Справа № 450/767/16-п Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 33/783/433/16 Доповідач: Вовк А. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Вовка А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.04.2016 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.04.2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 275,60 гривень судового збору.

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що він 29.02.2016 року близько 00 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чоп, 554 км + 900 м у с. Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, керуючи автомобілем «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 0307», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином порушив вимоги п. 1.5, 2.3Б, 12.1 ПДР України.

Не погоджуючись з такою постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.04.2016 року та прийняти нову, якою застосувати до нього стягнення, не пов'язане із позбавленням права керування транспортними засобами.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині накладеного стягнення та вважає накладене стягнення надто суворим.

Вважає, що суддя районного суду не в повній мірі та не об'єктивно дослідив всі обставини справи, при накладенні відповідного стягнення не врахував особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують його покарання.

Крім цього, стверджує, що суддя не об'єктивно врахував лише його «недобросовісну поведінку», натомість не врахував його щире каяття, явку з повинною з метою каяття у відділ поліції, а також те, що він вперше притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, накладене на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на шість місяців унеможливить здійснення ним звичної трудової діяльності, що поставить його та його сім'ю в складне становище.

Що стосується пропуску ним строку на апеляційне оскарження, то вказує, що такий пропущено ним з поважних причин, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції він був відсутній, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 01.06.2016 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про розгляд справи, однак не з'явився та не повідомив про причини неявки.

З матеріалів справи вбачається, що апелянтом строк оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області пропущено з поважних причин, а тому необхідно його поновити.

У відповідності до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та в апеляційній скарзі не заперечується та не оспорюється. Водночас, апелянт оскаржує постанову лише в частині накладеного на нього стягнення.

Положення ст. 23 КУпАП передбачають, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

У свою чергу, ч. 2 ст. 33 КУпАП вказує, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При цьому, пленум Верховного суду України у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертає увагу на те, що адміністративне стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм.

З оскаржуваної постанови вбачається, що, призначаючи ОСОБА_1 вид та міру адміністративного стягнення, суд першої інстанції враховував лише те, що ОСОБА_1 недотримався вимог ПДР України та покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, суддя у своїй постанові не вказав про врахування чи неврахування ним інших необхідних обставин, що враховуються при накладенні стягнення.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 раніше притягався працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення 29 лютого 2016 року, займається підприємницькою діяльністю, пов'язаною з роздрібною та оптовою торгівлею деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

У свою чергу, санкція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, майновий та сімейний стан, обставини, що пом'якшують відповідальність, відсутність таких, що обтяжують відповідальність, а також характер пошкоджень, завданих автомобілю марки «ЗАЗ 0307», д.н.з. НОМЕР_2, апеляційний суд приходить до висновку, що накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців буде достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

З огляду на це, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а стягнення, накладене на нього, відповідає закону, тому підстав для задоволення його апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.04.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення та є остаточною.

Суддя А.С. Вовк