Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ч.1 ст.321-4 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м.Житомир

Суддя Апеляційного суду Житомирської області Завязун С.М., розглянувши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження першого заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 12 травня 2016 року,

встановив:

зазначеною постановою задоволено подання начальника Корольовського РВ м.Житомира КВІ ОСОБА_2 про заміну громадських робіт, призначених постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 23.12.2015 р. та замінено

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: м.Житомир, майдан Згоди, 2/98, кв.89,

адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт, призначених постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 23.12.2015 р. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП на адміністративне стягнення у вигляді арешту терміном на 6 діб.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, прокурор Толочко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та скасувати її, а провадження у справі закрити. В обґрунтування свого клопотання про поновлення строку на оскарження зазначає, що про існування цієї постанови органу прокуратури стало відомо лише 21.06.2016 р. під час перевірки повноти виконання Житомирським відділом поліції судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, за результатами яких накладено адміністративні стягнення, повязані з обмеженням особистої свободи громадян (адміністративний арешт). Свої апеляційні вимоги мотивує незаконністю та необґрунтованістю постанови суду першої інстанції. При цьому, посилається на неврахування судом першої інстанції вимог ч.2 ст.32 КупАП під час застосування адміністративного арешту відносно ОСОБА_3

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на оскарження і апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, згідно до положень ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою ст.7 цього Кодексу в порядку, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга прокурора на постанову суду від 12.05.2016 р. подана 22.06.2016 р., тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення.

З оскаржуваною постановою прокурор ознайомився під час проведення перевірки, що відбулася 21.06.2016 р., тобто, у прокурора не було обєктивної можливості оскаржити постанову у встановлені законом строки, а тому доводи, наведені у клопотанні про поновлення пропущеного з поважних причин строку на апеляційне оскарження, заслуговують на увагу, є достатніми та відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції матеріального права в частині заміни накладення адміністративного стягнення, є слушними.

Так, оскаржуваною постановою суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 замінено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на адміністративне стягнення у виді арешту.

Разом із тим, за змістом ст.32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках, та не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до інвалідів першої і другої груп.

Під час судового розгляду справи, суд першої інстанції неповно дослідив особу правопорушника, внаслідок чого залишилась невстановленою та обставина, що відповідно до пенсійного посвідчення №, виданого 16.03.2015 р. Пенсійним фондом України, ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності та являється інвалідом армії II групи, що виключає можливість накладення на нього даного виду стягнення, крім того унеможливлює виконання судового рішення (а.с.54).

Таким чином, до ОСОБА_3 не може бути застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, тому постанова суду першої інстанції про заміну адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню, а подання начальника Корольовського РВ м.Житомира КВІ про заміну громадських робіт, призначених постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 23.12.2015 р. відносно ОСОБА_3 на адміністративний арешт, залишенню без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Поновити першому заступнику керівника Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 12 травня 2016 року.

Апеляційну скаргу прокурора Толочко В.В. задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 12 травня 2016 року скасувати.

Постановити нову постанову, якою подання начальника Корольовського РВ м.Житомира КВІ про заміну громадських робіт, призначених постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 23.12.2015 р. ОСОБА_3 на адміністративний арешт - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_4