Справа № 752/5400/16-п
Провадження №: 3/752/2667/16
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05.07.2016 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мирошниченко О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної служби в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 924883, складеного 03.04.2016 року, ОСОБА_1 02.04.2016 р. о 22 годині 48 хвилин в м. Києві по вул. Червоноармійській, 95, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Чим ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КупАП, не визнав, та пояснив суду, що 02.04.2016 р. близько 22.40 год., він знаходився в салоні власного авто НОМЕР_2, двигун якого не працював, а сам автомобіль був припаркований по вул. Червоноармійській, 129 у м. Києві, очікуючи на приїзд - ОСОБА_4, який повинен був забрати зазначений автомобіль за попередньою домовленістю на зберігання. Такі самі пояснення надав в судовому засіданні і свідок ОСОБА_4.

До припаркованого біля узбіччя автомобіля під'їхав автомобіль поліції та патрульний інспектор поліції, який підійшов зробив зауваження про те, що автомобіль припаркований в забороненому місці. Після цього інспектор поліції почав вимагати від ОСОБА_1 проходження тесту на вміст алкоголю в крові.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративного правопорушення, та його представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: данні, що містяться в протоколі про адміністративні правопорушення (а.с. 1), приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

За змістом положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясувати: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з'ясувати наявність обставин, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилалася особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, чи висловлених цією особою доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З суб'єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, вчиняється із прямим умислом. Тобто, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідна наявність доказів, які б вказували, зокрема, на керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. А п.2.5 ПДР передбачає обов'язок водія пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 7 КУпАП зазначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до п. 4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26.02.2009 р. N 77 вказано, що у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, наявність свідків є обов'язковою, письмові пояснення свідків правопорушення долучаються до протоколу.

Натомість в Протоколі вказано лише інформацію про двох осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яких не було на місці події та пояснення яких не долучені до протоколу.

Однак, як вбачається із довідки №26-05-16 від 26.05.2016 р. наданої Департаментом містобудування та архітектури КМДА, на адвокатський запит, споруд з адресою бульвар Праці, 42 в м. Києві не існує, що також взагалі ставить під сумнів існування такої особи, як ОСОБА_3, який начебто, як вказано в протоколі, зареєстрований за такою адресою.

Що ж стосується іншої особи зазначеної свідком в протоколі, як ОСОБА_2, то така особа також не проживає за вказаною в протоколі адресою в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №1115 від 25.05.2016 р. наданої Департаментом містобудування та архітектури КМДА, на адвокатський запит Центом комунального сервісу №96.

В адміністративних матеріалах відсутні письмові пояснення осіб, що зазначені в графі «свідки», що є обов'язковими згідно з п. 4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Також вказані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово не з'являлись на виклик суду у судові засідання.

Жодного разу не з'явились до суду і працівники Національної поліції для надання пояснень по справі хоча також неодноразово викликались судом.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, - обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За положенням ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Таким чином, за вищезазначених обставин протокол про адміністративне правопорушення слід визнати необґрунтованим, а висновки, які покладені в його основу щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, слід визнати такими, що ґрунтуються на припущеннях, які могли суттєво вплинути на правильність прийнятого рішення.

З урахуванням вищевикладеного приходжу до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 є таким, що не відповідає вимогам закону, а в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Згідно статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за не доведеністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, згідно ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ст.ст.283-285 КпАП України, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти діб з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Суддя