АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/388/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст. 122-2 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю ОСОБА_3,розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: м. Дніпро, ж/м ОСОБА_4, 4/335,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2КУпАП та накладено адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.

Судом першої інстанції було встановлено, що 27 березня 2016 року близько 06.17 год., водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Набережна Заводська, не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу у зв'язку з порушенням правил дорожнього руху, чим порушив п. 2.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суд першої інстанції та скасувати стягнутий судовий збір.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права та є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, та також вважає, що було накладено занадто суворе адміністративне стягнення.

При цьому апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги його пояснення, які він надавав, що він не порушував Правил дорожнього руху України та у працівників поліції було увімкнено лише синій проблисковий маячок, а не червоний, як це передбачено правилами.

ОСОБА_1 вказує, що відеозаписи які знаходяться в матеріалах справи спростовують його вину. Звертає увагу, що протокол було складено з порушенням, оскільки не було розяснено його права передбачені ст. 268 КУпАП.

Крім того апелянт зазначає на порушення Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав у повному обсязі подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, а також п.п. б) п. 2.3., який зобовязує водія під час керування транспортним засобом бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та п. 2.4. відповідно до якого, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що постанова суду незаконна та необґрунтована є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, та є законним.

Так в суді першої інстанції було допитано ОСОБА_3 та було досліджено матеріали справи і переглянуто відеозаписи з бодікамер працівників поліції, після чого суд прийняв правильне рішення.

ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно 27.03.2016 року близько 06.00 годин рухався на автомобілі «МитсубішиЛасер» у м. Дніпропетровську спочатку по вул. Набержній Заводській, а потім повернув на вулицю Комунарівську (ОСОБА_5). За ним рухався поліцейський автомобіль з увімкнутим синім проблисковим маячком. Натомість, він не чув вимог про зупинку транспортного засобу і не вважав необхідним зупинятися, оскільки у поліцейського автомобіля не був увімкнутий червоний проблисковий маячок. Крім того, у його автомобілі гучно грала музика, а також йшов дощ, у зв'язку з чим він не міг почути звукову сирену та вимоги поліцейського про зупинку. Потім, коли він повернув у житловий двір, він почув вимогу поліцейського про зупинку і зупинився. В подальшому він був затриманий працівниками поліції та притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Однак пояснення ОСОБА_3 спростовуються доказами, які знаходяться в матеріалах справи та були дослідженні в судовому засіданні у суді першої інстанції, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 090986 від 27 березня 2016 року з якого вбачається, що водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Набережна Заводська, біля будинку № 88/1 не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу у зв'язку з порушенням правил дорожнього руху;(а.с.1)

-рапортом поліцейського роти № 7 батальйону № 3 УППУ м. Дніпропетровську І.О. ОСОБА_6 від 27.03.2016 року, відповідно до якого 27.03.2016 року об. 06.00 годині екіпаж патрульної поліції Атлет 712 у складі працівників поліції ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, патрулюючи вулицю Набережну Заводську в м. Дніпропетровську, біля будинку № 18-а розпочали переслідування автомобіля НОМЕР_1 у зв'язку з порушенням його водієм правил дорожнього руху. В ході переслідування були застосовані звукові сингали сирени та через гучномовець вимоги зупинити транспортний засіб. Натомість, водій зазначеного транспортного засобу на вимоги зупинити транспортний засіб не реагував та продовжив рух, повернувши ліворуч на вулицю ОСОБА_5. Транспортний засіб був заблокований шляхом перекриття шляхів руху поліцейськими автомобілями екіпажів Атлет 711 та Атлет 712, після чого водій автомобіля, ОСОБА_3 був затриманий;(а.с.2,3)

-рапортом інспектора патрульної поліції роти № 7 батальйону № 3 УПП в м. Дніпропетровську Д.П. Коломійченко від 27.03.2016 року, відповідно до якого останній перебуваючи на службі у складі екіпажу патрульної поліції Атлет -711, патрулюючи вулицю Набережну Заводську в м. Дніпропетровську, близько 06.00 години, почув звук сирени автомобіля екіпажу Атлет 712, а також вимоги через гучномовець про зупинку транспортного засобу, у звязку з чим, ним було прийнято рішення про надання допомоги екіпажу Атлет 712 та приєднатися до переслідування автомобіля НОМЕР_1. В ході переслідування, обидва поліцейських автомобіля подавали звуковий сигнал сирени та вимоги через гучномовець про зупинку, але водій автомобіля НОМЕР_1, як потім стало відомо, ОСОБА_3, на вимоги про зупинку не реагував. Потім, водій ОСОБА_3 був затриманий у житловому дворі по вул. Ю.Кондратюка шляхом блокування шляхів виїзду;(а.с.4)

-відеозаписами з бодікамер працівників поліції від 27.03.2016 року, з яких вбачається, що близько 06.00 годин 27.03.2016 року екіпажами патрульної поліції здійснювалося переслідування автомобіля НОМЕР_1 по вулиці Ю.Кондратюка в м. Дніпропетровську, в ході якого поліцейськими подавалися звукові сигнали сирени та через гучномовець вимоги до водія транспортного засобу «Митсубіши» про зупинку.(а.с.6-8)

Отже дослідивши всі вищезазначені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції було переглянуто відеозапис з бодікамер працівників поліції та підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно не зупинився на закону вимогу працівника поліції, з відео вбачається, що поліцейськими було включено обидва проблискових маячки на автомобілі, застосована звукова сирена та через гучномовець було чутно вимогу про зупинку автомобіля, яким керував ОСОБА_3 Отже твердження правопорушника в цій частині спростовуються вказаним записом.

Що стосується доводів апелянта про те, що він не повинен був зупинятися оскільки не було увімкнено червоний сигнал проблискового маячку на патрульному автомобілі, то вони є необґрунтованими. Суд апеляційної інстанції зазначає, що дана обставина мала місце, проте під час переслідування працівниками поліції для привернення уваги водія, було включено звукову сирену та через гучномовець ними надавалася неодноразова вимога про зупинку автомобіля, яким керував ОСОБА_3, отже він повинен був діяти відповідно до вимог п.2.4 Правил дорожнього руху, тобто з дотриманням всіх вимог ПДД, зупинитися.

Доводи правопорушника про те, що він не чув ні вимогу, ні звукову сирену в звязку з тим, що в нього в машині гучно грала музика є голослівними, оскільки спростовуються доказами отриманими в суді.

Крім того, відповідно до п.п. б) п. 2.3. ПДР України водій під час керування транспортним засобом повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Доводи апелянта про те, що йому не було розяснено права передбачені ст. 268 КУпАП є також безпідставними, оскільки спростовуються підписом самого ОСОБА_3 у відповідній графі протоколу, де вказано, що останній з правами та обовязками ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ознайомлений.(а.с.1)

Послання апелянта в апеляційній скарзі на порушення Кодексу адміністративного судочинства України є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки даний порядок розгляду справ регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_3 правопорушення.

Накладаючи на правопорушника ОСОБА_3 адміністративне стягнення, районний суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в межах санкції ст. 122-2 КУпАП, крім того ОСОБА_3 судом першої інстанції було позбавлено права керування усіма видами транспортних засобів не на максимальний строк. При цьому судом правильно було встановлено, що ОСОБА_3 грубо порушив своїми діями право користування транспортним засобом, яке йому було надано.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2