Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2251/16-п
Провадження № 3/553/670/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.07.2016м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Новак Ю.Д. розглянувши матеріали, які надійшли з ДПІ у м. Полтаві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, головного бухгалтера ТОВ «УПСК Діамент», розлученої, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ст.163 - 1 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 із якої слідує, що остання, працюючи головним бухгалтером ТОВ «УПСК Діамент», порушила вимоги п.44.1 ст.44, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет за березень та квітень 2015 року.

Представник притягуємої ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала щодо притягнення до адміністративної відповідальності останньої, надавши суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення від 24.05.2016 року. У наданих запереченнях та в своїх поясненнях в судовому засіданні зазначила, що протокол, складений відносно ОСОБА_1 24.05.2016 року необґрунтований, оскільки висновки про вчинення нею адміністративного правопорушення, зроблені лише на підставі акту перевірки. Видане повідомлення-рішення, податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 29 квітня 2016 року, за яким збільшено суму грошового зобов'язання TOB «УПСК ДІАМЕНТ» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 41 746 гривень, з яких 33 397 гривень за податковими зобов'язаннями та 8 349 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями. Товариство «УПСК ДІАМЕНТ» не погодилося з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, виданим на підставі висновків Акту, та оскаржило його до Полтавського окружного адміністративного суду. На даний час розгляд адміністративної справи у суді триває. Таким чином, висновки Акту є сумнівними, спірними, та не можуть бути покладені в основу доказової бази вчинення головним бухгалтером ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Доказів, у відповідності до яких можливо було б зробити висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення - до суду не надано.

Окрім цього, ОСОБА_2 зазначила, що вчинене правопорушення мало місце у березні та квітні 2015 року, а тому минули строки притягнення її до адміністративної відповідальності. Просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що КУпАП не покладено на суд обов'язку збирання доказів у справі, суд, у відповідності до принців диспозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно до ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Таким чином, згідно з положеннями ЦК України та ГК України недійсність правочину, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства може бути визнана виключно судом, а ніяк не органами податкової інспекції.

Крім того, повідомлення-рішення форми «Р» від 29 квітня 2016 року, за яким збільшено суму грошового зобов'язання TOB «УПСК ДІАМЕНТ» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 41 746 гривень, з яких 33 397 гривень за податковими зобов'язаннями та 8 349 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями оскаржені до адміністративного суду і рішення у справі на даний час не прийнято.

Відповідно до ст. 38 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про вчинення корупційних правопорушень.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З наведеного слідує, що з моменту вчинення порушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 минуло понад 3 місяці.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП або про закриття справи.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність закриття справи у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,9, 38, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 163-1 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути принесено апеляцію протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3