Справа № 158/1231/16-п Провадження №33/773/268/16 Суддя в 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Категорія:ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП Доповідач: Польовий М. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2016 року місто Луцьк

Суддя апеляційного суду Волинської області Польовий М.І., з участю прокурора Сасюка Л.О., особи, щодо якою провадження у справі закрито ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу прокурора прокуратури Волинської області з питань організації діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Сасюка Л.О. на постанову Ківерцівського районного суду від 07 липня 2016 року, якою провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, з вищою освітою, працюючого головою Ківерцівської районної ради Волинської області, закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 ставиться у провину те, що він, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування - головою Ківецівської районної ради Волинської області та відповідно до підп. «б», «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб'єктом, відповідальним за корупційні правопорушення, порушив обмеження, передбачені ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» за таких обставин.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією №58 від 01.06.2016 року, ОСОБА_2 не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник у зв'язку з участю його у голосуванні за рішення Ківерцівської районної ради №2/16 від 24.12.2015 року про встановлення йому, як голові ради, посадового окладу, надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування, надбавки за виконання особливо важливої роботи, а також надано дозвіл на преміювання до державних і професійних свят та ювілейних дат в межах фонду преміювання, брав безпосередню участь у голосуванні.

Дії ОСОБА_2 згідно протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 01 червня 2016 року кваліфіковано за ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Постановою суду від 07 липня 2016 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_2, як голова районної ради правомірно вніс на розгляд сесії питання щодо оплати праці його як голови районної ради, як це визначено чинним законодавством. Разом з цим рішення про оплату праці він приймав не самостійно всупереч інтересам служби та закону, а вніс на розгляд повноважного органу, згідно порядку денного сесії і оскільки мав право, однак утримався від голосування за вказане рішення. В той же час, в його діях відсутній реальний конфлікт інтересів, так як в даному випадку було реалізовано право голови районної ради на встановлені законами та Конституцією України гарантії щодо оплати праці, та право на голосування ним особисто, а відтак суперечностей в даному випадку у його особистих та службових інтересах не вбачається.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 діяв в межах повноважень п.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і мав право голосувати, а тому рішення суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП є незаконним.

Заслухавши прокурора, який вважає, що апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом, ОСОБА_2 та його захисників, які просили апеляційну скаргу повернути прокурору, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Так, згідно ч.2 ст.287 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.

Даний порядок встановлений ч.2 ст.294 КУпАП (в редакції Закону №1697-VII від 14.10.2014 року), яка є спеціальною нормою, згідно якої, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Встановлений вищезазначеною нормою перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним.

Прокурор, як суб'єкт оскарження, був виключений із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року (підпункт 2 пункту 5 розділу ХІІ), який набрав чинності 26.10.2014 року.

Одночасно з цим було виключено і ч.2 ст.295 КУпАП, яка встановлювала обов'язок повідомляти прокурора про результати розгляду його апеляційної скарги.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП.

Згідно ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.5 ст.7, ч.1 ст.287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) повністю узгоджуються з положенням Закону України "Про прокуратуру" (в редакції цього ж Закону України №1697-VII від 14.10.2014 року), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження ж прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст.26 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Як вбачається із постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 липня 2016 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Оскільки до ОСОБА_2 постановою суду не застосовувались заходи примусового характеру, пов'язаного з обмеженням його особистої свободи, то в даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду й відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення.

Посилання прокурора на ч.5 ст.7, ст.250 КУпАП, як на правову підставу його звернення з апеляційною скаргою, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Конституційний Суд України своєю ухвалою №49-у/2015 від 08 грудня 2015 року відмовив у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, зазначивши при цьому, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Однак усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

З огляду на це приходжу до висновку, що до врегулювання даного питання на законодавчому рівні, суди при розгляді справ такої категорії повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення «Щокін проти України»).

Приймаючи до уваги, що апеляційна скарга прокурора, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не містить обґрунтування про реалізацію прокурором своїх повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, а також, з огляду на те, що прокурор за чинним на даний час законодавством не вправі оскаржувати рішення судді у справі про адміністративне правопорушення без додержання вимог ч.5 ст.7 КУпАП, а тому апеляційна скарга прокурора прокуратури Волинської області з питань організації діяльності у сфері запобігання і протидії корупції не підлягає розгляду і її слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст.287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 липня 2016 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, повернути прокурору прокуратури Волинської області з питань організації діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Сасюку Л.О.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду М.І. Польовий