АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Зазначеною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді, 15 травня 2016 року о 22 год. 00 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, в м. Києві по вул. Гагаріна, 21, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі-Правил), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_2 зазначав, що про дату, час та місце судового засідання по розгляду справи про адміністративне правопорушення його повідомлено не було, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 17 червня 2015 року, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження постанови пропущено з поважних причин.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначав, що суддя місцевого суду при розгляді справи не перевірив правильність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, та залишив поза увагою ту обставину, що у протоколі не зазначено частину статті 130 КпАП, якою передбачена відповідальність за вчинене правопорушення. Дані про внесення інспектором поліції виправлень до даного документу у матеріалах справи відсутні. Також долучений до протоколу показник приладу «Драгер» не підписаний ні ОСОБА_2, ні інспектором поліції.

Крім того, вказаний протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 276 КпАП України не підлягає розгляду Деснянським районним судом міста Києва, оскільки правопорушення було вчинене по вул. Гагаріна, 21 у м. Києві, що територіально відноситься до Дніпровського району міста Києва, місце проживання та реєстрації правопорушника - у Дарницькому районі, а місце обліку автомобіля - бул.Л.Українки, що також не відноситься до Деснянського району м. Києва.

Зазначав, що при призначенні адміністративного стягнення суддя місцевого суду не врахував обставини, що пом'якшують відповідальність, а саме перебування на його утриманні неповнолітньої дитини та дружини.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, який просив скасувати постанову судді місцевого суду в частині накладеного стягнення, та з урахуванням даних про його особу, змінити призначене йому стягнення на штраф у межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга - задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 268 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КпАП України, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що дані про вручення ОСОБА_2 повістки про виклик в судове засідання по розгляду справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2, у порушення вимог ст. 285 КпАП України, отримав лише 17 червня 2016 року.

У зв'язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на своєчасну обізнаність апелянта з текстом оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 4), результатом тестування на стан сп`яніння, проведеним за допомогою приладу Драгер Алкотест (а.с.2-3), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), рапортом інспектора патрульної поліції УПП ДПП України у м. Києві Романчука М.О. (а.с.7), дослідженими й належно перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано об'єктивну оцінку.

Крім того, ОСОБА_2 в судовому засіданні під час апеляційного розглядувизнав факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, висновок судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, за наведених у постанові обставин є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи ОСОБА_2 про невідповідність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, є безпідставними та висновків судді місцевого суду не спростовують.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи ОСОБА_2 про те, що під час вирішення питання про накладення на нього адміністративного стягнення суддею місцевого суду не було в повній мірі враховано дані про особу порушника та обставини, що пом'якшують відповідальність.

Згідно вимог частини другої ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КпАП України, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Проте суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 зазначених вимог закону в повному обсязі дотримано не було.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявності в санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України альтернативного більш м'якого виду стягнення у виді штрафу, суддя місцевого суду в постанові не зазначив, чи має вчинене ним правопорушення ознаки повторного або грубого та в чому вони полягають, не перевірив та не врахував належним чином даних про особу апелянта.

В матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності. Негативних наслідків від вчинення апелянтом адміністративного правопорушення не настало. Обставин, які обтяжують відповідальність по справі не встановлено.

Як пояснив апелянт, автомобіль використовується ним в роботі, та позбавлення права керування транспортними засобами призведе до позбавлення його єдиного джерела доходів, що в свою чергу поставить його родину в скрутне матеріальне становище.

Разом з тим, як убачається з долучених до апеляційної скарги документів, ОСОБА_2 має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18-20 ), та дружину, яка перебуває у декретній відпустці. Крім того, як пояснив апелянт, автомобіль використовується ним в роботі, та позбавлення права керування транспортними засобами призведе до позбавлення його єдиного джерела доходів, що в свою чергу поставить його родину в скрутне матеріальне становище.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 07 липня 2016 року № 1446-VIII (надалі - Закон № 1446-VIII) внесено зміни до ст. 130 КпАП України, та абзац другий частини першої викладено в такій редакції: "тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян". Зазначені зміни набрали чинності 27 липня 2016 року.

Згідно ч. 2 ст. 8 КпАП України, закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність особи за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Оскільки редакцією ч. 1 ст. 130 КпАП України згідно із Законом № 1446-VIII фактично було посилено відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, то положення ч. 1 ст. 130 КпАП України у редакції від 07 липня 2016 року зворотньої дії в часі не мають.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку про необхідність зміни постанови суду першої інстанції в частині накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення на штраф в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КпАП України (у редакції, яка діяла до 27 липня 2016 року, тобто у редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законами № 693-VII від 19.11.2013, № 596-VIII від 14.07.2015), оскільки стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за видом є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, внаслідок суворості.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а постанова судді місцевого суду в частині накладення на нього виду адміністративного стягнення - зміні.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, накласти на ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 (нуль) копійок, на користь держави.

В решті постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва МельникВ.В.