Справа № 743/630/16-п Головуючий у 1 інстанції Жовток Є. А.
Провадження № 33/795/144/2016
Категорія - ч. 1 ст. 204-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних спарвах Апеляційного суду Чернігівської області Борисенко І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Ріпкинського району Чернігівської області від 07 червня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Івано-Франківськ, пенсіонер, громадянин Російської Федерації, та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, -

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП і накладено стягнення у виді 7(семи) діб адміністративного арешту.

Як встановив суд першої інстанції, 06 червня 2016 року близько 11 години 10 хвилини, ОСОБА_2 на території До брянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, поза встановленим пунктом пропуску, намагався перетнути Держаний кордон України з Республікою Білорусь, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить переглянути постанову суду першої інстанції щодо нього та прийняти щодо нього законне рішення. Вважає, що суд першої інстанції призначив йому адміністративне стягнення, яке не передбачене санкцією статті за якою він визнаний винним.

В засідання апеляційного суду апелянт з невідомих суду причин не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності апелянта, за наявними матеріалами.

Окрім того, до апеляційного суду надійшло повідомлення з Ріпкинського ВП ЧВП в Чернігівській області про те що, апелянт відбув призначене йому адміністративне стягнення і 13 червня 2016 року об 11год. 40хв. був звільнений з ІТТ Чернігівського відділення поліції по закінченню строків адміністративного арешту.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства всебічно, повно і об'єктивно, тому твердження апелянта про порушення судом норм законодавства, що регулює розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема про призначення адміністративного стягнення, не передбаченого санкцією статті за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності не може бути взятий до уваги при розгляді апеляційної скарги, оскільки таке твердження не ґрунтується на вимогах Закону і не відповідає дійсності.

Окрім того, як убачається з протоколу адміністративного провадження, ОСОБА_2 в засіданні місцевого суду вину свою в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні визнав повністю та щиро каявся.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 204-1 КУпАП настає у разі незаконного перетинання або спроби незаконного перетинання державного кордону України. Санкція даної частини передбачає накладення адміністративного стягнення у виді накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п'ятнадцяти діб.

Як убачається з матеріалів адміністративного провадження, суд першої інстанції призначив апелянту адміністративне стягнення в межах санкції статті за якою він притягнутий до адміністративної відповідальності.

Твердження апелянта про те, що справу про адміністративне правопорушення щодо нього повинні розглядати органи Держаної прикордонної служби України не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки згідно статті 221 КУпАП районні суди розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбачені статтею 204-1 цього Кодексу. Органи Державної прикордонної служби України згідно вимог ст. 222-1 цього Кодексу розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 202, 207 та ч.2 ст.203.

Згідно статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Відповідно до статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Дані вимоги закону місцевим судом було дотримано, внаслідок чого обґрунтовано обрано вид стягнення, передбачений альтернативною санкцією ст. 204-1 КУпАП.

За таких обставин, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, жодних правових підстав для зміни чи скасування постанови місцевого суду не має.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 23, 33, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 204 ч.1 КУпАП ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. П. Борисенко