АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/440/16 Головуючий у І-й інстанції - Чумак Т.А.
Справа № 171/914/16 -п Суддя-доповідач - Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, апеляційну скаргу прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області М. Кита, на постанову судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30червня2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження щодо:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_2,

закрито за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, провадження у справі про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_3, закрито за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, мотивоване тим, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.172-7КУпАП, оскільки головою Апостолівської РДА, який є керівником органу, у встановленому чинним законодавством порядку були видані розпорядження щодо преміювання та виплату надбавок начальнику структурного підрозділу ОСОБА_3, на підставі яких і були проведені відповідні виплати, тому сам по собі факт видання ОСОБА_3 наказів відносно себе за наявності наказів голови Апостолівської РДА не свідчить про наявність реального конфлікту інтересів в діях ОСОБА_3

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову у справі, якою визнати винним, притягнути до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. З матеріалів справи вбачається, що суд ретельно не перевірив всі обставини справи, допустив протиріччя та суперечності в оцінці наявних доказів по справі. Висновок суду є невірним, у зв'язку з тим, що накази відповідно до п. 1 постанови КМУ від 16.09.2015 року № 732, приймаються керівником органу. В той самий час, ОСОБА_3 підпорядкований голові Апостолівської РДА, який і повинен був приймати відповідні розпорядження про виплати надбавок відносно нього. Однак, ОСОБА_3 в порушення діючого законодавства при реальному конфлікті інтересів, приймав вказані накази особисто відносно себе. В даному випадку, висновки суду не ґрунтуються на об'єктивних обставинах справи, так як накази про преміювання себе, приймалися ОСОБА_3 раніше чим приймались розпорядження голови Апостолівської РДА. Таким чином, ОСОБА_3 приймав неодноразово рішення про преміювання себе самого в умовах реального конфлікту інтересів.

В суді апеляційної інстанції, прокурор, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, просив її задовольнити, та визнати ОСОБА_3 винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_3, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив постанову суду залишити без змін. Послався на те, що він дійсно приймав накази про преміювання себе, раніше чим приймались розпорядження голови Апостолівської РДА, посилаючись на вимоги Казначейства.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши прокурора, пояснення ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді вказаної справи не дотримано.

Перевіривши всі доводи скарги та вивчивши наявні в матеріалах справи докази, приходжу до висновку, що постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, за розпорядженням голови Апостолівської РДА від 01.08.2000 року № 56/2-к ОСОБА_3 призначено на посаду начальника управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА, яке відповідно до розпорядження голови Апостолівської районної державної адміністрації « про структуру районної державної адміністрації» від 30.11.2012 року № 1074-р-12, змінило найменування з «Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації» на «Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації», а тому відповідно до п.п. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», він є суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст.172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею виникає у разі вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За вимогами п. 3 та п.4 ч.1 ст. 28 вказаного Закону, зазначені вище особи, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів та вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

За визначенням цього Закону, реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень (ч.1 ст.1 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що в порушення вимог п. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів від 09.03.2006 року № 268 начальник Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації ОСОБА_3 підписав накази : № 26-0 від 23.11.2015 року, № 5-0 від 27.01.2016 року, № 5-0 від 28.01.2016 року, № 21-к від 24.02.2016 року, якими йому особисто нараховано премію в розмірі - 561,60 грн., 614,25 грн., 140,40 грн., 614,25 грн. Також в порушення вимог п. 1 Постанови Кабінету Міністрів від 16.00.2015 року № 732 начальник Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації ОСОБА_3 підписав накази : № 27-0 від 23.11.2015 року, № 30-0 від 23.12.2015 року, № 4-0 від 27.01.2016 року, якими йому особисто нараховано надбавку в розмірі - 702, 00 грн., 877, 50 грн., 1305,50 грн.

Так, відповідно на запит від 09.03.2016 року заступника начальника Управління СБ України у Дніпропетровській області, 15.03.2016 року Апостолівською районною Державною адміністрацією Дніпропетровської області було повідомлено що повідомлення начальником управління соціального захисту населенням Апостолівської райдержадміністрації ОСОБА_3 безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту чи потенційного конфлікту інтересів відсутнє.

Стосовно викладених в постанові судді першої інстанції фактичних обставин справи, сам по собі факт видання ОСОБА_3 наказів відносно себе за наявності наказів голови Апостолівської РДА не свідчить про наявність реального конфлікту інтересів в діях ОСОБА_3 є помилковими, оскільки вина ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, так як в даному випадку доведена повністю, так як відповідальність за вказаною статтею настає за правопорушення, пов'язане з корупцією, тобто за діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені Законом України «Про запобігання корупції» вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першої ст. 3 цього Закону.

Дане, підтверджується, поясненнями в суді апеляційної інстанції самим ОСОБА_3, згідно яких останній підтвердив факт підпису наказів перед розпорядженням голови Апостолівської РДА.

Враховуючи наведене, вказані вище докази і обставини в їх сукупності в повному обсязі спростовують висновки суду першої інстанції щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією в діях ОСОБА_3, оскільки зазначене вище дає підстави для зворотного висновку щодо наявності в діях останнього адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-7КУпАП.

Таким чином, в суді апеляційної інстанції встановлено, щоОСОБА_3, перебуваючи на посаді начальника управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації, будучи обізнаним з обмеженнями, встановленими ЗУ «Про державну службу», ЗУ «про запобігання і протидію корупції» та ЗУ «Про запобігання корупції»маючи наявну суперечність між приватними інтересами та його службовими повноваженнями, зумовленими перебуванням на посаді начальника управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації, яка впливає на об'єктивність та неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх повноважень, порушуючи вимоги підпункту 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів № 268 від 09.03.2006 року та п. 1 Постанови Кабінету Міністрів № 732 від 16.09.2015 року, вчинив дії в умовах реального конфлікту та власноруч підписав накази щодо особистого преміювання та надання надбавки, чим допустив порушення вище вказаних вимоги Закону.

А тому доводи прокурора щодо безпідставності висновків суду та щодо доведеності вини ОСОБА_3 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією є обґрунтованими і такими, що відповідають матеріалам справи.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 172-7КУпАП, а відтак, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_3 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7КУпАП.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого останнім правопорушення, особу правопорушника, який раніше не притягувався до відповідальності, позитивно характеризується, ступінь вини ОСОБА_3, відсутність обставин, що як пом'якшують, так і обтяжують відповідальність правопорушника.

Таким чином, з урахуванням того, що накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в мінімальному розмірі передбаченого санкцією ч.2 ст.172-7 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 33, ч.2 ст. 172-7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області М. Кита- задовольнити частково.

Скасувати постанову судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року, якою провадження відносно ОСОБА_3, за ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3, у відповідності до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", 275,60 гривень судового збору на користь держави.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун