Справа № 474/324/16-п 16.08.2016 16.08.2016 16.08.2016
Номер провадження: 33/784/165/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/165/16 Головуючий у суді 1-й інстанції: Тихоненко М.І.
Категорія: ст.172-7 КУпАП Головуючий у 2-й інстанції: Пустовар М.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Пустовара М.Л.,

за участю: секретаря Чоботаренко Т.І.,

прокурора Кременцова А.В.

16 серпня 2016 року, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14 липня 2016 року, якою:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Федорівка Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1;

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді 1700 грн. штрафу,

в с т а н о в и в:

Постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він, будучи депутатом Краснопільської сільської ради, особою уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, суб'єктом, який здійснює заходи щодо запобігання і протидії корупції, 22 листопада 2015 року, під час розгляду питання про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, на порушення вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів сільського голову та сільську раду, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

В апеляції ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що протокол про адміністративне корупційне правопорушення відносно нього складено заступником керівника Первомайської місцевої прокуратури 28 квітня 2016 року, проте, станом на квітень 2016 року, прокурори вже були вилучені з кола осіб, які мають право складати протоколи за ст.ст.172-4 - 172-7 КУпАП, а тому, на думку апелянта, цей протокол складено не уповноваженою на те особою, і отже він не міг бути предметом судового розгляду.

Зазначає, що не був ознайомлений про обмеження та заборони, які стосуються депутатів, та на момент голосування 25 листопада 2015 року усі депутати сільської ради знали, що голосування про відведення земельної ділянки у власність, стосується ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_2 та, на якій розміщений житловий будинок апелянта, де він проживає більше 20 років, тому жодного конфлікту інтересів при голосуванні за вказане рішення не було.

Стверджує, що у суді 1-ї інстанції не здобуто доказів, які б достовірно свідчили про наявність в його діях особистих інтересів чи обставин, що могли призвести до невиконання чи неналежного виконання його депутатських обов'язків.

Заслухавши думку прокурора про залишення оскаржуваної постанови без зміни, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Ст.1 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч. 1 ст.28 цього Закону, особи, які зазначені в п.п. 1,2 ч.1 ст.3 цього Закону, у тому числі, депутати місцевих рад, зобов'язані дотримуватись зазначених вимог, заборони та обмежень.

Про те ж зазначено і у ч.3 ст.8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Ст.59-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", в якій міститься положення щодо конфлікту інтересів, визначено, що депутат сільської, селищної, ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Таким чином, будучи депутатом Краснопільської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, однак, не зважаючи на це, під час голосування сесією вказаної ради щодо питання стосовно надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2, він не повідомив сесію про наявність цього конфлікту інтересів, прийнявши участь у голосуванні.

Отже, при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суд 1-ї інстанції вірно дійшов висновку про доведеність вини останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, а саме - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Своє рішення суд належним чином умотивував, пославшись на відповідні акти антикорупційного законодавства та обставини, за яких було вчинено правопорушення.

З цим висновком апеляційний суд погоджується, підстав для скасування вказаного рішення не вбачає.

Доводи апелянта про те, що прокурор не в праві складати протоколи про правопорушення, передбачені ст.172-7 КУпАП, оскільки Національне агентство з питань запобігання корупції вже розпочало свою діяльність, не відповідають дійсності.

Так, за даними, що містяться у листі Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.05.2016р. № 20-07/65, станом на кінець травня 2016 року (протокол щодо ОСОБА_2 складено у квітні 2016 року) здійснюється процес формування кадрового складу апарату Національного агентства, підготовки першочергових документів та створення належних умов щодо забезпечення його роботи.

Про початок діяльності Національного агентства буде повідомлено на його офіційному веб-сайті.

Одночасно поінформовано, що до початку діяльності Національного агентства повноваження щодо складання протоколів у справах про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, покладаються на прокурора (пункт 11 частини першої статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення діяльності Національного антикорупційного бюро України та Національного агентства з питань запобігання корупції» від 12 лютого 2015 року № 198-VIII).

Наведене свідчить про наявність законних підстав у прокурора, станом на 28 квітня 2016 року, складати адміністративний протокол за вчинення корупційного правопорушення відносно ОСОБА_2

Твердження про відсутність конфлікту інтересів суперечать вище наведеному, оскільки сесією ради вирішувалось питання про відведення земельної ділянки у власність саме ОСОБА_2, що є його особистим інтересом, і він відповідно до закону, мав повідомити про це належним чином під час засідання ради.

Доводи про те, що нібито усі депутати знали про зазначені обставини і без його повідомлення, є не суттєвими, тому як у законі однозначно виписано, як саме має діяти особисто депутат у цьому випадку.

Щодо належного виконання депутатських обов'язків, це питання не було предметом розгляду судом 1-ї інстанції у цій справі.

З урахуванням наведеного, апеляційні доводи є неприйнятними, отже підстав для закриття провадження у справі, про що просить апелянт, немає.

Керуючись п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя