Справа № 300/490/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., за участі особи , що притягнута до відповідальності - ОСОБА_1, його представника - адвоката Кураха Ю.М., представника потерпілого ОСОБА_3- адвоката Олійника Є.П., розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Воловецького районного суду від 01.07.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого , мешканця АДРЕСА_1, засоби зв'язку: мобільний телефон НОМЕР_1.

Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 07.04.2016 року близько 16:50 години в м. Ужгороді, на перехресті вулиць Берчені -Стрільнична, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099, дорожній номерний знак НОМЕР_2, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав дорогу автомобілю "Мерседес - Бенц CLS 350", номерний знак НОМЕР_3, який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив з ним зіткнення , що призвело до пошкодження транспортних засобів , чим порушив вимоги п.п.10.4,16.3 ПДР України.

Постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 КпАП України у виді штрафу в розмірі 340 ( триста сорок) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автомобіля у сумі 595824 гривень.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Воловецького районного суду від 01.07.2016 року, а провадження у справі закрити. Вказує на те, що судом першої інстанції грубо порушено як норми процесуального так і матеріального права. Вказує на те, що судом здійснено розгляд справи у його відсутності у той час коли він проходив лікування за наслідками перенесеної ДТП. Крім того, вказав про те, що не отримував належного повідомлення про час та місце слухання справи. У апеляційній скарзі уточнив свої пояснення та зазначив про те, що маневру повороту виконувати не починав, а лише включив показчик повороту та зупинився на своїй смузі руху для виконання такого маневру з дотриманням ПДР України, тобто пропукаючи транспортні засоби, що рухалися на зустріч. У цей час побачив , як водій автомобіля "Мерседес" виконував маневр обгону , і не встигаючи повернутися на свою смугу руху, допустив зіткнення з його автомобілем на зустрічній смузі для автомобіля "Мерседес". Вказує, що його пояснення підтверджуються характером ушкоджень, отриманих автомобілями у наслідок ДТП. Крім того зазначив, що суддя не володіє спеціальними пізнаннями для визначення місця зіткнення транспортних засобів, взаємним розташуванням автомобілів у момент ДТП, а тому вважає такі висновки суду необ'єктивними. Апелянт критично оцінює і складений протокол місця транспортної пригоди та вважає такий документ суб'єктивним баченням наслідків ДТП , особою , яка його складала. Додатково апелянт зазначив про те, що судом першої інстанції у порушення вимог законодавства , які регулюють порядок вирішення спорів про відшкодування завданої шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки , стягнув з нього кошти на користь ОСОБА_3. Експертний висновок , що міститься у матеріалах справи не може бути належним доказом спричиненої шкоди, судом не залучено до участі у справі страхові компанії.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи апелянта та його представника на підтримання поданої апеляційної скарги, пояснення представника потерпілого , дослідивши матеріали справи , апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 268, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Справу може бути розглянуто під час її відсутності лише у випадках , коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог КпАП України не дотримався, розглянув справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності . З матеріалів справи вбачається , що хоча ОСОБА_1 і був присутнім у одному із судових засідань, однак , розгляд справи завершений не був . У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані про повідомлення ОСОБА_1 про час і місце судового засідання на якому було завершено розгляд справи .

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку , що порушення судом норм КпАПУ знайшли своє підтвердження і, відповідно до вимог ст. 294 КпАП України, зумовлюють необхідність скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови.

З установлених у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги обставин вбачається, що ОСОБА_1 07.04.2016 року близько 16:50 години в м. Ужгороді, на перехресті вулиць Берчені -Стрільнична, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099, дорожній номерний знак НОМЕР_2, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав дорогу автомобілю "Мерседес - Бенц CLS 350", номерний знак НОМЕР_3, який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив з ним зіткнення , що призвело до пошкодження транспортних засобів , чим порушив вимоги п.п.10.4,16.3 ПДР України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена: протоколом про адміністративне правопорушення від 07.04.2016 року (а.с. 4), схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, згідно якої зіткнення автомобілів відбулось на лівій смузі руху, тобто смузі руху автомобіля "Мерседес - Бенц CLS 350", номерний знак НОМЕР_3, (зі схемою ознайомилися обоє водіїв і зауважень до схеми не внесено а.с.5). Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться поясненням водія автомобіля "Мерседес - Бенц CLS 350", номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_3 відповідно до яких, він на своєму автомобілі рухався вул. Берчені у напряму мікрорайону Шахта. Він помітив як автомобіль " ВАЗ" наблизився до перехрестя. Коли він під'їхав до перехрестя , автомобіль ВАЗ розпочав маневр повороту і зіткнувся з його автомобілем ( а.с. 8, 30-31). Вина ОСОБА_1 доводиться і власними поясненнями , наданими відразу після пригоди, відповідно до яких він вказав, що розпочав маневр повороту ліворуч і в цей час зіткнувся з автомобілем (а.с.6).

Пояснення ОСОБА_1, викладені у апеляційній скарзі, про те, що він не розпочинав маневр повороту ліворуч, а знаходився на своїй смузі руху, пропускаючи зустрічний транспорт, а також про те, що автомобіль "Мерседес в той час здійснював маневр обгону іншого автомобіля за 10 метрів до перехрестя і не встиг повернутися у свою смугу руху, а тому зіткнувся з його автомобілем на зустрічній смузі , тобто, допустив лобове зіткнення, апеляційний суд визнає неспроможними. Так, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, вбачається , що зіткнення автомобілів відбулось на лівій смузі руху, тобто смузі руху автомобіля "Мерседес - Бенц CLS 350", номерний знак НОМЕР_3. Крім того, після ДТП автомобілі зупинилися на смузі руху автомобіля "Мерседес - Бенц CLS 350" , повністю перегородивши смугу руху ( див. а.с. 5 схема, фототаблиця до протоколу місця пригоди а.с.10-12). При цьому , жоден автомобіль , в тому числі той, якого мав би обігнати автомобіль під керуванням ОСОБА_3 за 10 метрів до перехрестя не зіткнувся з вказаними автомобілями. Також, після зіткнення автомобілів , автомобіль під керуванням ОСОБА_1 розвернуло у зворотному напрямку на смугу руху автомобіля "Мерседес", що свідчить про те, що автомобіль у момент зіткнення з автомобілем "Мерседес - Бенц CLS 350" знаходився під кутом відносно напрямку смуги руху зі зміщенням у сторону смуги зустрічного руху, що підтверджує пояснення водія ОСОБА_3 про те, що водій автомобіля "ВАЗ" розпочав маневр повороту ліворуч. Крім того, характер , вид та місця знаходження ушкоджень деталей обох автомобілів, взаємне розташування автомобілів на проїжджій частині після зіткнення, кут розташування автомобіля "ВАЗ " на проїзній частині спростовують пояснення надані ОСОБА_1 і свідчить про те, що починаючи маневр повороту ліворуч водій автомобіля " ВАЗ" не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, зокрема автомобілю "Мерседес - Бенц CLS 350", якому мав надати перевагу в русі ( 10.4, 16.3 ПДР України).

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення з додатками до нього (схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, фото таблицею) не може бути належним доказом, оскільки є документом, що суб'єктивно відображає обставини як до, так і після ДТП, особою, що його складає. Такі твердження суперечать як самому протоколу з додатками до нього так і передбаченій процедурі його оформлення та складання на підставі об'єктивно здобутих даних.

Одночасно, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судове рішення повинно бути вмотивованим та обґрунтованим. Так, суд повинен оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному , повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Розглядаючи питання про стягнення завданої майнової шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

У ч.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_1 має поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.

Таким чином, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею вимог передбачених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів .

У ч.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 ствердив, що шкода повинна бути відшкодована страховою компанією та оспорює розмір заподіяної шкоди, що свідчить про існування спору.

Крім того, наявна у справі ксерокопія експертного дослідження та розрахунок заподіяної шкоди, будь-яким чином не завірені. Апеляційний суд оцінює такий доказ як недопустимий та відхиляє його.

З урахуванням вимог законодавства щодо до порядку розв'язання майнових вимог при існуванні спору щодо порядку та розміру його відшкодування, апеляційний суд констатує, що позбавлений можливості вирішити його в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення з урахуванням специфіки та процедури її розгляду.

Разом з тим відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, передбачено строк накладення стягнення у вигляді трьох місяців з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, адміністративне правопорушення скоєне 07.04.2016 року, тобто, на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції минув строк передбачений ч. 2 ст. 38 КпАП України в межах якого можливо накласти адміністративне стягнення.

На підставі викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляції знайшли своє часткове підтвердження та відповідно до вимог ст. 294 КпАП України зумовлюють необхідність скасування постанови суду першої інстанції з постановленням нової постанови , якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст. 294 КпАП України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити частково .

Постанову Воловецького районного суду від 01.07.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України ОСОБА_1 - скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків , передбачених ст. 38 КпАП України , на підставі у п.7 ст. 247 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя :