Справа № 428/2329/16-п
Провадження №3/428/424/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Макаренко І.Г.,

за участі секретаря Комм Я.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли з територіальної державної інспекції праці у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором СДЮСТШВВС «Садко», який мешкає за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15-а/17,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №1209-54/0001-002 від 29 січня 2016 року, в ході проведення перевірки, протягом часу з 26.01.2016 року по 31.01.2016 року, в СДЮСТШВВС «Садко», було виявлено порушення трудового законодавства України, а саме порушення вимог ч. 1 ст. 19 Закону України, директором СДЮСТШВВС «Садко» ОСОБА_1, яке полягає в не забезпеченні у 2013 році працевлаштування двох інвалідів в СДЮСТШВВС «Садко», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 15.03.2016 року, ОСОБА_1 не зявився, про причини неявки не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП суд вважає можливим розглядати адміністративну справу у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 188-1 КУпАП адміністративним правопорушення є невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення №1209-54/0001-002 від 29 січня 2016 року, в ході проведення перевірки, протягом часу з 26.01.2016 року по 31.01.2016 року, в СДЮСТШВВС «Садко», було виявлено порушення трудового законодавства України, а саме порушення вимог ч. 1 ст. 19 Закону України, директором СДЮСТШВВС «Садко» ОСОБА_1, яке полягає в не забезпеченні у 2013 році працевлаштування двох працездатних інвалідів в СДЮСТШВВС «Садко», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП. При цьому, згідно матеріалів справи, в СДЮСТШВВС «Садко», у звязку з численною кількістю працівників у 39 осіб, визначено 2 посади для інвалідів, про що СДЮСТШВВС «Садко» надаються щорічні звіти до Державної служби України з питань праці. Також з наданих матеріалів видно, що у 2013 році в СДЮСТШВВС «Садко» працювали 2 інваліди, але не весь календарних рік.

Статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено обовязок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Поняття робоче місце інваліда, спеціальне робоче місце інваліда визначено статтею 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» і розуміється як: робоче місце інваліда - місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи у процесі трудової діяльності на підприємствах, в установах і організаціях; спеціальне робоче місце інваліда - окреме робоче місце або ділянка виробничої площі, яка потребує додаткових заходів з організації праці особи з урахуванням її індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю, шляхом пристосування основного і додаткового устаткування, технічного обладнання тощо.

Враховуючи вищезазначене, законом покладено на підприємства, установи, організації обовязок з самостійного працевлаштування інвалідів, зміст якого визначений статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», у відповідності до якого працевлаштування здійснюється за зверненням інваліда безпосередньо до роботодавця або за направленням від відповідної державної служби зайнятості. При цьому зміст зобовязання з працевлаштування інвалідів, визначений нормами статті 18 вказаного Закону не передбачає обовязку роботодавця здійснювати безпосередній пошук інвалідів з метою їх працевлаштування.

Обовязок по забезпеченню роботодавцем працевлаштування інвалідів буде виконаний останнім в передбаченому законом обсязі у випадку дотримання роботодавцем нормативних вимог статті 18 Закону (виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць; створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; забезпечення інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством; надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів; звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Отже, законодавство України в сфері соціальної захищеності інвалідів обовязок з працевлаштування інвалідів покладає на орган державної влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів, але цьому мають передувати певні дії підприємств, установ і організацій зі створення робочих місць для інвалідів та з відповідного інформування зазначених органів з метою працевлаштування інвалідів. Обов'язок державних органів щодо працевлаштування інвалідів виникає після виконання підприємствами обов'язку щодо створення робочих місць і надання передбаченої законодавством про соціальну захищеність інвалідів інформації про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Тому, в розмінні положень ч. 2 ст. 188-1 КУпАП посадова особа, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, повинна дотримуватись лише нормативу робочих місць, тобто їх утворили та подати відповідні відомості державним органам, які здійснюють нагляд за дотриманням прав таких осіб та здійснюють їх працевлаштування, що ОСОБА_1, як директором СДЮСТШВВС «Садко» було здійснено, згідно копії звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній не лише склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП, а й подія такого правопорушення, тому провадження в справі про адміністративне правопорушення у його відношенні на підставі протоколу №1209-54/0001-002 від 29 січня 2016 року підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 188-1, 268, 247, 278, 280-287 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, на підставі протоколу серії №1209-54/0001-002 від 29 січня 2016 року, закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги до Сєвєродонецького міського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. Г. Макаренко