Номер провадження: 33/785/469/16
Номер справи місцевого суду: 496/1938/16-п
Головуючий у першій інстанції Галич
Доповідач Балан В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Балан В.Д., за участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні її апеляційну скаргу на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 10.06.2016 року,

встановив:

Зазначеною постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення з призначенням адміністративного стягнення у вигляді тридцяти годин громадських робіт за те, що вона на протязі тривалого часу вчиняла насильство психологічного характеру стосовно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що вважає постанову судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вона не вважає себе винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а інспектор Марченко Л.М. обманним шляхом отримала відповідний запис у протоколі.

Її чоловік, який є заявником у справі, не утримує матеріально дітей, а його свідчення є неправдивими, оскільки він сам, замість того, щоб займатись вихованням дітей, повчає дитину не слухатись матері.

Вона не бє дітей і жодних доказів цьому немає, а доньку опитували без участі педагога та психолога.

Вона не вчиняла стосовно дітей протиправних дій, тому просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заявник ОСОБА_3 та інспектор Біляївського ВПГУНТ в Одеській області Марченко Л.М. у судове засідання суду апеляційної інстанції не зявились, причину неявки не повідомили, хоча про час та дату судового розгляду були повідомлені своєчасно секретарем судового засідання, про що свідчить відповідний довідковий лист.

ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції пояснила, що її чоловік підмовляє старшу доньку негативно ставитись до неї, не виконувати обґрунтовані вимоги, що негативно відбивається на її вихованні, адже у доньки перехідний вік та складний характер і вона потребує постійної уваги. Чоловік навіть не скриває, що порушив цю справу, щоб помститись їй за відповідну заяву щодо нього у органи внутрішніх справ, від якої, до речі, вона у свій час відмовилась з метою примирення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та документи, додані до апеляційної скарги, приходжу до висновків про таке.

Частиною другою статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді суду першої інстанції датована 10.06.2016 року, а апеляційна скарга подана 16.06.2016 року, тобто у строк, передбачений законом, тому вона підлягає розгляду по суті.

Приписами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 273-2 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався у постанові на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ОД №032620 від 06.06.2016 року; пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз доказів, на які послався суддя суду першої інстанції у постанові, показав наступне.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) не відповідає вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП, яка передбачає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту протоколу видно, що його зміст не містить конкретних даних про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Не зазначено також у протоколі, в чому саме полягало психологічне насильство стосовно неповнолітньої ОСОБА_2

З пояснень неповнолітньої ОСОБА_2 (а.с. 5), отриманих інспектором поліції без участі педагога та психолога, видно, що вони не містять конкретних даних про час та дату певних подій і носять загальний характер, що унеможливлює перевірку їх достовірності.

Пояснення свідка ОСОБА_3 (а.с. 3) також мають загальний, неконкретний характер і не можуть бути визнані беззаперечним доказом у справі.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях (а.с. 4), заперечує вчинення нею адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення насильства в сім'ї полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази обєктивного характеру, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до свідчень ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки вони є неконкретними, а з пояснень сторін встановлена наявність неприязних стосунків між заявником та особою, притягнутою до адміністративної відповідальності.

Обєктивний правовий аналіз матеріалів справі, показує, що доводи ОСОБА_1 про безпідставність притягнення її до адміністративної відповідальності, є обґрунтованими.

З огляду на зазначені обставини, висновок судді суду першої інстанції про наявність насилля у сімї, виглядає недоречним, а будь-які інші докази у справі, які б підтверджували висновок судді, - відсутні.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому постанова судді суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - задовольнити.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 10.06.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді тридцяти годин громадських робіт, - скасувати, а провадження у справі закрити за підставою, передбаченою п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області: Балан В.Д.