Справа № 158/1230/16-п Провадження №33/773/267/16 Суддя в 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Категорія:ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. Доповідач: Лозовський А. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" серпня 2016 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Лозовський А.О., з участю прокурора Сасюка Л.О., Чигрин Т.Г. та її захисника ОСОБА_3, перевіривши апеляційну скаргу прокурора прокуратури Волинської області з питань організації діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Сасюка Л.О. на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 липня 2016 року щодо ОСОБА_4 -

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. ч. 1, 2 ст. 172 - 7 КУпАП щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, українки, уродженки с. Мизово, Старовижівського району Волинської області, жительки АДРЕСА_1 з вищою освітою, працюючої заступником голови Ківерцівської районної ради Волинської області, було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На вказану постанову суду прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати останню та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні інкримінованих їй правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та накласти на останню адміністративне стягнення у межах санкції вказаної статті.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3 заявив клопотання про повернення апеляційної скарги, оскільки встановлений ч.2 ст.294 КУпАП перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним. Посилається на те, що в даній справі прокурор не є суб'єктом оскарження постанови судді першої інстанції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання захисника та дослідивши матеріали справи, заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_3, які заперечили проти апеляційної скарги з підстав зазначених в клопотанні, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокуророві з таких підстав.

Так, згідно ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.

Даний порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року), яка є спеціальною нормою, згідно якої, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Встановлений вищезазначеною нормою перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним.

Прокурор, як суб'єкт оскарження був виключений із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП Законом України № 1697-VII від 14.10.2014 року (підпункт 2 пункту 5 розділу ХІІ), які набрали чинності 26.10.2014 року.

Одночасно з цим було виключено і ч. 2 ст. 295 КУпАП, яка встановлювала обов'язок повідомляти прокурора про результати розгляду його апеляційної скарги.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно ж з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) повністю узгоджуються з положенням Закону України "Про прокуратуру" (в редакції цього ж Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 року), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону).

Повноваження ж прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Як вбачається із постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 липня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. ч. 1, 2 ст. 172 - 7 КУпАП щодо ОСОБА_4 було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки до ОСОБА_4 постановою суду не застосовувались заходи примусового характеру, пов'язаного з обмеженням її особистої свободи, то в даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду й відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення.

Посилання прокурора на ч. 5 ст. 7, ст. 250 КУпАП, як на правову підставу його звернення з апеляційною скаргою, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Конституційний Суд України своєю ухвалою № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року відмовив у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, зазначивши при цьому, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Однак усунення таких неузгодженостей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

З огляду на це приходжу до висновку, що для врегулювання даного питання на законодавчому рівні суди при розгляді справ такої категорії повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення «Щокін проти України»).

Приймаючи до уваги, що апеляційна скарга прокурора, в якій ставиться питання про погіршення становища особи не містить обґрунтування про реалізацію прокурором своїх повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, а також з огляду на те, що прокурор за чинним на даний час законодавством не вправі оскаржувати рішення судді у справі про адміністративне правопорушення без додержання вимог згідно ч. 5 ст. 7 КУпАП, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду і її слід повернути особі, яка її подала.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 287, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Волинської області з питань організації діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Сасюка Л.О. на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 липня 2016 року щодо ОСОБА_4 за ч. ч. 1, 2 ст. 172 - 7 КУпАП - повернути прокурору.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області А.О. Лозовський