Справа № 465/2410/16-п Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 33/783/514/16 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу виконуючого обвязки керівника Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 26 травня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідності ОСОБА_3 за ч.1 ст.172-4 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Франківського районного суду м.Львова від 26 травня 2016 року ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, та у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із рішенням районного суду, прокурор із пропуском строку на апеляційне оскарження подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову судді скасувати, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП та накласти на ОСОБА_3 стягнення у межах санкції статті.

Перевіривши дану апеляційну скаргу, суд знаходить її такою, що підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

Частина 1 ст.287 КУпАП передбачає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Дане право на оскарження виникає у прокурора, особи, щодо якої її винесено, та потерпілого лише щодо постанов у справі про адміністративне правопорушення, які винесені будь-якими органами (посадовими особами), які вправі розглядати такі справи, окрім суду. Для оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення законом встановлений спеціальний порядок.

Так, відповідно до ч.2 ст.287 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

А ч.2 ст.294 КУпАП визначено перелік осіб, які мають право оскаржувати постанову суду (судді), а саме постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Прокурора як суб'єкта оскарження було виключено із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП Законом України № 1697-VII від 14.10.2014 року (підпункт 2 пункту 5 розділу ХІІ), які набрали чинності 26.10.2014 року.

З позбавленням прокурора права на оскарження постанови судді одночасно виключено частину 2 ст.295 КУпАП, яка до внесення змін встановлювала обов'язок повідомляти прокуророві про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обов'язку не визначає.

Отже, прокурор не входить до переліку осіб, які мають право на апеляційне оскарження постанови судді у справах про адміністративне правопорушення.

Що стосується посилань прокурора на ст.250, ст.294 КУпАП, ст.129 Конституції України та на лист Вищого спеціалізованого суду України № 9-749/0/4-15 від 30.04.2015 року як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст.250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою.

Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, до вказаного моменту, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення «Щокін проти України»).

З урахуванням вищевикладеного, вимога прокурора про розгляд його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на нормах права.

Таким чином апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню з огляду на те, що апеляційна скарга подана особою, яка не має права її подавати.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу виконуючого обвязки керівника Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 26 травня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідності ОСОБА_3 за ч.1 ст.172-4 КУпАП - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1