АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., при секретарі судового засідання Богацької М.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

захисника − ОСОБА_3

потерпілого − ОСОБА_4

представника потерпілого − ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2016, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що він не погоджується з протоком про адміністративне правопорушення серії АП1 № 877688, складеного відносно ОСОБА_2, оскільки працівниками поліції була дана не вірна оцінка даній ДТП, що призвело до складання безпідставного протоколу про адміністративне правопорушення. Так, на думку адвоката, в даній ДТП повністю винен водій ОСОБА_4 Крім того, як стверджує апелянт, пояснення ОСОБА_4 є таким, що не відповідають дійсним обставинам справи та заводять суд в оману.

Також в апеляції вказується, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції вказано що, до моменту зіткнення автомобіль НОМЕР_1 не здійснював жодних змін напрямку руху, а лише не дотримався безпечної дистанції по відношенню до автомобіля НОМЕР_2, і лише після зіткнення даних транспортних засобів змінив напрямок руху в результаті чого додатково зіткнувся з тягачем з причепом «Mercedes- Benz» д/н НОМЕР_4. Той факт, що ОСОБА_2 рухався на автомобілі НОМЕР_1 в крайній лівій смузі руху, підтверджується письмовими поясненнями водія тягача з причепом «Mercedes- Benz» д/н НОМЕР_4, ОСОБА_7 Відповідно до даних пояснень, ОСОБА_7 рухався на тягачу з причепом «Mercedes- Benz» д/н НОМЕР_4 в середній смузі руху, зі швидкістю 30 км/год., автомобіль НОМЕР_1, їдучи в лівій смузі руху різко почав перестроюватись в правий ряд та ударив його автомобіль.

Окремо в апеляційній скарзі наголошується на тому, що ОСОБА_4 під час обгону пересік подвійну суцільну роздільну смугу напрямків руху.

На вказану апеляційну скаргу подані заперечення від потерпілого ОСОБА_4, який вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2016 - без змін.

В запереченнях потерпілий вказує, що викладені в оскаржуваній постанові висновки відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, як стверджує потерпілий, у судовому засіданні всі обставини ДТП були підтвердженні схемою ДТП та письмовими поясненнями учасників ДТП, і не знайшли свого спростування. У зв'язку з цим, вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

Згідно протоком про адміністративне правопорушення серії АП1 № 877688 від 10.04.2016, 10.04.2016 о 15 год. 30 хв. в м. Києві по вул. О. Теліги, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, після чого не переконався, що зміна напрямку руху буде безпечною та допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes- Benz», державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_7, що призвело до пошкодження всіх транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.1 та п. 13.1 ПДР України, за що передбачено відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку потерпілого та його представника, які заперечили проти наявної апеляції та вважали за необхідне залишити без змін постанову суду першої інстанції, заслухавши пояснення сторін по справі і їх відповіді на питання, заслухавши пояснення спеціаліста-завідувача відділу технічних експертиз КНДІСЕ ОСОБА_12 , допитавши свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дослідивши в присутності сторін матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час їх дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі та в запереченнях, суд вважає, що така апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В пункті 24 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з матеріалів справи, цих вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 дотримано не було, внаслідок чого суд дійшов хибного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Так, визнаючи ОСОБА_2 винним у чиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції формально вказав, що його вина підтверджується матеріалами справи, а саме: схемою ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП. Втім, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не містять схеми ДТП. Що ще раз вказує на формальний підхід суду до вирішення даного питання.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 252 КУпАП, суд не дав жодної оцінки поясненням учасників та не вказав, в якій частині їх пояснення підтверджуються чи спростовуються іншими доказами по справі.

Зокрема, згідно наданих в судовому засіданні при розгляді даної справи в апеляційному порядку пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які є зовсім протилежними, суд критично відноситься до показів ОСОБА_4, який вказав, що перший контакт автомобіля «Suzuki SX4» під керуванням ОСОБА_2 відбувся з іншим автомобілем − фурою, яка рухалась поруч, а вже потім автомобіль «Suzuki SX4» відкинуло на автомобіль ВАЗ 2105 під керуванням ОСОБА_4, при цьому ударів між автомобілями «Suzuki SX4» і ВАЗ 2105 було два. Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_12 із врахуванням місця розташування автомобілів під час ДТП, первинних пояснень учасників ДТП та механічних пошкодження обох автомобілів, пояснив, що контакт між автомобілями ВАЗ 2105 і «Suzuki SX4» відбувся раніше, ніж контакт між автомобілем «Suzuki SX4» і «Mercedes- Benz». Отже, пояснення ОСОБА_4 в цій частині суд не вважає такими, які відповідають фактичним обставинам справи.

Не є обґрунтованими пояснення ОСОБА_4 і в частині того, що «Suzuki SX4» здійснював обгін фури і таким чином виїхав на смугу руху, по якій рухався ОСОБА_4. Ці пояснення спростовуються показами свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_2, які стверджують, що автомобіль «Suzuki SX4» рухався в своїй смузі руху прямо, не змінюючи напряму руху. За таких обставин, зазначені пояснення ОСОБА_4 не можуть бути прийняті судом до уваги.

В той же час, пояснення ОСОБА_2, які містяться в апеляційній скарзі, і зводяться до того, що він, ОСОБА_2, рухався в крайній лівій смузі руху, а водій ОСОБА_4 намагався випередити його автомобіль по зустрічній смузі руху, однак повертаючись у попутну смугу не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобіля «Suzuki SX4», після чого ОСОБА_2 відкинуло на автомобіль «Mercedes-Banz», є такими, що підтверджуються доказами по справі, а саме, поясненнями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Згідно п.п. Г) п.14.2 ПДР України, перед початком обгону водій повинен переконатись в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкод транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Характер пошкоджень автомобілів-учасників ДТП (у ОСОБА_2 − ковзний, а у ОСОБА_4 пошкоджене переднє праве крило а.с. 23-32) підтверджує те, що ОСОБА_2 їхав прямо, не змінюючи напряму свого руху на момент зіткнення з автомобілем ВАЗ 2105, а ОСОБА_4 мав намір повернутись після обгону на раніше займану смугу, однак не переконався в безпечності цього маневру, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів «Suzuki SX4» і ВАЗ 2105. Окрім цього, суд звертає увагу, що як пояснив в судовому засіданні водій ОСОБА_4, він не застосовував екстренне гальмування, що також підтверджує той факт, що ОСОБА_4 притиснювався в смугу руху, по якій рухався ОСОБА_2, оскільки саме він, ОСОБА_4, виїхав на зустрічну смугу на обгін .

Враховуючи, що у відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, у діях водія ОСОБА_2 відсутня основна ознака адміністративного проступку - протиправність діяння. А отже, оскільки матеріали справи містять докази невинуватості ОСОБА_2, що підтверджується поясненнями ОСОБА_2, поясненнями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, пояснення спеціаліста ОСОБА_12 щодо механізму пошкодження обох автомобілів, а також зважаючи на характер пошкоджень автомобілів-учасників ДТП, суд апеляційної інстанції спростовує висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. За таких обставин, оскаржувана постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2016 підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2016, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок, − скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАп у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копія повного рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/887/2016

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Піхур О.В.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.