АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

20 липня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мороз І.М., розглянувши заяву ОСОБА_2 як представника потерпілого ОСОБА_3 про перегляд постанови Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в :

Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду м. Києва Верховець Т.М. задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_6), постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року, якою визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КпАП України - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

До Апеляційного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2, як представника потерпілого ОСОБА_3, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій він просить задовольнити його заяву постанову скасувати, визнати винним ОСОБА_6 за ст. 124 КУпАП. При цьому заявник посилається на необхідність застосування аналогії закону згідно Кодексу адміністративного судочинства України та обґрунтовує свої вимоги тим, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції було відхилено його клопотання про призначення експертизи Київському НДІСЕ, а судом взято до уваги як доказ висновок проведений експертом іншої установи. Проте, після винесення постанови заявник отримав висновок експертного дослідження ДНДЦ МВС України від 13.05.2016 року № 12-1-4, який є новим доказом і спростовує висновок експерта, який був покладений в основу рішення суду.

Вирішуючи питання щодо поданої заяви необхідно визначити, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України»).

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України обставини, передбачені пунктом 2 частини другої цієї статті, тобто зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Заява ОСОБА_2 вказаним вимогам закону не відповідає.

Так, в заяві ОСОБА_2 вказує про зловживання суддею під час судового розгляду, а також на не усунення суперечності у висновках судово-медичних експертиз з посиланням на отримання нового доказу - висновку експерта, який не був предметом оцінки в суді при розгляді справи.

Таким чином, заява ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами фактично містить доводи стосовно незгоди з доказами, на яких ґрунтується постанова Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, і не містить тих обставин, які б могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 464 КПК України, якщо заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, то за правилами ч. 3 ст. 429 КПК України вона підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ч. 3 ст. 429, ст. ст. 459, 462, 464 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

заяву ОСОБА_2 як представника потерпілого ОСОБА_3 про перегляд постанови Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року за нововиявленими обставинами, повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва І.М. Мороз