АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/521/16 Справа № 700/192/16-п Головуючий по 1 інстанції Добриднюк Н. О.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2016 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 3 400 грн. 00 коп. (три тисячі чотириста гривень) в дохід держави; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп., -

в с т а н о в и в :

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 05 березня 2016 року о 21 год. 50 хв. в с. Бужанка Лисянського району Черкаської області керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови Лисянського районного суду Черкаської області від 21.03.2016 року, скасувати її та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає обставинам справи, вимогам законодавства, ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Указує, що про розгляд справи в суді першої інстанції не був повідомлений. Однак в постанові суду вказано, що він надавав пояснення й визнав себе винним, що не відповідає дійсності.

Крім того апелянт вказує, що дійсно 05 березня 2016 року керував автомобілем ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1. З ним їхали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з с. Босівки Лисянського району в райцентр. В селі Бужанка Лисянського району їх зупинили працівники поліції і попросили пред'явити документи на транспортний засіб та водійське посвідчення. Водійського посвідчення в нього немає. Для складання протоколу він був запрошений пройти у поліцейський автомобіль. Поліцейський запитав його прізвище, ім'я, по батькові та сказав, що водіння транспортного засобу без прав - це порушення ПДР, і на нього накладено штраф в сумі 500 грн. Крім того, показав, де розписатися в протоколі, і відпустив. Копію протоколу йому вручено не було.

В подальшому зазначає апелянт, 05 липня 2016 року йому зателефонували з виконавчої служби щодо сплати штрафу в сумі 3 700 грн. У Лисянському районному суді він отримав постанову від 21 березня 2016 року, ознайомився з матеріалами справи, протоколом, що був заповнений не за водіння автомобіля без відповідних документів, а за водіння автомобіля в стані алкогольного сп'яніння, та чеком з 2.1 проміле, що начебто він проходив тест на алкоголь, і все це засвідчили два жителя Лисянського району, яких, вказує апелянт, на місці події не було.

У судове засідання апелянт не з'явився. Телефонограмою просив розглянути справу без його участі. Свої вимоги підтримує.

Старший інспектор Лисянського ВП Братко Д. Ю. у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції повідомив, що дійсно мав місце факт зупинки ОСОБА_3, який перебував за кермом в стані алкогольного сп'яніння, що було підтверджено тестом на алкоголь на алкотестері «Драгер». На чеку з алкотестера є підпис особи, яка проходила тест, а також на зворотній стороні є підписи двох свідків, які були присутні при тестуванні й чиї прізвища указані в протоколі про адміністративне правопорушення. Вбачає, що ОСОБА_3 просто хоче уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Перевіривши доводи апеляції та матеріали справи, вважаю, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 21.03.2016 року у справі підлягає задоволенню з огляду на поважність причин його пропуску, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи, в ній відсутні дані про належне повідомлення ОСОБА_3 про дату і місце розгляду справи. Журнал судового засідання чи технічний носій інформації в матеріалах справи не містяться. Також в справі відсутні дані про вручення ОСОБА_3 копії постанови місцевого суду. Натомість в матеріалах справи міститься клопотання про ознайомлення ОСОБА_3 зі справою від 05.07.2016 року (а.с. 9). Ураховуючи це, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За твердженням ОСОБА_3, що заперечується інспектором Братком Д. Ю., описаних в протоколі подій не було, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Підписуючи протокол, ОСОБА_3 вважав, що його притягають до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом як особу, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом. Тест на алкоголь на алкотестері «Драгер» він не проходив.

На противагу цьому, крім змісту протоколу про адміністративні правопорушення серії АП1 № 695056 від 05.03.2016 року, є чек алкотестеру «Драгер» № 1843, де інспектор Братко Д. Ю. зазначив, що ОСОБА_3 05 березня 2016 року о 22 год. 03 хв. проходив тест на алкоголь та був виявлений у нього стан алкогольного сп'яніння 2.03 % (а.с. 2). На чеку є підпис у графі «Підпис особи, що тестують». На зворотній стороні чеку є два підписи осіб, які були свідками при проходженні тесту на алкоголь.

Вважати, що цей чек та підпис ОСОБА_3 на нього є сфальсифікованими, у суду апеляційної інстанції немає достатніх підстав.

Належних і допустимих доказів цього апелянт не надав, з'явитися особисто у судове засідання до апеляційного суду потрібним не повважав, про допит указаних у протоколі свідків тестування його на алкоголь не просив, про проведення почеркознавчої експертизи ідентичності його підпису на чеку з алкотестера клопотань не заявляв.

Позиція апелянта зводиться лише до нічим не підтверджених заяв про те, що він тесту на алкоголь не проходив. Жодних процесуальних заходів для спростування наявних у матеріалах справи зворотних даних про це апелянт вжити не просив.

Крім цього, до апеляційної скарги апелянт надав письмові пояснення осіб, які були з ним в автомобілі, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про те, що тесту на алкоголь апелянт не проходив і свідків жодних при цьому не було. Однак, суд не може покласти в основу свого рішення покази осіб, які не були допитані у передбаченому законом порядку безпосередньо у судовому засіданні, про що апелянт, не повважавши потрібним з'явитися у судове засідання, клопотань також не заявляв.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Лисянського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Лисянського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко