Справа № 462/2914/16-п Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 33/783/476/16 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року року суддя Апеляційного суду Львівської області Романюк М. Ф. з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2., потерпілого ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2016 року у справі №462/2914/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України,

встановив:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2016 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України закрито.

Винесеною постановою встановлено, що ОСОБА_1 о 9:00 год. 25 січня 2016 року на вул. Кульпарківській, 226 у м. Львові, керуючи автомобілем НОМЕР_1, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, маючи технічну можливість уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування при умові руху з допустимою швидкістю руху в межах населеного пункту, не дав дорогу і не забезпечив безперешкодний проїзд автомобілю «TOYOTA PRIUS» д/н 141047, який рухався з увімкненими синіми проблисковими маячками і мав перевагу в русі, в результаті чого відбулося зіткнення, що спричинило транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив п.п. 1.5, 2.3 б, д, 12.4, 12.9 б ПДР України.

Не погоджуючись з даним рішенням, вважаючи таке безпідставним, захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, просить постанову Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП України відмовити у звязку з відсутністю вини та складу адміністративного правопорушення, провадження по справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад будь-якого адміністративного правопорушення. При розгляді справи суд не повно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матріалах справи доказам та обставинам. Вважає, що суд підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване винесення оскаржуваної постанови, не сприяв повному, оюєктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою, через що підлягає скасуванню.

Звертає увагу, що після того, як сталося ДТП на місці даної події було складено 2 схеми ДТП, не погоджується з появою на місці ДТП судового експерта ОСОБА_4, схема, складена яким, суперечить схемі, складеній слідчим. Зазначає про невзяття до уваги судом показань ОСОБА_1 щодо даної ДТП. Звертає увагу на грубу поведінку та нецензурну лексику працівників патрульної служби по відношенню до ОСОБА_1, а також зазначає про відсутність відеозапису з місця ДТП, яке записувалося інспекторами за допомогою нагрудних камер відеофіксації. На думку апелянта, порушенням є і те, що судом не встановлено жодного процесуального статусу водію автомобіля «TOYOTA PRIUS» ОСОБА_3

Заслухавши пояснення правопорушника, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку потерпілого ОСОБА_3, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно з ст. 245 КпАП України, завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що судом першої інстанції правильно надано оцінку доказам, повно та всебічно досліджено обставини справи.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 № 119024 від 19.05.2016 року та доданою до нього схемою місця ДТП, постановою про закриття кримінального провадження від 02 березня 2016 року, протоколом огляду місця ДТП від 25 січня 2016 року, актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25 січня 2016 року, а також висновком експертного дослідження №1/4 від 10 травня 2016 року та поясненнями потерпілого ОСОБА_3

З показів потерпілого ОСОБА_3, даних в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається, що він, керуючи службовим автомобілем «TOYOTA PRIUS» д/н 141047, на якому були увімкнені проблискові маячки синього кольору, виїжджав з прилеглої території біля автомийки на вул. Кульпарківській, 226 у м. Львові. Перед виїздом на головну дорогу він зупинився та, подивившись вліво, в межах видимості на відстані близько 200 м побачив автомобіль «ЗАЗ TF699P», що рухався в крайній правій смузі, а тому вирішив зробити лівий поворот в напрямку вул. Наукової. Після чого, проїхавши до середини проїзної частини дороги зупинився, щоб надати перевагу в русі автомобілям, які рухалися праворуч. В цей момент виявив, що автомобіль «ЗАЗ TF699P», який рухався ліворуч в лівій смузі руху, наближається до його автомобіля. Відтак, оцінивши дану ситуацію, його напарник для привернення уваги водіїв подав спеціальний звуковий сигнал „Хорн». Однак, зіткнення автомобілів уникнути не вдалося.

Проаналізувавши дані покази, вважаю, що такі відповідають дійсності, оскільки не суперечать реальним подіям, які відбувалися в той час, підтверджуються іншими доказами у справі, а саме схемою ДТП, локалізацією механічних пошкоджень транспортних засобів, а також висновком експертного дослідження №1/4 від 10 травня 2016 року, відповідно до якого з технічної точки зору при заданих вихідних даних, причиною настання даної пригоди стали невідповідаючі технічним вимогам п. п. 3.2., 12.4 та 12.9 б) чинних ПДР України дії водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_1, які виразилися в тому, що він, маючи технічну можливість уникнути зіткнення, шляхом застосування екстреного гальмування при умові руху з допустимою швидкістю в межах населеного пункту, не дав дороги і не забезпечив безперешкодний проїзд автомобілю «Toyota Prius» р. н. з. 141047, який рухався з увімкненими синіми проблисковими маячками та мав перевагу для руху.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

З огляду на вищевказані обставини, приходжу до переконання, що ОСОБА_1 всупереч п. 2.3, п. 12.4, 12.9 «б» ПДР України не вжив заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, відтак вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає про наявність двох різних схем місця ДТП. В матеріалах справи наявна одна схема ДТП, яка була оцінена судом першої та апеляційної інстанції. Оскільки судом оцінюються докази, наявні в матеріалах справи, вважаю вищевказану вимогу апелянта необґрунтованою.

Що стосується неврахування судом першої інстанції пояснень ОСОБА_1, дані твердження не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п. 7 розділу 13 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерством юстиції України № 1395 від 07 листопада 2015 року, матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото, відеозапису чи кінозйомки, зберігаються в підрозділі в електронному вигляді протягом трьох місяців з дати фіксації порушення.

На основі вищенаведеного, враховуючи те, що подія відбулася 25 січня 2016 року, вимога апелянта стосовно відсутності відеозапису з місця ДТП не береться до уваги, оскільки спростовується нормами чинного законодавства.

Вважаю, що районний суд в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення та особу ОСОБА_1, повно, всебічно і обєктивно дослідив всі обставини справи.

Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи суддею суду першої інстанції, які тягнули б за собою зміну постанови, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено. Постанова є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КпАП України, судд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2016 року у справі №462/2914/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_5