Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/3118/13-п Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач Мельничук Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року суддя апеляційного суду Житомирської області Мельничук Н.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 278/3118/13-п за участю захисника ОСОБА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2013 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на два роки,

в с т а н о в и в :

Відповідно до цієї постанови, 23 червня 2013 року о 12 годині 20 хвилин ОСОБА_2 в смт. Новогуйвинське Житомирського району керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, від проходження медогляду відмовився в присутності двох понятих, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження та змінити вид стягнення на адміністративний арешт в межах санкції передбаченої ч.2 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження вказує, що про існування оскаржуваної постанови він дізнався, коли звернувся до Регіонального сервісного центру в Житомирській області 23.06.2016 року, а копії постанови суду не отримував.

Зазначає, що при розгляді матеріалів адміністративного протоколу в суді першої інстанції не в повній мірі було враховано обставини справи, визнання вини, щире каяття. Суд не обґрунтував доцільність застосування саме такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами та не зазначив, чому не застосовуються інші альтернативні більш мякі види стягнення у виді адміністративного арешту або громадських робіт.

Заслухавши доводи захисника правопрушника, який під час апеляційного розгляду підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративної справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом першої інстанції не відправлялося повідомлення про час, дату та місце розгляду справи щодо ОСОБА_2. Водночас, в постанові суд зазначив, що про день, час та місце розгляду справи ОСОБА_2 було повідомлено у протоколі про адміністративне правопорушення №181 серія АГ 2 № 620840 від 23.06.2013 року, що відповідає дійсності. В судовому засіданні правопорушник не був присутній, а копія постанови суду йому не направлялася. Про розгляд справи ОСОБА_2 дізнався 23.06.2016 року, коли звернувся до Регіонального сервісного центру в Житомирській області.

За таких обставин, апеляційний суд поновлює строк на апеляційне оскарження постанови, про постановлення якої ОСОБА_2, не знав.

До апеляційного суду ОСОБА_2 двічі не з?явився, заяви про відкладення розгляду від нього апеляційної скарги до суду не надходило і тому суд вважає за можливе розглядати скаргу без його участі, так як у судовому засіданні бере участь його захисник, який не заперечує про розгляд апеляційної скарги без ОСОБА_2.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

При накладенні стягнення судом враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Так, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення вдруге, оскільки повторність вчинення такого правопорушення підтверджується постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 20.06.2013 року і є кваліфікуючою ознакою, вину визнав і щиро розкаявся.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_2 щодо застосування іншого виду стягнення у виді адміністративного арешту або громадських робіт є безпідставними, оскільки суд першої інстанції обрав більш мякий вид стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, ніж той, який просить застосувати правопорушник.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП у разі зміни постанови в частині накладення стягнення в межах передбачених санкцією цього Кодексу воно не може бути посилено.

Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтовано, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 23.06.2013 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2013 року щодо нього - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д я: