АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№33/796/4/2016 Постанова винесена суддею Панченко О.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю учасників дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їх захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6,розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Родинське Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальноюосвітою, одруженого, маючого на утриманні доньку, 2002 р.н., пенсіонера, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, відповідно до ст. 38 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3,вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ДТП дійсно сталася 10 квітня 2015 року приблизно о 14 год. 30 хв., а відповідно до постанови - ДТП сталася 10 квітня 2015 року о 13 год. 20 хв.

Також вказує, що ОСОБА_3 в результаті ДТП отримав шкоду здоров'ю, а тому не пам'ятає, як складався протокол, які виміри проводилися та які пояснення надавалися, однак своєї вини у ДТП не визнає, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що повністю підтвердив і свідок ОСОБА_7

Проте, суд, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, обмежившись лише дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень наявних в матеріалах адміністративної справи, не вжив заходів до всебічного повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та не визначив винуватість або невинуватість кожного з учасників ДТП.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6, які заперечували проти апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_7, експерта ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить по справі постанову, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно ж до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; про закриття справи.

При цьому, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Статтею 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, коли: 1) відсутні подія і склад адміністративного правопорушення і 7) закінчились на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст. 38 цього Кодексу.

За змістом цих норм, провадження у справі може бути закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням передбачених законом строків накладення стягнення, лише при наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 належним чином не виконані.

Згідно постанови, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким 10 квітня2015 року о 13 год. 20 хв. на перехресті вулиць Попудренка - Магнітогорська в м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем «FAW CA 1031», державний номерний знак НОМЕР_2, не був досить уважним, не врахував дорожню обстановку, під час зміни напрямку руху, а саме - маневру лівого повороту, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_3, водій ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.1 ПДР України.

Проте, суддя не вирішивши питання про винуватість, чи невинуватість ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді, за обставинами якої 10 квітня 2015 року відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки такий висновок судді не виключає неоднозначного тлумачення змісту судового рішення щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, то така постанова судді, як постановлена з істотним порушенням вимог процесуального законодавства, на що обґрунтовано вказує апелянт, не може бути визнана законною та підлягає скасуванню.

За результатами розгляду апеляційної скарги та перевірки матеріалів справи слід прийняти нову постанову, якою встановити такі обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме, 10 квітня 2015 року о 13 год. 20 хв. на перехресті вулиць Попудренка - Магнітогорська в м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем «FAW CA 1031», державний номерний знак НОМЕР_2, не був досить уважним, не врахував дорожню обстановку, під час зміни напрямку руху, а саме - маневру лівого повороту, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку прямо, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.1 ПДР України.

Вказані обставини підтверджуються даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі дорожньо-транспортної пригоди, поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди та свідка, що містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_3, наданих ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди, він рухався по вул. Попудренка в напрямку пр. Гагаріна у лівій смузі зі швидкістю 10-15 кілометрів на годину, ввімкнувши лівий поворот та на перехресті вул. Попудренка та вул. Магнітогорської, подивившись у ліве дзеркало і переконавшись, що автомобілів немає, почав виконувати лівий поворот, але відчув удар у ліву частину автомобіля, від якого автомобіль перекинувся на правий бік.

Аналогічні пояснення ОСОБА_3 надав і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, однак при цьому також вказав про те, що дорога по вул. Попудренка має три смуги для руху, з яких дві в напрямку пр. Гагаріна, а одна зустрічна лише для громадського транспорту, яка відокремлена розміткою, та він рухався поруч з розміткою, яка відокремлює зустрічну смугу, а поворот почав здійснювати, проїхавши дещо далі від середини перехрестя, оскільки його автомобіль має великий радіус повороту. Стверджував, що водій ОСОБА_4 не рухався позаду нього, а міг рухатися на значній відстані від нього по зустрічній смузі, яка призначена для руху громадського транспорту, і на великій швидкості хотів проїхати перехрестя.

Аналогічні пояснення надав в суді апеляційної інстанції опитаний в якості свідка ОСОБА_7, який вказав на те, що він був пасажиром в автомобілі під керуванням ОСОБА_3 та сидів справа від нього. При цьому також вказав, що, в момент їх руху та початку здійснення маневру повороту ліворуч, автомобіля, з яким сталося зіткнення, він не бачив.

Проте, такі пояснення ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_7, які фактично і не містять даних щодо того, де та яким чином рухався водій ОСОБА_4 до дорожньо-транспортної пригоди і внаслідок яких його дій вона могла статися, щодо невинуватості ОСОБА_3 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди спростовуються наявними у справі доказами, в тому числі й поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, даними схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення та пошкоджень, які вони отримали в результаті цього, а також наданими в суді апеляційної інстанції на підтвердження цих обставин фотознімками, масштабними схемами, складеними учасниками ДТП, та висновком комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №1739 від 19 травня 2016 року.

Так, за поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, які він підтвердив і в суді апеляційної інстанції, він рухався по вул. Попудренка в напрямку пр. Гагаріна дещо лівіше, а автомобіль «FAW», під керуванням ОСОБА_3 правіше та трохи попереду - на відстані 2-3 метрів. Він їхав прямо на пр. Гагаріна, і коли вони проїжджали центр перехрестя з вул. Магнітогорською та автомобіль «FAW» під керуванням ОСОБА_3 знаходився на відстані 1,5 - 2 м попереду нього, він побачив ввімкнений сигнал лівого повороту в автомобілі «FAW» та, фактично проїхавши від центру перехрестя 11 метрів, автомобіль «FAW» став повертати наліво, на вул. Магнітогорську, таким чином створивши йому перешкоду для подальшого руху прямо. Намагаючись уникнути зіткнення, він почав гальмувати та повертати кермо вліво, однак сталося зіткнення.

При цьому, ОСОБА_4 зазначив, що по вул. Попудренка в м. Києві, по якій вони рухалися, немає ніякої розмітки, але ширина проїзної частини вказує фактично на наявність трьох смуг для руху в одному напрямку - в сторону пр. Гагаріна, а також є одна смуга для руху в зустрічному напрямку лише для громадського транспорту.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об'єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами, відповідно до яких в результаті зіткнення автомобіль під керуванням водія ОСОБА_3 отримав ушкодження задньої лівої частини, а автомобіль під керуванням водія ОСОБА_4 - передньої правої частини.

Ці обставини підтверджуються схемою дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після зіткнення та пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, які свідчать про те, що зіткнення сталося на перехресті вул. Попудренка - вул. Магнітогорської в м. Києві, де водій ОСОБА_3, здійснюючи маневр повороту ліворуч на вул. Магнітогорську, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», що рухався в попутному напрямку прямо, та таким чином не дотримався вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до яких, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

При цьому та обставина, що водій ОСОБА_3 не бачив, яким чином та де до зіткнення рухався автомобіль «Ніссан» під керуванням водія ОСОБА_4, а лише припускає, що він міг рухатись в одному з ним напрямку по зустрічній смузі, яка призначена для руху громадського транспорту, також доводить і те, що він, в порушення п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, був неуважним та в недостатній мірі стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміну.

Твердження ОСОБА_3 про можливе здійснення ОСОБА_4 руху до зіткнення по зустрічній смузі, яка призначена для руху громадського транспорту, не мають в даному випадку ніякого доказового навантаження на підтвердження його невинуватості в порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода, оскільки остання сталася вже поза межами цієї смуги руху і майже в кінці перехрестя вул. Попудренка - вул. Магнітогорська в м. Києві.

Тим більше, що дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо ширини проїзної частини перехрестя, а також - щодо місця зіткнення та початку слідів гальмування автомобіля «Ніссан», які відображені з прив'язкою до умовної точки - електроопори б/н, та надані учасниками на підтвердження цих обставин фотографії, не дають підстав для висновку про здійснення ОСОБА_3 до зіткнення руху поруч з розміткою, яка відокремлює зустрічну смугу, як і про здійснення ОСОБА_4 до зіткнення руху по зустрічній смузі, яка призначена для руху громадського транспорту, але навіть за умови наявності вказаного порушення, це в будь-якому випадку не звільняло ОСОБА_3від обов'язку виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього рухущодо забезпечення безпеки дорожнього руху від початку до закінчення здійснюваного ним маневру - зміни напрямку руху.

Водночас, в матеріалах справи відсутні і будь-які об'єктивні дані, які б вказували на наявність у ОСОБА_4 в тій дорожній ситуації, що склалася, при виявленні перешкоди у русі - автомобіля під керуванням ОСОБА_3, який почав здійснювати маневр повороту ліворуч, технічної можливості запобігти зіткненню шляхом екстреного гальмування, на відсутність такої вказано і у висновку комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №1739 від 19 травня 2016 року, який підтримав в суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_8

Натомість, вказаним висновком підтверджено невідповідність в тій дорожній ситуації дій саме водія ОСОБА_3 вимогам п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв'язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, обставини дорожньо-транспортної пригоди, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, повністю відповідають фактичним обставинам цієї події і свідчать про те, що між порушенням ОСОБА_3 п.п. 2,3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху та пошкодженням автомобіля «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_3, є прямий причинний зв'язок і його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводиться проаналізованими вище доказами.

Будь-яких доводів на підтвердження відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, крім констатації того, що ОСОБА_3 своєї вини у ДТП не визнає, в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 не наведено, а його твердження про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася о 14 год. 30 хв., не підтверджуються матеріалами справи, які свідчать про те, що дана пригода мала місце 10 квітня 2015 року о 13 год. 20 хв., а о 14 год. 30 хв. був складений протокол про адміністративне правопорушення, тому його апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Таким чином, вважаю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції сплинули, передбачені ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, а відтак апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року, якою ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, відповідно до ст. 38 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, скасувати.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і провадження у справі закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.