Справа№464/5918/16-п
пр.№ 3/464/1593/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Борейко С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

старший охоронник-водій

ТзОВ «Консорціум «Агенство економічної безпеки», -

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 09 липня 2016 року о 16 год. 30 хв. у м.Львові на вулиці Тарнавського,114, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан спяніння категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

При розгляді справи правопорушник свою вину визнав та ствердив, що дійсно перебував у стані алкогольного спяніння, розкаюється у вчиненому та запевнив, що подібного більше не повториться; просить не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки працює водієм та це єдине джерело доходу; притягається до адміністративної відповідальності вперше.

Крім повного визнання свої вини, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується належними і допустимими доказами у відповідності ст.251 КУпАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 09.07.2016 року серії АП2 № 085103,

- письмовими поясненнями свідків, що містяться у матеріалах справи.

Таким чином, порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України є доведеним, його вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, а відтак він підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

При накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до ст.33 КУпАП, враховую характер вчиненого та його суспільну небезпеку, грубе порушення правил дорожнього руху, вчинення такого умисно, адже, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки з ознаками алкогольного спяніння, усвідомлювала, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, але умисно ігнорувала цю заборону, особу правопорушника, ступінь його вини. З оглядну на наведене, вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, у виді штрафу, що буде згідно з ст.23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Разом із тим, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, то у відповідності до ст.40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір» у сумі 275 грн. 60 коп.

Відповідно ч.1 ст.130 КпАП України та керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 /три тисячі чотириста/ гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення предявляється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя С.В.Борейко