Справа № 127/7748/16-п
Провадження № 33/772/135/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Дедик В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Дедик В.П. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2016 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду, 07.04.2016р. близько 04:00 год., водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Водій від проходження медичного огляду в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Своїми навмисними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити йому строк на оскарження, через його пропуск з поважних причин, та скасувати постанову суду, як незаконну, необґрунтовану та винесену з порушенням норм процесуального права, закривши провадження по справі, оскільки він не відмовлявся пройти огляд в медичній установі, так як був тверезий, що підтверджується висновком КЗ «Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія».

Заслухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що розгляд протоколу щодо нього суд проводив у його відсутність, не повідомивши його про розгляд, оскільки він проживає за іншою адресою, а в протоколі зазначена невірна адреса, крім того на час розгляду протоколу в суді, ОСОБА_2 перебував поза межами України, що підтверджено документально, тому і не своєчасно отримав постанову, а лише 20.05.16р.

Зважаючи на викладені обставини, підлягає задоволенню клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Щодо суті адмінправопорушення за яке ОСОБА_2 притягнутий до адмінвідповідальності, то суд в постанові зазначив, що ОСОБА_2 07.04.16р. близько 4 год. керував транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, водій від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

При цьому ні в протоколі про адмінправопорушення, ні суд в постанові не зазначив де саме мало місце скоєння адмінправопорушення, а також суд не зазначив, які саме явні ознаки алкогольного сп'яніння мали місце у ОСОБА_2, що давали підстави для проходження ним огляду на стан сп'яніння.

Також у протоколі про адмінправопорушення зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, але не зазначив, яким чином пропонувалось ОСОБА_2 пройти цей огляд.

Не зрозуміло з яких даних суд виходив, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі, хоча у поясненнях свідків, долучених до матеріалів зазначено, що водій відмовився пройти освідування на місці та проїхати у медичний заклад.

Крім того, в постанові суду зазначено, що суд дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що дії ОСОБА_2 кваліфіковано вірно, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Такий висновок суду суперечить протоколу, який надійшов до суду, в якому не стверджується що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння, а лише підозра про наявність ознак алкогольного сп'яніння, про це ж зазначено і в описовій частині постанови.

Визначені порушення свідчать про незаконність постанови суду та неповноту з'ясування обставин, що призвело до позбавлення прав ОСОБА_2 керувати транспортним засобом на 1 рік, у відсутність особи, яка притягується до адмінвідповідальності.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що він близько 3 години ночі виїхав на власному автомобілі за ліками до чергової аптеки, оскільки у сина ускладнились болі в горлі.

Коли він зупинився неподалік аптеки, то до нього під'їхали працівники поліції і звинуватили у порушенні ПДР, а саме не включенні правого повороту.

Він заперечував дану обставину, оскільки автомобіль, яким він керує, має функцію автоматичного включення. В ході суперечки патрульний ОСОБА_5 йому повідомив, що в нього є підозри на стан алкогольного сп'яніння, після чого на місце пригоди приїжджало декілька автомобілів з патрульними, які привозили невідомий пристрій, щоб він пройшов тест на алкоголь.

Він відмовився і сказав, що буде проходити такий контроль лише в наркодиспансері, оскільки при з'ясуванні стосунків у нього виникли підозри в упередженості поліцейських, які пред'являли йому не обґрунтовані вимоги, по кілька разів вимагали пред'являти посвідчення водія та інші документи, але йому відмовили проїхати до медзакладу, почали складати протокол про порушення ПДР по ст. 130 КУпАП. Проте в його присутності та свідків протокол не складався, йому невідомо, що повідомляли патрульні особам, які зазначені свідками, йому не пропонували дати пояснення по суті адмінправопорушення та не давали для підпису протокол, а тому зазначене про його відмову від пояснень та підпису не відповідає дійсності, також йому не вручали копію протоколу.

Через непрофесійність дій патрульних він також запросив на місце пригоди свідків, які б зафіксували події за допомогою відеотехніки, що було зроблено.

Допитаний інспектор поліції ОСОБА_5, який складав даний протокол про адмінправопорушення, в апеляційному судді пояснював, що в ході з'ясування ним причини не включення показника повороту, у нього виникла підозра, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння і про це свідчив запах із порожнини рота та поведінки ОСОБА_2, який не погоджувався з діями поліцейського.

Він зателефонував командиру, оскільки у нього не було «Драгера», а коли його привезли, то ОСОБА_2 відмовився пройти тест на алкоголь, і він запросив свідків.

Визнав, що з'ясування стосунків під час якого ним складались протоколи тривало декілька годин, на місце приїжджало декілька екіпажів поліцейських.

Також пояснював, що ОСОБА_2 пропонували проїхати до медзакладу, але він відмовився і це було зафіксовано на відеокамеру, проте на запит суду така інформація не надана.

Крім того апеляційним судом було допитано в якості свідка ОСОБА_6, який був на місці пригоди та фіксував на відео події, які там відбувались і надав відеодоказ цього.

При цьому пояснив, що на прохання ОСОБА_2 приїхав на місце пригоди біля 3 години ночі 07.04.16р. і пробув на місці до 6 години ранку.

При ньому не пропонувалось ОСОБА_2 проїхати до медзакладу, ознаки сп'яніння у ОСОБА_2 він не бачив.

ОСОБА_5 складав протокол щодо ОСОБА_2, але він не бачив, щоб його підписували свідки.

Покази ОСОБА_6 підтверджуються оглянутим відеодоказом, де вбачається, що дійсно складання протоколів та з'ясування обставин тривало значний час, на місце приїжджало декілька екіпажів, хоча зважаючи на правопорушення щодо яких складались протоколи, відсутність особливої складності, в діях поліцейських убачається непрофесійність.

Зокрема, після оголошення протоколу ОСОБА_2, йому не пропонували надати пояснення з приводу правопорушення, не роз'яснили права передбачені ст. 268 КУпАП, а лише роз'яснена ст. 63 Конституції України, що він має право не давати пояснення щодо себе та близьких родичів.

На відео не зафіксовано, що ОСОБА_2 пропонувалось підписати протокол у присутності свідків, які б могли засвідчити, що ОСОБА_2 дійсно відмовився від підпису протоколу та дачі пояснень, а пояснення ОСОБА_5, що свідки були в іншому місці не можуть бути взяті до уваги, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від підпису протоколу, після його складання, в присутності свідків.

За таких обставин не можна визнати доведеним факт відмови від проходження медогляду, а складений протокол не відповідає вимогам Закону.

Також ОСОБА_5 не було вручено копію протоколу, а тому ОСОБА_2 не міг належно підготуватись до захисту в суді.

Крім того, в ході перегляду відео з місця пригоди в суді не вбачається, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння ні за зовнішніми ознаками, ні зі змісту розмов, які ним велись.

ОСОБА_2 також пояснив, що після того, як його відпустили з місця пригоди, він поїхав до медичного закладу, де пройшов контроль на стан сп'яніння і отримав висновок про відсутність ознак сп'яніння, що також є доказом безпідставності висновку суду про стан сп'яніння ОСОБА_2

За таких обставин постанова суду підлягає скасуванню, а адміністративне провадження закриттю із-за відсутності складу адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст. 247, 293, 294 КпАП України

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2016 року про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КпАП України і накладення на нього адмінстягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік - скасувати, закривши провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області: В.П. Дедик

З оригіналом вірно: