АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/303/16 Головуючий у І-й інстанції - Лукінова К.С.
Справа № 189/585/16 -п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу першого заступника керівника Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Тарковського Т. на постанову судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Катеринівка, Покровського району Дніпропетровської області, працюючу ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1,

закрито за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою, провадження по адміністративному матеріалу по ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у відношенні ОСОБА_3, закрито відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, мотивоване тим, що встановлені судом фактичні обставини справи, свідчать про те, що заробітна плата і інші виплати зумовлені трудовою угодою та соціальним статусом службової особи не можуть вважатися неправомірною вигодою, а відтак інкриміновані ОСОБА_3, дії не є корупційним діянням.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову у справі, якою визнати винною, притягнути до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. З матеріалів справи вбачається, що суд ретельно не перевірив всі обставини справи, допустив протиріччя та суперечності в оцінці наявних доказів по справі. Суд у своєму рішенні зазначив, що відповідальність може наступати лише при реальному конфлікті інтересів, а відповідальність за невжиття заходів щодо можливого конфлікту інтересів, законодавством не передбачена. Окрім того, судом зазначено, що в діях ОСОБА_3 відсутній умисел на вчинення зазначеного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції, прокурор, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, просив її задовольнити, та визнати ОСОБА_3 винною у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_3, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просила постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши прокурора Грачко В.І., пояснення ОСОБА_3 вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, за постановою Катеринівської територіальної виборчої комісії № 12 від 30.10.2015 року «Про офіційне оприлюднення результатів виборів», ОСОБА_3, була обрана на посаду Катеринівського сільського голови, а тому відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», вона є суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст.172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею виникає у разі вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За вимогами п. 3 та п.4 ч.1 ст. 28 вказаного Закону, зазначені вище особи, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів та вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

За визначенням цього Закону, реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень (ч.1 ст.1 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що згідно розпорядження сільського голови від 27.01.2016 року № 05-кр, «Про виплату премій працівникам апарату сільської ради за січень місяць 2016 року» яким ОСОБА_3 призначила собі премію у розмірі 100% від посадового окладу, а саме в розмірі 2328,00 грн.

24.03.2016 року дане розпорядження було затверджено на черговій сесії Катеринівського сільської ради за № 45-3/VII «Про затвердження розпоряджень сільського голови прийнятих у міжсесійний період»

Однак згідно Заявки № 1 на видачу готівки та перерахування коштів на вкладені рахунки, від 29.01.2016 року, яка була отримана 29.01.2016 року Управлінням державної казначейської служби України у Покровському районі Дніпропетровської області, а також платіжного доручення № 12 від 03.02.2016 року сума в розмірі 20919,04 грн. до якої входить заробітна плата і преміювання апарату Катеринівської сільської ради за січень місяць 2016 року, 05.02.2016 року була виплачена.

Разом з тим, як вбачається з пояснень ОСОБА_4, та ОСОБА_3, що до прийняття розпорядження за № 05-кр, від 27.01.2016 року заяв чи повідомлень від голови Катеринівської сільської ради про конфлікт інтересів до Катеринівської сільської ради не надходило.

Стосовно викладених в постанові судді першої інстанції фактичних обставин справи, що заробітна плата і інші виплати зумовлені трудовою угодою та соціальним статусом службової особи не можуть вважатися неправомірною вигодою, а відтак інкриміновані ОСОБА_3, дії не є корупційним діянням, є помилковими, оскільки вина ОСОБА_3 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, в даному випадку доведена повністю, так як відповідальність за вказаною статтею настає за правопорушення, пов'язане з корупцією, тобто за діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені Законом України «Про запобігання корупції» вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першої ст. 3 цього Закону.

Враховуючи наведене, вказані вище докази і обставини в їх сукупності в повному обсязі спростовують висновки суду першої інстанції щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією в діях ОСОБА_3, оскільки зазначене вище дає підстави для зворотного висновку щодо наявності в діях останньої адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-4 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3, будучи ІНФОРМАЦІЯ_2, порушила вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», маючи наявну суперечність між приватними інтересами та його службовими повноваженнями, зумовленими перебуванням на посаді Катеринівського сільського голови, яка впливає на об'єктивність та неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання повноважень сільського голови, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомила Катеринівську сільську раду Покровського району Дніпропетровської області про наявність реального конфлікту інтересів - видала розпорядження від 27.01.2016 року № 05-кр, відповідно до якого преміювала себе на суму 2328,00 грн., чим допустила порушення вище вказаних вимоги Закону.

А тому доводи прокурора щодо безпідставності висновків суду та доведеність вини ОСОБА_3 в скоєнні нею адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією є обґрунтованими і такими, що відповідають матеріалам справи.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказах, а її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 172-4 КУпАП, а відтак, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_3 необхідно визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого останньою правопорушення, особу правопорушника, яка раніше не притягувалась до відповідальності, вину у скоєному не визнала, відсутність обставин, що як пом'якшують, так і обтяжують відповідальність правопорушника.

Постановою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року, провадження по справі про адміністративне корупційне правопорушення, щодо ОСОБА_3, за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, було призупинено у зв'язку з надходженням ОСОБА_3 на лікарняному та 02 серпня 2016 року провадження було поновлено, а тому строки накладення адміністративного стягнення згідно ст. 38 КУпАП, не закінчились, оскільки тримісячний строк не сплинув.

Таким чином, з урахуванням того, що накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в мінімальному розмірі передбаченого санкцією ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 33, ч.2 ст. 172-7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Тарковського Т. - задовольнити.

Постанову судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року якою провадження відносно ОСОБА_3 , закрито за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3, у відповідності до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", 275,60 гривень судового збору на користь держави.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко