Номер провадження: 33/785/390/16
Номер справи місцевого суду: 1506/450/2012
Головуючий у першій інстанції Буран В.М.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 17 лютого 2012 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до оскарженої постанови, 19 грудня 2011 року о 23:50 годині в м.Біляївка по вул.Київська ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Після зупинки даного автомобіля працівниками ДАІ ОСОБА_2, в присутності двох понятих, відмовився від проходження огляну на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду та змінити її застосувавши до нього адміністративне стягнення не пов'язане з позбавленням права керування транспортними засобами.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначає, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише в травні 2016 року, після того, як він подав заявку на проходження водійських курсів.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд застосував до нього найбільш суворий вид адміністративного стягнення не приводячи мотивів такого рішення. На думку апелянта суд не врахував ряд пом'якшуючих відповідальність обставин, а саме те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, його дії не завдали нікому матеріальних збитків та моральної шкоди.

Головною підставою для скасування постанови суду зазначає те, що він взагалі ніколи не отримував водійського посвідчення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

В матеріалах справи відсутні докази того, що оскаржувана постанова суду надсилалась на адресу ОСОБА_2 засобами поштового зв'язку у встановлений ч.1 ст.285 КУпАП триденний строк. Копію оскаржуваної постанови від 17 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримав за його заявою в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області лише 19 травня 2016 року, і вже 23 травня 2016 року він подав апеляційну скаргу.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду від 17 лютого 2012 року був пропущений апелянтом з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та апелянтом не оскаржується.

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП - позбавлення наданого права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Відповідно до ст.321 КУпАП водії транспортних засобів вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права ухиляються від здачі документів, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх обчислюється з дня здачі або вилучення такого документу.

У відповідності до п.28 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судоми України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 листопада 2005 року зі змінами, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа не отримувала такого права.

Відповідно до довідки регіонального сервісного центру в Одеській області №31/15-2386 від 12 липня 2016 року ОСОБА_2 взагалі ніколи не отримувала водійського посвідчення, а отже не був наділений правом керувати транспортними засобами.

В порушення вказаних норм КУпАП та рекомендацій Пленуму Верховного Суду України суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин справи та застосував до ОСОБА_2 найбільш суворий вид адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, позбавивши спеціального права керування транспортними засобами особу, яка не була наділена таким правом.

За таких обставин приходжу до висновку, що постанова судді Біляївського районного суду м.Одеси підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Положеннями п.7 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, ще 20 грудня 2011 року. Таким чином, на момент апеляційного перегляду справи закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.

За таких обставин, приходжу до висновку, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 38, 247, 268, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 17 лютого 2012 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 17 лютого 2012 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі закрити в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко