Справа № 307/179/16-п
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08.07.2016 м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Дацків В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду від 16 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и в :

постановою судді Тячівського районного суду від 16 лютого 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу і розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 коп.

Постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 24 грудня 2015 року, о 17 год. 00 хв., в смт. Солотвино по автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів, керував автомобілем марки «ВАЗ - 2107», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимогу пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження щодо нього за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що суд першої інстанції не повідомив його про час та місце розгляду справи, чим позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, дати пояснення, заявити клопотання. Зазначає, що копію постанови отримав 22.04.2016 року, тому просить поновити строк апеляційного оскарження постанови від 16.02.2016 року, оскільки такий пропущено ним з поважних причин. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням, а саме - не встановлено місце автодороги та не зазначено за якою точною адресою сталася подія. Вказує на те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан спяніння і взагалі він не вживає алкогольних напоїв у звязку зі станом здоровя. Звертає увагу на відсутність висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та пояснень свідків.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку підлягає до задоволення, а апеляційна скарга до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Ці вимоги закону суддею не додержано.

В матеріалах відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду адміністративної справи, як і відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії постанови суду від 16.02.2016 року. Натомість, в матеріалах справи наявні поштові відправлення, які не були вручені особі, що притягається до адміністративної відповідальності (а.с.5, 6, 7, 8). Отже, підстави вважати, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи відносно нього, відсутні. За таких обставин, причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду від 16.02.2016 року визнаються поважними і такий поновлюється.

Будучи повідомленим апеляційним судом про дату, час і місце судового розгляду, ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка в судове засідання правопорушника не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В свою чергу, у відповідності до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновки експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо .

Згідно п.п.4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України № 77 від 26.02.2009 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються, зокрема, письмові пояснення свідків правопорушення, у разі їх наявності.

Зазначеним вимогам протокол серії АП1 № 456462 від 24.12.2015 року не відповідає.

Так, згідно відмітки в протоколі про адмінправопорушення, до нього мали бути додані пояснення ОСОБА_1, викладені на окремому аркуші, однак в матеріалах справи такі відсутні і до протоколу не долучені.

В порушення вимог Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України № 77 від 26.02.2009 року, до протоколу про адміністративного правопорушення не долучено письмових пояснень свідків (ОСОБА_2, ОСОБА_3І.)

Разом з тим, в матеріалах справи (а.с.2) міститься результат огляду на стан спяніння, який є нечитабельним і з якого вбачається, що він зроблений за результатами огляду особи на прізвище «Гузов».

Крім того, суд першої інстанції приймаючи рішення відносно ОСОБА_1 на підставі тільки протоколу про адміністративне правопорушення, не врахував, що протокол про адміністративне правопорушення та його зміст не може сам по собі являтися доказом винуватості особи, оскільки являється процесуальним документом, у змісті якого особі висувається певне обвинувачення.

У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» неприпустимим є спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Отже, з аналізу зібраних у справі доказів та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що для зясування обставин, визначених ст.ст.247, 280 КУпАП необхідним є приведення протоколу про адміністративного правопорушення та матеріалів до нього у відповідність зі ст.ст.256, 266 КУпАП та вимогами Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України № 77 від 26.02.2009 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції розглянувши справу за таких неповно з'ясованих і перевірених доказів, прийняв рішення, яке не можна вважати обґрунтованим, у зв'язку з цим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, а протокол про адміністративне правопорушення поверненню органу, що його надіслав для належного оформлення.

Керуючись ст. 268, 280, 283, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови Тячівського районного суду від 16.02.2016 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Тячівського районного суду від 16.02.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню, - скасувати, а протокол про адміністративне правопорушення повернути органу, який його надіслав, для належного оформлення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Дацків