Справа № 451/605/16-п Головуючий у 1 інстанції: Крет А.І.
Провадження № 33/783/467/16 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 17.06.2016 року,

встановила:

постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 17 червня 2016 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладеного на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 275 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_1, 27.03.2016 року о 21.00 год в с. Шайноги Радехівського району Львівської області випасав коні, внаслідок чого, один кінь вирвався з його рук і вибіг на проїздну частину автодороги Львів-Луцьк, внаслідок чого автомобіль марки Чері Амулет д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, здійснив наїзд на тварину. Під час ДТП тварина загинула, даний транспортний засіб отримав технічні пошкодження, а його пасажир, ОСОБА_4, отримала тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив дану постанову та просить скасувати її.

В обґрунтуваннях своєї позиції вказує на те, що постанова від 17 червня 2016 року є незаконна та прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що даний висновок не відповідає дійсності, оскільки згідно обставин справи, ДТП сталося внаслідок того, що його кінь злякався чогось, почав бігти до траси (від траси він знаходився на відстані біля 400 метрів), і він жодним чином не міг перешкодити коневі вибігти на трасу, в цей час на великій швидкості по трасі рухався громадянин ОСОБА_3 на своїй легковій машині і кінь вибіг на трасу саме під колеса автомобіля. Тобто, мав місце нещасний випадок і можливо, якщо б громадянин ОСОБА_3 рухався на меншій швидкості цього б не сталось. Апелянт вказує на те, що в цей момент взагалі не міг бути учасником дорожнього руху, оскільки відповідно до правил дорожнього руху учасниками дорожнього руху є водії транспортних засобів, велосипедисти, пішоходи і таким чином, він не може бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка стосується виключно учасників дорожнього руху. Таким чином, на його думку, суд першої інстанції приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення порушив норми матеріального права, не врахував його показань, не врахував те, що він сам з незалежних від нього обставин поніс матеріальні збитки від аварії, оскільки громадянин ОСОБА_3 на смерть збив його коня, не відшкодувавши за нього жодної копійки. Звертає увагу на те, що він є пенсіонером, тому просить врахувати його матеріальний стан і звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали адміністративної справи №451/605/16-п та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, що відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно п.7.7. Правил дорожнього руху України особам, що керують гужовим транспортом, і погоничам тваринам забороняється залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх, а також переганяти тварин по дорогах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 133157 від 24 травня 2016 року, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтверджується його підписом (а.с. 3).

Вказані докази є належними, допустимими та взаємопов'язаними, підтверджують наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні.

На стадії апеляційного провадження ОСОБА_1 не було представлено будь-яких інших доказів, що спростовують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, таких не встановлено і судом.

Отже, враховуючи вищевикладене, постанова судді Радехівського районного суду Львівської області від 17.06.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 17 червня 2016 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.