Справа № 163/1390/16-п Провадження № 33/773/221/16 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія: ст.ст. 471, 472 МК України Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2016 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1 з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, студент Львівського національного технічного університету, на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 26 травня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст. 471, 472 МК України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 13280 (тринадцять тисяч двісті вісімдесят) гривень з конфіскацією в дохід держави 54 кг смаженої кави в зернах, загальною вартістю 13280 гривень, стягнуто із ОСОБА_2 в користь Волинської митниці ДФС 203 (двісті три) гривні витрат за зберігання товарів та 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок судового збору,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови ОСОБА_2 визнано винним за те, що 22 квітня 2016 року він, слідуючи з ОСОБА_3 в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «Фольксваген», номерний знак LCH43132, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи обмежені згідно зі ст. 378 МК України та постановою КМ України від 21 травня 2012 року № 434 до ввезення в такій кількості 54 кг смаженої кави в зернах, загальною вартістю 13280 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 471 МК України.

Він же при тих же обставинах всупереч ст.ст. 257, 366, 374 МК України не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який підлягав обов'язковому письмовому декларуванню відповідно до ст. 472 МК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 оскаржує рішення суду з мотивів його незаконності та невідповідності нормам матеріального права. Не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, вказує, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Зазначає, що при перетині смуги руху спрощеного митного контролю «зелений коридор» повідомив працівника митниці про наявний у нього товар в порядку усного декларування. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що обравши «зелений коридор», особа звільняється від подання письмової декларації. Посилається на те, що з нього неправомірно стягнуто в користь Волинської митниці ДФС витрати за зберігання товару. Просить постанову суду в частині його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в частині притягнення за ст. 471 МК України змінити, зменшивши розмір накладеного штрафу до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, з конфіскацією товару, а в частині стягнення витрат на користь митного органу скасувати.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2, який підтримав останню з мотивів, викладених у ній, та просив її задовольнити, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, при винесенні постанови вказаних вимог закону місцевим судом дотримано.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 471, 472 МК України, за обставин вказаних у постанові. Даний висновок ґрунтується на досліджених судом доказах, а саме протоколі про порушення митних правил № 0930/20500/2016 від 22.04.2016 року (а.с.1-4), контрольному талоні (а.с. 5), акті про проведення огляду транспортного засобу (а.с. 6), поясненнях ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 7, 9, 10), службовій записці (а.с. 12).

Окрім того, і сам ОСОБА_2 не заперечує факту ввезення у зону спрощеного митного контролю «зелений коридор» товару понад норму та його недекларування.

Як вбачається з матеріалів справи, сумарна вага товару, який ОСОБА_2 переміщував через митний кордон України, перевищувала встановлену норму ввезення харчових продуктів для власного споживання громадянами на митну територію України.

Згідно постанови КМУ від 21.05.2012 року № 434 нормою для ввезення є харчові продукти для власного споживання в упаковці виробника у кількості не більше, ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу.

Таким чином, у відповідності до ст. 374 МК України вказаний товар підлягав обовязковому письмовому декларуванню.

Згідно ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщаються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають письмовому декларуванню у разі переміщення їх через митний кордон України.

Тому твердження, викладені в апеляції, є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 міг добровільно прийняти рішення про перетин кордону смугою руху «червоний коридор», що передбачено і вимагається ст. 366 МК України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції з'ясував усі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, надавши їм належну юридичну оцінку, і обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушив порядок проходження митного контролю у зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», а також вчинив недекларування товару, який підлягає обов'язковому письмовому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, тобто вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 471, 472 МК України.

В силу ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Призначаючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував дані вимоги закону і обґрунтовано обрав першому стягнення у межах санкцій ст.ст. 471, 472 МК України та на підставі ч. 2 ст. 36 КупАП наклав стягнення в межах ст. 472 МК України, яка передбачає більш серйозне стягнення з числа вчинених, у виді штрафу та конфіскації в дохід держави товару.

Однак апеляційний суд вважає, наявні підстави для скасування рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь Волинської митниці ДФС витрат за зберігання товарів.

Згідно постанови з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, стягнуто в користь Волинської митниці ДФС 203 (двісті три) гривні витрат за зберігання товарів.

Однак в силу п. 2 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року № 731 «Про затвердження Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування та Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів» витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Враховуючи, що на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації товару, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині стягнення з нього витрат за зберігання товару на Волинській митниці ДФС.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 529 МК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 26 травня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь Волинської митниці ДФС 203 (двісті трьох) гривень витрат за зберігання товарів скасувати.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_1