Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/353/16-п Головуючий у 1-й інст. Лесько М. О.
Категорія ч.2 ст.172-7 КУпАП Доповідач Мельничук Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року

суддя апеляційного суду Житомирської області Мельничук Н.М., з участю секретаря Кусковської Т.А., Галяса О.М., захисника ОСОБА_1, прокурора Смірнова М.А., перевіривши апеляційні скарги захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури на постанову Чуднівського районного суду Житомирської області від 04 липня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Верболози Козятинського району Житомирської області, працюючого головним лікарем комунальної установи «Центр первинної медично-санітарної допомоги Романівської районної ради», проживаючого АДРЕСА_1,

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строку, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Як встановив суд, відповідно до розділу 4 Статуту КУ «ЦПМСД» Романівської районної ради, затвердженого рішенням сесії Романівської районної ради №13 від 21.12.2012 року, Центр первинної медико-санітарної допомоги є юридичною особою публічного права. Поточне керівництво діяльності Центру здійснює головний лікар. Рішенням Романівської районної ради №345 від 21.06.2013 року на посаду головного лікаря КУ «Романівський центр первинної медико-санітарної допомоги» призначено ОСОБА_2.

ОСОБА_2, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, тобто особою, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування, постійно обіймаючи посаду, пов'язану з виконання організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків, не вжив дієвих заходів щодо недопущення реального конфлікту інтересів - суперечності між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийнятих рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень та не утримався від прийняття наказу №1 від 04.01.2016 року, що став підставою для виплати його дружині надбавки, яким йому та ОСОБА_3 надано 0,5 ставки сумісництва лікаря-педіатра в КУ «ЦПМСД».

Заходи щодо самостійного врегулювання реального конфлікту інтересів, шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих документів безпосереднім керівникам - голові Романівської районної ради, голові Романівської районної державної адміністрації, начальнику управління охорони здоров'я Житомирської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 не вживались.

На постанову суду надійшла апеляційна скарга прокурора, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та постановлення нової постанови, якою ОСОБА_2 просить визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1,2 ст.172-7 КУпАП, провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням строку, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП.

Вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також судом неправильно застосовано норми матеріального права, постанову винесеною з порушенням вимог ст. ст. 7, 38, 245, 247, 251, 52, 280 КУпАП, оскільки суд відкривши провадження в межах 3-х місячного строку накладення адміністративного стягнення, розпочавши дослідження доказів у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП, не надав оцінки доказам та не зробив висновок чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винен ОСОБА_2 у його вчинені, а також чи підлягає він адміністративній відповідальності (з врахуванням положень ст. 38 КУпАП).

Також на вказану постанову суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, в якій він просить постанову суду скасувати та закрити провадження за ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу даного адміністративного правопорушення.

Посилається на незаконність постанови суду та її невідповідність вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що в постанові суду не наведена суть конфлікту інтересів, не розкрито об'єктивної сторони правопорушення, не наведено в чому саме полягали особисті інтереси, не викладено обставин, які вказують на наявність конфлікту інтересів, про наявність яких він був зобов'язаний повідомляти керівника, оскільки дії ОСОБА_2 не носили протиправного характеру, не потягнули і не могли потягнути за собою будь-яких шкідливих наслідків, бо ОСОБА_2 узгоджувались питання надання сумісництва йому та його дружині в 2013-2015 роках з попередніми керівниками райдержадміністрації, районної ради та сектору охорони здоров'я (копії узгоджень знаходяться в матеріалах справи).

Також зазначає, що судом досліджувався факт перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 0,5 посадового окладу лікаря-педіатра в КУ "ЦПМСД", на підставі безстрокового трудового договору з 2013 року, з моменту створення даної установи, що підтверджується копіями трудових книжок. Вирішення питання про надання ОСОБА_3 надбавки не носило індивідуального характеру, оскільки вказана надбавка надана всім без винятку медпрацівникам установи, які працюють з перевищенням навантаження через неукомплектованість кадрів.

На думку апелянта, в судовому засіданні не було надано будь-яких доказів, які б достовірно свідчили про перевагу особистих корисливих інтересів ОСОБА_2 над суспільно-корисними інтересами при виконанні ним своїх повноважень як керівника Комунальної установи "Центр первинної медико-санітарної допомоги Романівської районної ради" при вирішенні питань сумісництва особистого та дружини та при виданні наказу про надбавку за інтенсивність, а також що він використовував надані йому службові повноваження не на користь держави, а на шкоду державним суспільним чи громадським інтересам, наявність суперечностей між особистими інтересами та його службовими повноваженнями у момент винесення наказу № 1 від 4.01.2016 р.

Заслухавши прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених мотивів та заперечив проти апеляційної скарги захисника, думку ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення вимог прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно змісту ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Розглядаючи адміністративну справу щодо ОСОБА_2 по суті, суд першої інстанції зазначених вимог Закону належним чином не дотримався та не надав оцінки доказам, не зробив висновок, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винен ОСОБА_2 у його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів провадження, 12.05.2016 року надійшло провадження на розгляд до суду - протокол №5 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП від 11.04.2016 року та протокол №6 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП від 11.04.2016 року, які складені відносно ОСОБА_2.

Відповідно до постанови судді від 04.07.2016 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строку, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції розглянувши протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП від 11.04.2016 року не виклав у постанові суду своє рішення щодо нього у відповідності до вимог ст.280 КУпАП, а лише висловив свою думку щодо ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, відповідальність у даному випадку наступає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках і порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинення відповідною особою певних дій чи прийняття рішень за таких умов.

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-7 КУпАП.

Згідно положень ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Як установлено апеляційним судом, та як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, маючи в прямому підпорядкуванні близьку особу, дружинну ОСОБА_3, не повідомив про це своє безпосереднє керівництво (Романівську райдержадміністрацію та Романівську районну раду), а в послідуючому видав наказ №1 від 04.01.2016 року про виплату його дружині ОСОБА_10 щомісячно 50 відсотків надбавки до посадового окладу за напруженість та інтенсивність в роботі, а також яким йому та ОСОБА_10 надано 0,5 ставки сумісництва лікаря-педіатра в КУ «ЦПМСД», тим самим прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у ОСОБА_2 за даних обставин існувала суперечність між приватним інтересом, яким в тому числі можна вважати як приклад позитивне, на користь близьких осіб вирішення питання щодо виплати надбавки та її службовими повноваженнями, щодо обов'язку організації роботи юридичної особи публічного права, в тому числі дотриманням трудового законодавства, дисципліни, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень, тобто на наявність реального конфлікту інтересів.

Посилання апелянта на відсутність в Законі України «Про запобігання корупції» заборон мати йому в прямому підпорядкуванні близьких осіб, як обставини, яка виключає в його діях склад правопорушення на думку апеляційного суду є хибними, оскільки відсутність такої заборони не звільняє посадову особу юридичної особи публічного права від обов'язків зазначених у ст. 28 вказаного закону, в тому числі повідомляти безпосереднього керівника про реальний чи потенційний конфлікт інтересів, не вчиняти дій та не приймати рішень в його умовах, вжити заходів для його врегулювання.

Водночас, згідно матеріалів провадження є повідомлення голові Ромаівської райдержадміністрації від в.о. головного лікаря ОСОБА_2 про погодження на сумісництво 0.5 посади лікаря педіатра за 2013 рік ( а.с. 168-169) , лист завідуючому сектором охорони здоров'я райдержадміністрації від 01.09.2015 року про погодження роботи лікаря педіатра ОСОБА_3 у зв'язку з дією Закону України «Про запобігання корупції» (а.с.170), лист заступнику голови Романівської районної ради від головного лікаря ОСОБА_2 про погодження роботи лікаря педіатра ОСОБА_3 у зв'язку з дією Закону України «Про запобігання корупції» ( а.с.171).

За таких обставин, ОСОБА_2 мав можливість врегулювати реальний конфлікт інтересів.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами апеляційної скарги захисника про те, що керівництво Романівської районної ради та Романівської районної державної адміністрації тривалий час було обізнане про факти отримання надбавки за інтенсивність працівниками комунальної установи, в тому числі і його дружиною та про те, що законодавство України не передбачає повідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів в обов'язковій письмовій формі.

Так, п.2 ч.1 ст. 28 зазначеного Закону чітко вказує на його обов'язок повідомляти не пізніше наступного робочого дня, коли особа дізналась чи повинна була дізнатись про наявність конфлікту інтересів безпосереднього керівника.

Як вбачається з установчих документів Статуту КУ «ЦПМСД» Романівської районної ради, затвердженого рішенням сесії Романівської районної ради №13 від 21.12.2012 року безпосередніми керівниками ОСОБА_2 є Романівська районна рада, яка є власником юридичної особи та орган управління, яким виступає голова Романівської районної державної адміністрації, оскільки вони приймають рішення про прийняття його на роботу, звільнення з посади, застосування заохочень та стягнень, тощо.

Разом з тим, з листа першого заступника голови Романівської РДА від 18.03.2016 року № 601 (а.с.91) та листа голови Романівської районної ради від 18.03.2016 року №03-09/5/70 ОСОБА_2 про наявність конфлікту інтересів при виданні ним наказів про прийняття на роботу працівників, про встановлення надбавок і премій собі, іншим працівникам, та в інших випадках не повідомляв.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, дослідивши всі наявні у справі докази, не дав їм належну оцінку та не врахував наданих по справі доказів, тобто постанова суду 1-ї інстанції не відповідає ст. 283 КУпАП і тому підлягає скасуванню, а апеляційним судом ухвалюється нова постанова.

Фактичні обставини справи не заперечує сам ОСОБА_2 посилаючись на те, що раніше він повідомляв райраду про конфлікт інтересів стосовно лікаря педіатра ОСОБА_3 у зв'язку з дією Закону України «Про запобігання корупції», але останній раз він повідомив усно голову Романівської райради, а не письмово, видав наказу №1 від 04.01.2016 року, згідно якого надав собі та своїй дружині ОСОБА_3 сумісництво 0.5 ставки посади лікаря педіатра з 01.01.2016 року, а також надав ОСОБА_3 - лікарю-педіатру 50% до посадового окладу за напруженість та інтенсивність в роботі з 02.01.2016 року.

Крім того, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1.2 ст.172-7 КУпАП підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення №№ 5, 6, поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, відповідями Житомирської обласної державної адміністрації (а.с.117), Романівської державної адміністрації (а.с. 91). Романівської районної ради (а.с.59-61), журналом вихідної кореспонденції КУ «ЦПМСД» Романівської райради.

Тому доводи апеляційної скарги захисника є необгрунтованимиі спростовуються зазначеними доказами.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 38 КУпАП адміністративні стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Таким днем слід вважати день, коли спеціально уповноваженому суб'єкту у сферу протидії корупції стало відомо про вчинення особою правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що про вчинене ОСОБА_2 порушення вимог законодавства про запобігання реального конфлікту інтересів стало відомо службовим особам уповноваженого державного органу 21.03.2016 року, оскільки саме у цей день ОСОБА_2 дав пояснення, а також надійшли офіційні листи від імені Романівської РДА та Романівської районної ради (а.с.91-92) про те, що головним лікарем КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Романівської районної ради» протягом 2015-2016 років не надходили у письмовій формі повідомлення про наявність конфлікту інтересів при прийнятті ним наказів по установі про прийняття на роботу працівників, встановлення надбавок, премій собі та іншим працівникам.

На даний час строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП закінчились і тому подальше провадження в справі виключається, а підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Чуднівського районного суду Житомирської області від 04 липня 2016 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області Н.М.Мельничук