АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 липня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, прокурора Мануйленка І.М., справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, працюючого на посаді начальника відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні пов'язаного з корупцією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, будучи суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції", в порушення вимог ст. 28 цього Закону, прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що призвело до неправомірного одержання ним бюджетних коштів в сумі 5348 грн. 46 коп.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка ним була уточнена в ході апеляційного розгляду і в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно нього, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу даного правопорушення.

Провадження № 33/774/422/16 Головуючий у першій інстанції: Іщенко І.М.

Категорія: ч. 2 ст. 172-7 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В обґрунтування уточненої апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в його діянні відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, оскільки, з урахуванням чинного порядку преміювання керівників структурних підрозділів райдержадміністрації, підписуючи накази про особисте преміювання, він не приймав рішень в умовах реального конфлікту інтересів, в розумінні положень чинного антикорупційного законодавства.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі уточнену апеляційну скаргу і просили її задовольнити. ОСОБА_1 наполягав на тому, що при підписанні наказів про преміювання особисто себе, ним не було допущено порушень будь-яких нормативно-правових актів, що регулюють дане питання, відповідно до яких, за своїми службовими повноваженнями, ОСОБА_1 жодним чином не може вплинути на порядок свого преміювання, як керівника структурного підрозділу райдержадміністрації.

Прокурор Мануйленко І.М. в суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, оскільки вважає постанову районного суду законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними. На переконання прокурора, сам факт підписання ОСОБА_1 наказів про особисте преміювання, що ним було зроблено незаконно, вже свідчить про наявність в його діях складу пов'язаного з корупцією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи уточненої апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що уточнена апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Однак, як встановлено апеляційним переглядом, суд першої інстанції, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з'ясував обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, пов'язаного з корупцією і прийшов до необґрунтованого висновку про наявність в діях апелянта складу даного адміністративного правопорушення, який суперечить наявним по справі доказам.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що за обставин, викладених в складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, в діях останнього відсутні ознаки об'єктивної сторони інкримінованого правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Відповідно до протоколу, в вину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", що виразилось у прийнятті ним рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

На думку прокурора, яким складено протокол, про наявність реального конфлікту інтересів свідчить факт підписання ОСОБА_1 наказів про преміювання особисто себе, як керівника структурного підрозділу райдержадміністрації, що призвело до неправомірного одержання ним бюджетних коштів.

При цьому, на чому акцентувалася прокурором увага в судовому засіданні апеляційного суду, такі накази начальником відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області видавалися з перевищенням своїх службових повноважень.

Однак, такий висновок прокурора є помилковим і ґрунтується на неправильному тлумаченні прокурором норм чинного антикорупційного законодавства.

Так, у відповідності до положень ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналіз чинного антикорупційного законодавства України дає підстави для висновку про те, що для терміну реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних компонентів, таких як: приватний інтерес; службове повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Між тим, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, виключно в межах якого і здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення, до повноважень начальника відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_1, у відповідності до Положення про порядок розгляду питань щодо преміювання керівників структурних підрозділів райдержадміністрації та їх заступників, затвердженого розпорядженням голови Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 45-Р-13 від 19 лютого 2013 року, взагалі не відноситься питання преміювання керівників структурних підрозділів райдержадміністрації.

Таким чином, саме посилання в протоколі на прийняття ОСОБА_1 рішень, шляхом видачі наказів про особисте преміювання, поза межами його службових повноважень, виключає наявність в діях ОСОБА_1 ознак об'єктивної сторони пов'язаного з корупцією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Встановлення прокурором факту підписання ОСОБА_1 наказів про особисте преміювання, при наявності достатніх підстав вважати, що це було зроблено поза межами службових повноважень, могло бути підставою для розгляду питання наявності/відсутності в рішеннях, діяннях ОСОБА_1, як службової особи, фактів зловживання службовими повноваженнями, одержання неправомірної вигоди чи інших корупційних правопорушень.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що за обставин, викладених в протоколі про пов'язане з корупцією адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, начальником відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_1 не приймалося рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, матеріалами справи підтверджено, що преміювання ОСОБА_1, внаслідок якого протягом 2015 року ним було одержано бюджетні кошти в загальному розмірі 5348 грн. 46 коп., здійснювалося з дотриманням Положення про порядок розгляду питань щодо преміювання керівників структурних підрозділів райдержадміністрації та їх заступників, затвердженого розпорядженням голови Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 45-Р-13 від 19 лютого 2013 року.

При цьому, за кожним фактом преміювання начальника відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_1, з перелічених в протоколі, головою Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області видавалось відповідне розпорядження.

Проаналізувавши зміст службових повноважень, якими наділений ОСОБА_1 як начальник відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, з урахуванням порядку його преміювання, апеляційний суд приходить до беззаперечного висновку про те, що видаючи накази про преміювання особисто себе, ОСОБА_1 був позбавлений будь-якої об'єктивної можливості вплинути на дане питання, оскільки наявність підстав для преміювання та розмір премії ОСОБА_1 визначались виключно розпорядженнями голови райдержадміністрації.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, як необґрунтована, а провадження у справі про пов'язане з корупцією адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 177-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1, - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294, п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, уточнену в судовому засіданні апеляційного суду, - задовольнити.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні пов'язаного з корупцією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ Н.М. Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач