Єдиний унікальний номер 725/2684/16-п
Номер провадження 3/725/1499/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Піхало Н. В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління Держпраці у Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на посаді директора ТОВ ТЕЛФ «Логістік і Ко», -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення №24-02-27/096 від 23.0.2015 року, Управлінням держпраці у Чернівецькій області в ході перевірки в травні місяці 2016 року, було виявлено, що під час виконання своїх обовязків, впродовж 2015 року та січня-квітня 2016 року в ТОВ ТЕЛФ «Логістік і Ко», що знаходиться за адресою: пров. Миколаївський, 36К в м. Чернівці, ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю не забезпечив дотримання чинного законодавства про працю, зокрема: порушення ст. 10-15 КЗпП України, а саме встановлено відсутність колективного договору на підприємстві.

Також встановлено порушення ст. 94 КЗпП України в частині правильності нарахування заробітної плати охороннику ОСОБА_2. Зокрема, відповідно до штатного розпису товариства затвердженим директором та введеним в дію з 01.10.2014 року посадовий оклад охоронника, за відпрацьовану місячну норму годин становив 1620 грн. Однак, у травні 2015 року при місячній нормі 143 год., ОСОБА_2 відпрацював 141 годину, за що йому було нараховано 1260 грн., а повинно було не менше ніж 1597,34 грн., що суперечить вимогам ст. 94 КЗпП України.

Дії ОСОБА_1, як директора ТОВ ТЕЛФ «Логістік і Ко», управлінням Держпраці у Чернівецькій області кваліфіковано за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП не визнав з підстав викладених у поданих письмових запереченнях та просив провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення з урахуванням обставин викладених у письмових запереченнях.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши думку особи, яка притягується до відповідальності, приходить до наступного.

Так, статтею 280 КУпАП визначено, що суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачено відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичноми особами підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи підприємства, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату, тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зокрема, судом встановлено, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення встановленні в акті перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №24-02-27/127 (а/с. 3-4).

Таким чином, вказаний акт разом із протоколом про адміністративне правопорушення є належними і допустимими доказами на підставі яких встановлюються фактичні дані, які мають значення для справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, який складено на підставі акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №24-02-27/127, перевіркою встановлено порушення ст. 94 КЗпП України в частині правильності нарахування заробітної плати охороннику ОСОБА_2 Зокрема, відповідно до штатного розпису товариства затвердженим директором та введеним в дію з 01.10.2014 року посадовий оклад охоронника, за відпрацьовану місячну норму годин становив 1620 грн. Однак, у травні 2015 року при місячній нормі 143 год., ОСОБА_2 відпрацював 141 годину, за що йому було нараховано 1260 грн., а повинно було не менше ніж 1597,34 грн., що суперечить вимогам ст. 94 КЗпП України, що є порушення норм трудового законодавства.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Так, під триваючим правопорушення розуміються, що особа, яка вчинила протиправні дії або бездіяльність надалі перебуває у стані безперервного продовження цих дій до моменту їх припинення, в теорії адміністративного права триваючим визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку.

Враховуючи те, що порушення вимог ст. 94 КЗпП України зафіксоване лише в у травні 2015 року та на момент його виявлення було припиненим, про що вказано у протоколі про адміністративне правопорушення та акті перевірки і з травня 2015 року по час проведення перевірки таких порушень зафіксовано не було, а тому суд приходить до висновку про його припинення у травні 2015 року. Усунення порушення також підтверджується і наданими суду доказами, а саме відомістю про виплату заробітної плати.

За таких обставин, враховуючи те, що з моменту вчинення порушення директором ТОВ ТЕЛФ «Логістік і Ко» ОСОБА_1 передбаченого ст. 94 КЗпП України минуло більше 3-х місяців, строк накладення адміністративного стягнення на час розгляду справи минув.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП,провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що з моменту вчинення порушення, передбаченого ст. 94 КЗпП України минув строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, визначений ст. 38 КУпАП, в цій частині справа підлягає закриттю.

Крім того, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення в частині порушення ст.ст. 10-15 КЗпП України щодо відсутності колективного договору на підприємстві, виходячи з наступного.

Так, статтями 10-15 КЗпП України передбачено порядок укладення колективного договору.

Крім КЗпП визначено також правові засади розробки, укладення та виконання колективних договорів визначено і Законом України "Про колективні договори і угоди".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про колективні договори», колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.

Міжнародними нормами, зокрема Конвенцією Міжнародної організації праці №98 "Про застосування принципів права на організацію і на ведення колективних переговорів", яка ратифікована Україною, та Рекомендацією МОП №91 щодо колективних договорів від 06.06.51 року, передбачено укладення колективного договору на добровільних засадах.

Крім того, відповідно до статті 8-1 КЗпП України, якщо міжнародним договором або міжнародною угодою, в яких бере участь Україна, встановлено інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про працю, то застосовуються правила міжнародного договору або міжнародної угоди.

Відповідно до ст. З Закону України «Про колективні договори і угоди», яка описує суб'єктний склад сторін колективного договору, колективний договір укладається між роботодавцем з однієї сторони і одним або кількома профспілковими органами, а в разі відсутності таких органів представниками працівників, обраними і уповноваженими трудовим колективом, з іншої сторони. При цьому, згідно із ст. 4 цього Закону право на ведення переговорів і укладення колективних договорів, угод надається сторонам соціального діалогу, склад яких визначається відповідно до законодавства про соціальний діалог.

Зокрема, Законом України «Про соціальний діалог в Україні» встановлено, що такими суб'єктами на локальному рівні є: сторона працівників, суб'єктами якої є первинні профспілкові організації, а в разі їх відсутності вільно обрані для ведення колективних переговорів представники (представник) працівників; сторона роботодавця, суб'єктами якої є роботодавець та/або уповноважені представники роботодавця.

Враховуючи вищевикладене, укладення колективного договору на підприємстві є правом а не обов'язком сторін, та залежить від волевиявлення трудового колективу.

При цьому, як убачається із копій протоколів зборів трудового колективу ТОВ ТЕЛФ «Логістік і Ко», які надав ОСОБА_1 у судовому засіданні, трудовий колектив ТОВ ТЕЛФ «Логістік і Ко» неодноразово відмовився від укладання колективного договору із власником або уповноваженим ним органом ТОВ ТЕЛФ «Логістік і Ко».

Таким чином, враховуючи те, що законодавством не передбачено обовязку підприємств на укладення колективного договору, й відповідно укладення колективного договору є правом підприємства та залежить від волевиявлення трудового колективу, а також те, що трудовий колектив ТОВ ТЕЛФ «Логістік і Ко» відмовився від укладання колективного договору із власником або уповноваженим ним органом ТОВ ТЕЛФ «Логістік і Ко», суд вважає що у діях ОСОБА_1, як директора ТОВ ТЕЛФ «Логістік і Ко» відсутній склад порушення ст.ст. 10-15 КЗпП України, й відповідно відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Так, пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП в частині порушення ст.ст. 10- 15 КЗпП України, провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 38, 41, 245, 247, 251, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП в частині порушення ст. 94 КЗпП України закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а в частині порушення ст.ст. 10-15 КЗпП України закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало