АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

04 липня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року про заміну стягнення у виді громадських робіт адміністративним арештом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 30 годин.

Згідно постанови судді ОСОБА_3 08 грудня 2015 року близько 14 год. за місцем свого проживання в АДРЕСА_3, перебуваючи в збудженому стані, вчинив сімейну сварку з ОСОБА_5, при цьому висловлювався брутальною лайкою.

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року задоволено подання РВ КВІ Оболонського району м. Києва про заміну ОСОБА_3 стягнення у виді громадських робіт адміністративним арештом, замінено ОСОБА_3 призначене постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стягнення у виді громадських робіт адміністративним арештом на строк 6 діб.

Таке рішення суддя мотивував тим, що дії ОСОБА_3, які стали підставою для внесення подання, спрямовані на ухилення від виконання накладеного стягнення, носять умисний та системний характер, що свідчить про свідоме та безпідставне ухилення ОСОБА_3 від виконання обов'язків, покладених на нього постановою Оболонського районного суду від 24 грудня 2015 року.

Не погоджуючись із постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування оскарженої постанови та постановлення нової про відмову в задоволенні подання РВ КВІ Оболонського району м. Києва про заміну ОСОБА_3 стягнення у виді громадських робіт адміністративним арештом.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що суддя при вирішенні питання заміни адміністративного стягнення в порушення вимог ст. 268 КУпАП, не перевіривши причин відсутності ОСОБА_3 в судовому засіданні, не переконавшись про його належне сповіщення про дату та час судового засідання, однобічно розглянув справу, не взявши до уваги обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи.

ОСОБА_3 зазначає, що повідомлення про день, час і місце розгляду подання про заміну адміністративного стягнення не отримував, а суд позбавив його можливості реалізувати своє право на захист, надати в судовому засіданні необхідні докази та документи.

Апелянт наполягає на тому, що відбувати адміністративне стягнення у виді громадських робіт не відмовлявся, викликів про необхідність прибути до інспекції не отримував, зміст пояснень, наданих ним в телефонному режиму ВКВІ Оболонського району м. Києва, викладено не коректно, оскільки він не відмовлявся з'явитись до інспекції, а вказував на відсутність у нього такої можливості у зв'язку із зайнятістю на роботі.

За таких обставин, на думку ОСОБА_3, суддя не мав права задовольняти подання та змінювати накладене на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на адміністративний арешт, а тому постанова судді підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Приймаючи постанову про заміну покарання ОСОБА_3 у вигляді громадських робіт адміністративним арештом строком на 6 діб, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про необхідність прибуття до Оболонського РВ КВІ м. Києва та об'єктивно маючи таку можливість, від виконання покарання відмовився, що свідчить про свідоме ухилення від відбування призначеного покарання.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

В апеляційному суді ОСОБА_3 пояснив, що його дружина знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, хворіє розсіяним склерозом, дитина перебуває під постійним медичним наглядом, а він є єдиним годувальником для своєї сім'ї.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року на нього було накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт в результаті сварки з батьком ОСОБА_5, якого дратував плач його новонародженої дитини.

Зазначає, що відбувати адміністративне стягнення у виді громадських робіт він не відмовлявся, виклики про необхідність прибути до інспекції особисто не отримував. Пояснив, що за місцем його проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 проживає декілька осіб, поштова скринька є спільною для користування всіх проживаючих.

З матеріалів особової справи Державної кримінально-виконавчої служби України №43/2016 щодо ОСОБА_3 вбачається, що:

- на адресу ОСОБА_3: АДРЕСА_4 було направлено виклик та зазначено про необхідність прибути до інспекції 15.02.2016 року (а.с.4);

- 16.02.2016 року на адресу ОСОБА_3 було повторно направлено виклик та зазначено про необхідність прибути до інспекції 22.02.2016 року (а.с.5);

- 23.02.2016 року ОСОБА_3 у ході телефонної розмови з уповноваженим працівником Оболонського РВ КВІ м. Києва повідомив про неможливість відпрацювання громадських робіт у зв'язку із зайнятістю (а.с.6);

- 17.03.2016 року ОСОБА_3 у ході телефонної розмови з уповноваженим працівником Оболонського РВ КВІ м. Києва повідомив про те, що у зв'язку із зайнятістю з'являтись до інспекції не бажає (а.с.8);

- 05.04.2016 року на адресу ОСОБА_3 було повторно направлено виклик та зазначено про необхідність прибути до інспекції 13.04.2016 року (а.с. 10);

- 02.04.2016 року ОСОБА_3 написав розписку про те, що він зобов'язується з'явитись до Оболонського РВ КВІ (а.с.13).

Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що матеріали особової справи Державної кримінально-виконавчої служби України №43/2016 щодо ОСОБА_3 не містять доказів отримання ОСОБА_6 вищевказаної поштової кореспонденції.

Крім того, в апеляційному суді ОСОБА_3 пояснив, що не мав наміру ухилятися від явки до інспекції, а, телефонуючи до РВ КВІ Оболонського району м. Києва, намагався пояснити інспектору причини неявки, просив направити письмове повідомлення для пред'явлення за місцем роботи, однак зміст розмови у телефонограмі було перекручено.

Крім цього, ОСОБА_3 надав суду листок непрацездатності серії АГЧ №824079 за період з 10.02.2016 року по 23.02.2016 року, листок непрацездатності серії АГЧ №957148 за період з 21.03.2016 року по 09.04.2016 року та довідку КП «Центр надання первинної медико-санітарної допомоги Оболонського району» від 24.02.2016 року №17 про те, що ОСОБА_3 з 24.02.2016 року по 16.03.2016 року знаходився на амбулаторному лікуванні.

Апеляційний суд також бере до уваги власноручно складену розписку ОСОБА_3 від 02.04.2016 року, наявну в матеріалах особової справи Державної кримінально-виконавчої служби України №43/2016 щодо ОСОБА_3, в якій останній зобов'язався з'явитись до Оболонського РВ КВІ (а.с.13).

Наявні докази в їх сукупності спростовують висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 системно ухилявся від виконання обов'язків, покладених на нього постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року, та вказують на поважність причин неприбуття ОСОБА_3 до Оболонського РВ КВІ м. Києва та визнання ним свого обов'язку по виконанню постанови суду.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року про заміну стягнення у виді громадських робіт адміністративним арештом ОСОБА_3 - скасуванню, а подання РВ КВІ Оболонського району м. Києва про заміну ОСОБА_3 стягнення у виді громадських робіт адміністративним арештом - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року про заміну стягнення у виді громадських робіт адміністративним арештом ОСОБА_3 - скасувати.

Прийняти нову постанову про відмову у задоволенні подання РВ КВІ Оболонського району м. Києва про заміну ОСОБА_3 стягнення у виді громадських робіт адміністративним арештом.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.М. Сітайло

Справа № 33/796/760/2016 Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Головуючий суддя у 1-й інстанції: Римар Є.П.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.