Справа № 462/2975/16-п Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 33/783/450/16 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, представника правопорушника ОСОБА_2, розглянув в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_3, на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 6 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2016 р. про притягнення до адміністративної відповідальності його довірителя за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП. Провадження у справі закрити.

Згідно з постановою, ОСОБА_3, виконуючи обовязки директора ЛКП „Залізничнетеплоенерго, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. С.Петлюри, 4-а, допустив порушення вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме : неправомірно відмовив у наданні інформації. Зокрема, 12.02.2016р. ОСОБА_4, на підставі Закону України „Про доступ до публічної інформації, звернувся до ЛКП „Залізничнетеплоенерго із інформаційним запитом, в якому просив надати інформацію щодо встановленого відсотку премії до посадового окладу, згідно штатного розкладу, та копії наказів про нарахування/отримання преміальних та інших заохочувальних виплат до посадового окладу працівників ЛКП „Залізничнетеплоенерго за останні три роки, з розбивкою по місяцях. У відповідь на вказаний запит, листом №К-48/4-01/06 від 14.03.2016р. за підписом в.о. директора ЛКП ОСОБА_3 заявнику відмовлено у наданні запитуваної інформації з покликанням на те, що всі кошти виплачені працівникам підприємства як заробітна плата, премії, тощо не є бюджетними коштами, а джерелом їх походження є виключно господарська діяльність підприємства та що інформація про преміювання та інші заохочувальні виплати працівникам підприємства, а також копії наказів щодо нарахування/отримання таких виплат є інформацією, доступ до якої обмежено підприємством згідно закону.

Такі дії ОСОБА_3 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу адвокат вказує, що постанова судді першої інстанції є протиправною та підлягає скасуванню.

Зокрема вказує, що суддею не було дотримано вимог закону стосовно повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки судом не було належним чином повідомлено особу, яку притягують до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи. Зокрема судом не було взято до уваги, що судова повістка, яка була надіслана ОСОБА_3 за місцем реєстрації його проживання, була отримана іншою особою, а не самим ОСОБА_3 Про це свідчить той факт, що в повідомленні про вручення судової повістки, надісланої судом, відсутній підпис ОСОБА_3 про отримання, а наявний підпис невстановленої особи.

Адвокат вважає, що судом не було забезпечено можливість ОСОБА_3 чи його захисникові з'явитися на розгляд справи про адміністративне правопорушення, подавати свої клопотання чи заперечення на адміністративний протокол, скористатися іншими правами.

Також адвокат в своїй апеляційній скарзі наголошує на тому, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Суддею безпідставно ототожнено загальним фонд оплати праці ЛКП «Залізничнетеплоснерго», який є публічною інформацією і доступ до якої не може бути обмежено, з інформацією про конкретні виплати зазначеним у запиті особам, яка с конфіденційною інформацією про майновий стан відповідних осіб, і не може розповсюджуватися без згоди таких осіб.

Апелянт зазначає в своїй апеляційній скарзі, що інформація про всі виплати працівникам даного комунального підприємства є наявна у відповідних державних органів, оскільки такі виплати здійснюються офіційно та відповідно до чинного законодавства України.

Зазначає, що метою подання ОСОБА_4 інформаційного запиту було отримання інформації стосовно майнового стану визначеного запитом переліку працівників ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Така інформація відповідно до Рішення Конституційного суду України від 20 січня 2012 року та Рішення Конституційного суду України від 30 жовтня 1997 року є конфіденційною, і доступ до такої інформації може бути надано тільки фізичною особою, якої стосується конфіденційна інформація, розголошення такої інформації неможливе.

Відмова ОСОБА_3 надати таку інформацію є правомірною, оскільки заявником порушено порядок подання інформаційного запиту, інформаційний запит стосується конфіденційної інформації працівників ЛКП «Залізничнетеплоенерго» і не підлягає розголошенню без згоди цих осіб.

За таких обставин вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративною правопорушення, оскільки у нього був відсутній умисел неправомірно відмовляти запитувачеві в наданні інформації. Відмова від 14 березня 2016 року в задоволенні інформаційного запиту ОСОБА_4 є правомірною та відповідає законодавству України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника правопорушника, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 212-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Положеннями статті 6 Закону України Про доступ до публічної інформації передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Інформація про заробітну плату, зокрема премії, працівника комунального підприємства є інформацією про володіння, користування та розпорядження комунальним майном, оскільки доходи комунального підприємства є також комунальним майном.

За таких обставин, суддя першої інстанції дійшов правильного висновку, що запитувана інформація щодо преміювання та інших заохочувальних виплат посадовим особам ЛКП „Залізничнетеплоенерго є публічною інформацією.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами.

Призначаючи стягнення відповідно до санкції статті ч. 2 ст. 212-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн., суд першої інстанції вірно врахував характер вчиненого порушення, особу правопорушника та обставини справи.

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відтак, покликання адвоката ОСОБА_2 в апеляції, що постанова суду винесена з порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню не відповідає матеріалам справи та є безпідставним.

Враховуючи вищенаведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 6 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_3, без задоволення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1