Номер провадження: 33/785/575/16
Номер справи місцевого суду: 508/449/16-п
Головуючий у першій інстанції Горобець
Доповідач Грідіна Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одесьокї області Грідіна Н.В., розглянувши апеляційну скаргу керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Мерета М.Д. на постанову Миколаївського районного суду від 06.07.2016 року,-

встановив:

зазначеною постановою щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеса , жителя АДРЕСА_1 непрацюючого, одруженого, депутата Скосарівської міської ради VII скликання, Миколаївського району, Одеської області

провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 171-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю в його діях події та складу адміністративного корупційного правопорушення.

З протоколу № 3 від 03.05.2016 року про адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією у відношенні ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_2, будучи головою Скосарівської сільської ради VII скликання, Миколаївського району, Одеської області , являючись , згідно п.п.. «б» п. 1 ч.1 ст.3 ЗУ « Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення , діючи з прямим умислом, свідомо , в порушення вимог ст. ст. 28, 35 Закону України « Про запобігання корупції » , ст. 59-1 Закону України « Про місцеве самоврядування », не вжив заходів щодо усунення конфлікту інтересів та не повідомив невідкладно відповідну раду про наявність реального конфлікту інтересів.

Керівник місцевої прокуратури Мерет М.Д. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій стверджує, що вищевказана постанова суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню .

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі просить прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян .

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. Прокурора, як суб'єкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697-УП від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Позбавлення прокурора права на оскарження постанови судді одночасно підтверджується змістом ч. 2 ст. 295 КУпАП, яка, до внесення змін, встановлювала обов'язок повідомляти прокуророві про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обов'язку не визначає.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.5 ст.7, ч.1 ст.287 КУпАП (зі змінами, внесеними Законом України №1697-УІІ від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України « Про прокуратуру» ( в редакції цього ж Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року), згідно з якими однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Постановою судді Миколаївського районного суду від 06.07.2016 року відносно ОСОБА_2 за ст. 172-7 ч. 1 КУпАПзаходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян застосовано не було. За таких підстав, прокурор не наділений функцією нагляду і відповідно не мав повноважень на оскарження судових рішень.

Щодо посилань прокурора на положення ч. 5 ст. 7, ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи із принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції є нормами прямої дії, та практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи ( рішення «Щокін проти України»)

З урахуванням вищевикладеного, вимоги прокурора про розгляд апеляційної скарги, в якій фактично ставилося питання про погіршення становища особи, не відповідають вищенаведеним нормам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Посилання прокурора на лист-роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-749/0/4-15 від 03.04.2015 року, за змістом якого прокурор наділений повноваженнями з оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, є недоречними, оскільки вказаний лист не є джерелом права.

За таких обставин прихожу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Апеляційну скаргу на постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 06.07.2016 року про закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 по ст. 172-7 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності в його діях події та складу адміністративного корупційного правопорушення - повернути керівнику Комінтернівської місцевої прокуратури Мерету М.Д..

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) Грідіна Н.В.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Грідіна Н.В.