Красилівський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 677/1082/16-п
П О С Т А Н О В А

26.07.2016 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого -судді Боголюбової Л.М.

при секретарі Кондратюк О.А.

з участю військового прокурора Кучерук А.М.

представника правопорушника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красилів справу за адміністративним правопорушенням, що надійшла з Служби безпеки України ГУ БКОЗ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.Ярмолинці Хмельницького району Хмельницької області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, одруженого, з вищою освітою, директора ДП «Красилівський агрегатний завод», за ч.2 ст.172-7 КупАП,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2014 року наказом ТВО Генерального директора Державного концерну «Укроборонпром» №137-к ОСОБА_2 призначено за контрактом на посаду директора ДП «Красиліський агрегатний завод».

Перебуваючи на посаді директора ДП «Красилівський агрегатний завод» ОСОБА_2 будучи відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб»єктом відповідальності за корупційні правопорушення, порушив встановлену Законом вимогу щодо не повідомлення безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також у прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, п.2 ч.2 ст.81 ЦК України передбачено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до Статуту ДП «Красилівський агрегатний завод» є державним підприємством, заснованим на державній власності. У своїй діяльності підприємство керується Конституцією України та Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами ДК «Укроборонпром», нормативно-правовими актами, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, а також Статутом. Управління підприємством здійснюється його керівником (директором), який підзвітний концерну. Керівник підприємства призначається та звільняється з посади Концерном.

Таким чином, директор ДП «Красилівський агрегатний завод» ОСОБА_3 є посадовою особою юридичної особи публічного права.

Згідно записів в актах про народження №103 та №110 наданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ярмолинецького районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідними братами.

Проте наказами директора ДП «Красилівський агрегатний завод» №449к від 05.09.2011 року та №8к від 23.01.2012 року, ОСОБА_4 був переведений на посаду начальника ПТС підприємства та в подальшому на посаду заступника директора з виробництва та матеріально-технічного постачання підприємства. У кожному випадку призначення на вказані посади, в порушення вимог п.2 ст.14 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції Закону №3206-УІ від 07.04.2011 року) ОСОБА_2 не повідомляв безпосереднього керівника про наявність у нього конфлікту інтересів.

Також, ОСОБА_2, будучи директором підприємства, діючи умисно, в порушення вимог п.2 ст.14 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції Закону №5083-УІ від 05.07.2012 року) та п.2 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» в редакції Закону №1700-18 від 14.10.2014 року, який вступив в дію 26.04.2015 року видав наказ №126к від 02.04.2013 року про призначення ОСОБА_4 на посаду начальника відділу матеріально-технічного постачання підприємства, про що також не повідомив свого безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Пізніше на підставі наказу №194к від 12.04.2016 року начальника відділу матеріально-технічного постачання підприємства ОСОБА_4 звільнено із зазначеної посади за власним бажанням.

Згідно з інформацією ДК «Укроборонпром» (лист від 02.06.2016 року №UOP-6.2-5473) ОСОБА_2 жодного разу не повідомляв Концерн в усній чи письмовій формі про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Окрім того, будучи директором підприємства ОСОБА_3 в порушення вимог ч.1 ст.14 ЗУ «Про запобігання і протидії корупції» ( в редакції Закону №1699-УІІ від 14.10.2014 року) щодо урегулювання конфлікту інтересів, свідомо не повідомив безпосереднього керівника Концерну про наявність реального конфлікту інтересів видавши наказ №128 від 14.04.2015 року про преміювання працівника підприємства, у тому числі свого рідного брата ОСОБА_4 в розмірі 1700 грн.

В подальшому, у порушення вимог ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» (в редакціях №576-УІІІ від 16.07.2015 року, №679-УІІІ від 15.09.2015 року та №889-УІІІ від 10.12.2015 року) щодо урегулювання конфлікту інтересів, директор підприємства ОСОБА_2 не повідомляв безпосереднього керівника Концерну про наявність реального конфлікту інтересів здійснюючи преміювання працівників підприємства та ОСОБА_4 відповідно до наказів №234 від 03.07.2015 року, №334 від 01.09.2015 року, №367 від 21.09.2015 року, №479 від 17.12.2015 року в розмірах 1700 грн., 1700 грн., 1700 грн. та 2100 грн.

Відповідно до посадової інструкції начальника відділу матеріально-технічного постачання, введену в дію наказом директора ДП «Красилівський агрегатний завод» №184 від 02.04.2008 року начальник ВМТП підпорядковується директору заводу та призначається і звільняється з посади наказом директора заводу, тобто перебуває у безпосередньому підпорядкуванні директора заводу.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що посадова особа повинна вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника…»; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Разом із тим, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції»: близькі особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом і мають взаємні права та обов»язки із суб»єктом, зазначеним у ч.3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов»язки із суб»єктом не мають характеру сімейних) у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також незалежно від зазначених умов-чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб»єкта; реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об»єктивність або на неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Статтею 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Викладене вказує на те, що у діях директора ДП «Красилівський агрегатний завод» ОСОБА_2 наявний реальний конфлікт інтересів, оскільки існувала суперечність між його особистими інтересами та інтересами близької йому особи, а саме наявності можливості підписання наказів директора, які є обов»язковими для виконання працівниками підприємства, на підставі яких його рідний брат отримував премії у вигляді грошових коштів на загальну суму 8900 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи суб»єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обіймаючи посаду директора ДП «Красилівський агрегатний завод» порушив встановлену Законом вимогу щодо не повідомлення безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також у прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтесів, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією, передбачене ч.1 та ч.2 ст.172-7 КупАП, яке виразилось у невжитті заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, а також не повідомленні про наявність конфлікту інтересів безпосереднього керівника.

Прокурор вважає вину правопорушника у вчинені вказаного адмінправопорушення доведеною наданими суду матеріали справи та просить притягнути його до відповідальності.

Правопорушник ОСОБА_2 вину у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП заперечує та просить звільнити його від адмінвідповідальності, пояснивши, що він особисто погоджував із керівництвом Концерну всі свої дії, будучи директором заводу в тому числі призначення працівників на керівні посади. Призначаючи брата на посаду начальника відділу постачання, заступника директора з виробництва та матеріально-технічного постачання він також обговорював вказане питання усно із посадовими особами Концерну, а саме ОСОБА_5, тому порушення закону не допустив.

Преміювання брата ОСОБА_4 відбувалось по підсумках роботи заводу разом із всіма працівниками, окремо від інших він не преміювався, тому конфлікту інтересів в даному випадку не має.

Заслухавши пояснення правопорушника, прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність поверненна наданих суду матеріалів справи на доопрацювання, оскільки як вбачається зі змісту диспозиції ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність наступає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, обовязковими ознаками даного адміністративного правопорушення є наявність у службової особи реального конфлікту інтересів, наявність передбаченого законом випадку чи встановленого порядку та наявність передбаченого законом способу повідомлення про існування конфлікту інтересів. Відсутність хоча б одної з цих обовязкових ознак виключає наявність складу цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими інтересами, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Заробітна плата працівника, її розмір, складові та порядок обчислення визначаються Законами та актами уповноважених на це компетентних органів. Визначений законом розмір заробітної плати та порядок її нарахування не можуть бути предметом конфлікту інтересів у розумінні вищезазначених положень Закону «Про запобігання корупції», оскільки ці чинники не впливають на можливість, обєктивність та неупередженість прийняття рішень посадовою особою, яка її отримує. Предметом корупційних дій, згідно положень вищезазначеного закону, може бути лише незаконна винагорода та способи досягнення такого результату.

Судом встановлено, що преміювання ОСОБА_4 проводилось разом із усіма працівниками підприємства на підставі відповідних наказів ДК «Укроборонпром» за результатами роботи підприємства у відповідний період та проводилось згідно затверджених фори оплати праці та Положення про преміювання за пропозицію та погодженням із економічною, бухгалтерською та юридичною службою та профкомом підприємства. Тобто ОСОБА_2, як директор ДП «Красилівський агрегатний завод», підписуючи накази №128 від 14.04.2015, з №234 від 03.07.2015, №334 від 01.09.2015, №367 від 21.09.2015 та №479 від 17.12.2015 про преміювання усіх працівників підприємства, виконав покладені на нього посадові обов'язки.

Оскільки при виконанні ОСОБА_2 своїх службових обов'язків був відсутній реальний конфлікт інтересів між його приватними та службовими інтересами, то був і відсутнім випадок, у разі настання якого, він повинний був повідомити Концерн про наявність такого конфлікту.

Окрім того, як встановлено судом, накази директора ДП «Красилівський агрегатний завод» ОСОБА_2 про прийняття на роботу брата та його переведення на інші посади прийняті упродовж 2011-2013 років, тобто під час дії Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», який на час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення втратив чинність у зв'язку із прийняттям Закону України «Про запобігання корупції». Накази ж про прийняття на роботу та переведення на інші посади є актами одноразової дії, у зв'язку із чим неповідомлення про такий конфлікт інтересів не є тривалим правопорушенням.

У відповідності до абзацу 4 ч.1ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції корупційне правопорушення - умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 4 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Тобто, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, діяння, за які передбачена відповідальність за ст.172-7 КУпАП, згідно положень Закону, КУпро адміністративні правопорушення, передбачені главою 13 «а» КУпАП, були виключені з поняття корупційне правопорушення та стали відноситись до поняття адміністративні правопорушення, повязані з корупцією. Таким чином вказана правова норма не може бути застосована при розгляді даної адміністративної справи.

Окрім того, не спростовані у суді твердження ОСОБА_2 про факт повідомлення ДК «Укроборонпром», безпосередньо ОСОБА_5 в усній формі про наявність конфлікту інтересів при прийнятті на роботу свого брата ОСОБА_4, а достовірність інформації у листі ДК «Укроборонпром» в частині неповідомлення ним в усній чи письмовій формі про наявність такого конфлікту інтересів піддається обґрунтованому сумніву оскільки виконавець вказаного запиту УСБУ в Хмельницькій області не спілкувався із ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про наявність чи відсутність такого усного повідомлення.

Враховуючи вказані обставини, керуючись ст. справи, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, керуючись ст.ст. 256, 278 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП повернути службі безпеки України ГУ БКОЗ для доопрацювання.

Суддя Л. М. БОГОЛЮБОВА