ скликання від 25.12.2015 року, з яких вбачається що відразу після підтвердження її повноважень, остання повідомляла сесію про наявність у неї реального конфлікту інтересів, суд розцінює як підтвердження того, що ОСОБА_1 була добре обізнана з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» та про необхідність повідомлення сесії ради у разі виникнення у неї конфлікту інтересів, чого не зробила за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та незважаючи на це прийняла розпорядження № 5 від 21.01.2016 року, №6 від 21.02.2016 року, №9 від 22.03.2016 року та № 15 від 25.04.2016 року про преміювання свого чоловіка.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила, що вона перед виданням розпорядження про преміювання чоловіка ОСОБА_3, який є працівником апарату сільської ради, щоразу не повідомляла сесію про наявність реального конфлікту інтересів та сесія рішень про його преміювання не приймала.

В даному випадку ОСОБА_1 повинна була утриматися від підписання вищевказаних розпоряджень та повідомити раду про наявність конфлікту інтересів у зв'язку з необхідністю начислення її чоловіку премії, тобто була зобов'язана вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання реального конфлікту інтересів, чого не було здійснено останньою.

Також, не заслуговують на увагу пояснення ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 про те, що протокол складено не уповноваженою на те особою, оскільки відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.ст. 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення в тому числі за ст.ст. 172-4 - 172-20 КУпАП має право складати прокурор.

Відповідно до ч.1 ст. 172-7 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно ч.2 ст.172-7 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Аналіз наведених доказів в їх сукупності вказує на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП та на доведеність вини останньої.

Суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП.

Законодавство не містить переліку малозначних правопорушень або вказівок на їх ознаки, що дозволяють визначити малозначність правопорушення.

Разом з тим, виходячи із загальної частини КУпАП, малозначними є такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної небезпеки, й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Стаття 22 КУпАП не передбачає обов'язковості звільнення від адміністративної відповідальності за малозначні правопорушення, а передбачає тільки право прийняти таке рішення.

Зважаючи на підвищену суспільну небезпечність корупційних правопорушень, боротьба з якими відповідно до Засад державної антикорупційної політики, затвердженої Законом України «Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки», є одним із пріоритетів держави на даний час, вчинене ОСОБА_1 адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.ч.1 ,2 ст.172-7 КУпАП, не може вважатися малозначним.

А тому, на підставі положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, ступеня вини, обставин, що пом'якшують відповідальність, та відсутність обставин, що обтяжують її відповідальність, вважаю за можливе накласти на ОСОБА_1 на підставі ст. 36 КУпАП стягнення у виді штрафу в мінімальній межі, визначеній санкцією частини статті за більш серйозне з числа вчинених правопорушень, що буде достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та необхідним для запобігання вчинення нових правопорушень.

На підставі ст.ст. 1, 3, 28 Закону України "Про запобігання корупції", ст. ст. 42, 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», керуючись ст.ст. 33, 36, 172-7 ч.ч. 1,2, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення, з урахуванням вимог статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя: С.В. Козачук