Справа № 304/935/16-п
Провадження № 3/304/489/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Амарович В.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Держпраці у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, директора приватного підприємства «Закарпатський геодезично-кадастровий центр «Земля»,-

за ч. 1 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора приватного підприємства «Закарпатський геодезично-кадастровий центр «Земля» (зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а фактичне місце здійснення діяльності: м. Перечин, пл. Народна, № 5 та м. Ужгород, вул. Берчені, №14), протягом 2015 року не забезпечила створенні робочих місць для працевлаштування працівника з обмеженими можливостями (інваліди). Так, із звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік вбачається, що середньооблікована штатна чисельність працівників у приватному підприємстві «Закарпатський геодезично-кадастровий центр «Земля» складала 11 працівників, з них працевлаштованих інвалідів немає. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Згідно ч. 5 ст. 19 цього Закону виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним. З огляду на положення ч. 1 ст. 19 цього Закону та штатну чисельність працівників приватного підприємства «Закарпатський геодезично-кадастровий центр «Земля», норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у зазначеному підприємстві повинен становити 1 робоче місце. Разом з цим, протягом 2015 року у приватному підприємстві «Закарпатський геодезично-кадастровий центр «Земля» не було працевлаштовано жодного працівника з обмеженими можливостями (інваліда). З цього приводу роботодавець надав довідки про відсутність вакансій на підприємстві протягом 2015 року та про те, що за вказаний період до приватного підприємства жодного звернення інвалідів про працевлаштування не надходило. У той же час не надано жодного підтверджуючого документа, який би свідчив про намагання ОСОБА_1 забезпечити працевлаштування осіб з обмеженими можливостями (інвалідів) відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Вина ОСОБА_1 стверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом №07-06-018/207 про адміністративне правопорушення від 10 червня 2016 року, актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №07-06-018/255 від 10 червня 2016 року та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Отже, наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-1 ч. 1 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки передбачені ст. 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Оскільки з часу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (2015 рік) пройшло більше ніж 3 (три) місяці, то суддя вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо останньої слід закрити.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-1 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, тобто у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Закарпатської області через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:ОСОБА_2