Справа № 380/708/16-п Головуючий у І інстанції Архангельський А. М.
Провадження № 33/780/423/16 Доповідач у 2 інстанції Авраменко
Категорія 147 05.08.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 серпня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області Авраменко М.Г.,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києвісправу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 17 червня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови Тетіївського районного суду Київської області від 17.06.2016, ОСОБА_2 26 травня 2016 року о 23 годині 20 хвилин в с. Кашперівка, по вул. Київській, Тетіївського району Київської області керував автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України.

Постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив всі фактичні обставини справи, не дав належної оцінки доказам, формально підійшов до вивчення обставин справи, та прийняв рішення із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

ОСОБА_2 вказує на невідповідність даних у протоколі про адміністративне правопорушення фактичним обставинам справи, оскільки його було складено зі слів сторонніх осіб. Однак, дійсні обставини справи полягають в тому, що ОСОБА_2 разом із дружиною, тестем та іншими особами їхали додому з відпочинку, автомобілем 26.05.2016 керував тесть ОСОБА_3, оскільки вони відпочивали на природі, і передбачалось, що ОСОБА_2 перебуватиме у нетверезому стані, а ОСОБА_3 алкогольних напоїв не вживав. В цей день близько 23.00 під час руху по вул. Київській в с. Кашперівка в автомобілі закінчилось пальне, тому автомобіль зупинили, а тесть пішов за пальним додому. Всі пасажири вийшли на вулицю, так само і ОСОБА_2 за кермом не перебував. Пізніше, до них підійшла свідок ОСОБА_4, яка має до нього давню особисту неприязнь, їй не сподобалось, що вони були біля її будинку і вона викликала поліцію. Коли приїхала поліція, тесть відповів, що перебував за кермом автомобіля, розписався в документі, наданому поліцейським та йому віддали автомобіль.

Під час складання протоколу про адміністративну відповідальність, працівники поліції разом із свідком перебували в будинку свідка ОСОБА_4, тоді як ОСОБА_2 та його дружину та інших свідків в будинок не впустили.

Працівник поліції не був безпосереднім свідком того, хто саме керував автомобілем, відео-фіксації так само не має, безпосередні докази керування ОСОБА_2 транспортним засобом в матеріалах справи відсутні.

На думку апелянта, до показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відноситись критично, оскільки вони не були безпосередніми очевидцями, коли автомобіль під'їжджав до будинку, в машині було темно і навіть за наявності поруч вищевказаних свідків, вони б не змогли побачити водія автомобіля, крім того, 5 свідків можуть підтвердити, що ОСОБА_2 не перебував за кермом автомобіля.

Апелянт вказує на порушення норм процесуального права, оскільки не було допитано про обставини справи свідків події: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, хоча клопотання про їх допит було задоволено.

За наведених обставин апелянт наголошує, що не заперечує проти того, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння, однак не погоджується з твердженням, що керував транспортним засобом, та зазначає, що прямих доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не має, тому за відсутністю об'єктивної сторони за цією статтею, вважає за необхідне закрити адміністративне провадження по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, скасувати постанову Тетіївського районного суду Київської області від 17 червня 2016 року та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Висновок суду першої інстанції про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №289003 від 26.05.2016;

показаннями свідка ОСОБА_4, яка пояснила, що бачила за кермом автомобіля марки «Жигулі» ОСОБА_2, який візуально перебував у стані алкогольного сп'яніння;

показаннями свідка ОСОБА_5, який чув як біля їх з дружиною будинку проїхав автомобіль, а потім зупинився, коли вони підійшли до автомобіля - за кермом перебував ОСОБА_2;

висновком Тетіївської ЦРЛ від 27.05.2016 про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, в суді першої інстанції під час розгляду справи були допитані працівник поліції та лікар - нарколог. Працівник поліції ОСОБА_9 пояснив, що коли він разом із працівником поліції ОСОБА_10 прибули на виклик, то на автодорозі стояв автомобіль ВАЗ 2101, за кермом якого перебував ОСОБА_2, а коли приїхав тесть ОСОБА_2, то відповів, що він за кермом не знаходився. Лікар - нарколог ОСОБА_11 пояснила суду, що 27.05.2016 ОСОБА_2 о 01 годині ночі влаштував скандал у приймальному відділенні Тетіївської ЦРЛ, ніхто з медперсоналу не міг його заспокоїти, освідування ОСОБА_2 показало, що останній перебував у стані алкогольного сп'яніння, про що було складено висновок.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неправдивості пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то на думку суду, вони не підтверджуються матеріалами справи, оскільки жодних доказів, в обґрунтування вказаної позиції, суду не надано. Крім того, показання свідків підтверджується поясненнями працівників поліції, які не викликають у суду сумнівів щодо їх правдивості, оскільки вказані особи представляють інтереси держави та суспільства і не є заінтересованими особами.

Будь - які інші доводи апелянта, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальність, оскільки доказів, які б могли спростувати його причетність до вказаного правопорушення, суду не надано, незважаючи на те, що розгляд справи було тричі відкладено за клопотанням ОСОБА_2

Як убачається з матеріалів справи, свідки та працівники поліції підтвердили факт перебування ОСОБА_2 за кермом транспортного засобу, а посилання апелянта на те, що автомобілем керував його тесть, їм було спростовано під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, в зал судового засідання особи, які б могли б спростувати вказані докази, не з'явились, документів, які б свідчили про зворотнє - не надано.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази в підтвердження того, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння, про що останній не заперечує.

Інші доводи ОСОБА_2 викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтовано обрав міру покарання відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, ступінь та доведеність його вини, тому вважаю за необхідне залишити обране судом стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції, як законної, обґрунтованої та вмотивованої, та залишає апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 17 червня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Авраменко