Справа № 488/873/16-п 13.07.2016 13.07.2016 13.07.2016
Номер провадження: 33/784/134/16
Провадження: № 33/784/134/16 Суддя суду першої інстанції: Головіна Т.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя апеляційного суду: Маркова Т.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді - Маркової Т.О.

за участю секретаря - Луговенко К.С.

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, уродженець м. Миколаєва, проживає в АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; адміністративну справу закрито у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 09 грудня 2015 року близько 20 години 10 хвилин керував транспортним засобом «Mercedes», державний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по пр-ту Жовтневому та, виконуючи маневр повороту праворуч на вул. Жукова, не зайняв відповідного крайнього положення на проїзній частині, не впевнився в безпеці свого руху, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з рухаючимся праворуч у попутному напрямку автомобілем «Nissan Teana», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_2 скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2016 року відносно ОСОБА_2 скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 вимог п.п.2.3 б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України є необгрунтованими, не відповідають матеріалам справи, судом допущені помилки у трактуванні положень ПДР України.

Зазначає, що приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 виним, суд керувався виключно припущеннями, прийняв до уваги пояснення тільки іншого учасника ДТП - ОСОБА_4, одночасно критично розцінивши пояснення ОСОБА_2, розцінивши їх як спробу уникнути відповідальності за скоєне.

Вказує, що судом проігнорований той факт, що автомобіль «Nissan Teana» рухався позаду, а зазначив тільки, що він рухався в попутному напрямку праворуч. На думку апелянта цей факт має важливе значення, оскільки водій автомобіля, який рухається позаду повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного бокового інтервалу.

Окремо звертає увагу, що ширина проїзної частини згідно схеми складає 4,7 м, тому є хибними твердження водія ОСОБА_4 про безпечний проїзд двом транспортним засобам, оскільки з урахуванням мінімальної ширини смуги 2,75 м згідно ПДР України не може бути дві смуги руху в одному напрямку.

Зазначає, що згідно схеми перед початком гальмування віддалення правих коліс автомобіля «Nissan Teana» до правого краю проїзної частини становить 1,65 м, тому прямолінійний рух цього атомобіля був заздалегідь небезпечним, так як на смузі його руху знаходилася перешкода.

При цьому захисник наголошує, що водій ОСОБА_4 не дотримався вимог п.п.10.1 ПДР України, не впевнився в безпеці подальшого руху, перетнув траекторію руху автомобіля «Mercedes», в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Апелянт звертає увагу суду на пояснення свідка ОСОБА_5, який бачив, що на автомобілі «Mercedes» був увімкнений світловий покажчик правого повороту.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно трактував положення п.9.4 ПДР України, оскільки попереджувальні сигнали мають на меті саме попередити та застерегти від певних дій. В цій ситуації ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Mercedes», увімкнувши світловий покажчик, попередив водія ОСОБА_4, який рухався позаду нього, про свій намір повернути праворуч, чим застеріг його від необміркованого маневру об'їзду справа.

Вказує, що районний суд критично поставився до тверджень ОСОБА_2, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про невідповідність схеми місця ДТП дійсним обставинам, оскільки заміри вказані неправильно, крім того на схемі є недопустимі виправлення, тому схема не може вважатися доказом вини ОСОБА_2

Зазначає, що судом безпідставно відмовлено в заявленому стороною захисту клопотанні про проведення транспортно-трасологічної експертизи, проведення якої необхідно для об'єктивної оцінки обставин події.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді даної справи суд першої інстанції з'ясував всі обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, дослідив і належним чином оцінив докази та дійшов правильного висновку про порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 2.3.б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові суду, наявність прямого причинного взаємозв'язку його дій з настанням дорожньо-транспортної пригоди та про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Фактичні дані щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, протоколі огляду місця ДТП та схемі до ного, поясненнях обох водіїв-учасників ДТП у своїй сукупності підтверджують вину водія автомобіля «Mercedes» ОСОБА_2

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 19 лютого 2016 року ОСОБА_2 09 грудня 2015 року близько 20 години 10 хвилин керуючи транспортним засобом «Mercedes», виконуючи маневр повороту праворуч, не зайняв відповідного крайнього положення на проїзній частині, не впевнився в безпеці свого руху, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з рухаючимся праворуч у попутному напрямку автомобілем «Nissan Teana», під керуванням ОСОБА_4.

За даними схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09 грудня 2015 року гальмівний шлях автомобіля «Nissan Teana», довжина якого складає 10,3 м, свідчить про те, що при виникненні перешкоди у вигляді автомобіля «Mercedes» водій автомобіля «Nissan Teana» прийняв заходи екстренного гальмування (а.с. 8-9).

Розташування зовнішніх пошкоджень обох транспортних засобів, їх напрямок, розміри та характер, зафіксовані в протоколі огляду місця ДТП від 09 грудня 2016 року, вказують на те, що в момент зіткнення автомобіль «Mercedes» знаходився ближче до лівої частини дороги (розділювальної смуги), а автомобіль «Nissan Teana», навпаки, якомога правіше (а.с. 6-7).

Враховуючи при цьому пояснення водія ОСОБА_2, які він надав на місці пригоди та в судовому засіданні, про його намір здійснити маневр повороту праворуч, є правильним висновок суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.4, 10.1, 2.3.б ПДР України, оскільки вказана особа перед поворотом праворуч завчасно не зайняла крайнього правого положення на проїзній частині, не впевнилась в безпеці свого маневру для всіх інших учасників дорожнього руху, не надала переваги у русі автомобілю «Nissan Teana», під керуванням водія ОСОБА_4 Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що в своїх поясненнях ОСОБА_2 особисто вказував - «увімкнув правий поврот та прийняв ліворуч» (а.с. 10).

Документи, оформлені на місці події, підписані її учасниками, зауваження щодо правильності змісту не надходили.

Апеляційний суд погоджується із твердженням суду першої інстанції про те, що у даному випадку невиконання водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.4 ПДР України призвело до створення небезпеки та перешкоди у русі водієві автомобіля «Nissan Teana» ОСОБА_4, який, відповідно до пояснень наданих на місці пригоди і в судовому засіданні, рухався в попутному напрямку із допустимою швидкістю, враховуючи ширину проїзної частини 4,7 м мав можливість безперешкодно проїхати повз автомобіль «Mercedes», якби водій ОСОБА_2 у порушення вимог ПДР України не почав здійснювати поворот праворуч з крайнього лівого положення (а.с. 11).

Пояснення допитаних свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом першої інстанції взяті до уваги, однак правильно розцінені як такі, що за своїм змістом не впливають на доведеність, або, навпаки, недоведеність вини ОСОБА_2

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції з приводу недоцільності призначення транспортно-трасологічної експертизи.

Таким чином, в ході апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження твердження апелянта про наявність вини водія ОСОБА_4, про те, що постанова суду першої інстанції прийнята з грубим порушенням діючого законодавства, а її зміст не відповідає обставинам справи.

Висновок суду першої інстанції про закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, та необхідністю закриття провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування постанови суду із закриттям провадження у справі за відсутністю складу правопорушення, про що просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2016 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області Т.О. Маркова