АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/523/16 Справа № 702/714/16-п Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 172-7 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2016 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю прокурора Тютюнника В. В.; особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює сільським головою Княжиківської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутність події та складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом № 3 про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією від 15.06.2016 року ОСОБА_3, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, тобто субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» 12.01.2016 року в с. Княжики Монастирищенського району Черкаської області, не виніс питання передачі земельної ділянки в користування на розгляд сесії сільської ради та не повідомив сесію сільської ради про реальний конфлікт інтересів, самостійно, на власний розсуд, уклав договір оренди земельної ділянки історико-культурного призначення площею 25 га, яка розташована в адміністративних межах Княжиківської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, з ОСОБА_5, яка є його дружиною, й між ними 25.09.1987 року укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу 1-СР № 447370 від 25.09.1987 року, чим вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року закрито провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з указаною постановою суду першої інстанції, керівник Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Монастирищенського районного суду від 30.06.2016 скасувати та ухвалити нову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Указує, що постанова суду є незаконною, не ґрунтується на матеріалах адміністративного правопорушення та прямо суперечить вимогам чинного законодавства.

Зазначає, що факт наявності реального конфлікту інтересів у ОСОБА_3 встановлено постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області про накладення адміністративного стягнення від 01.06.2016, яка набрала законної сили, згідно якої сільського голову с. Княжики Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, вказує апелянт, сільський голова с. Княжики Монастирищенського району ОСОБА_3, укладаючи договір оренди земельної ділянки від 12.01.2016 з своєю дружиною ОСОБА_5 в умовах реального конфлікту інтересів, що встановлено постановою суду від 01.06.2016, фактично вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Частина 1 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» визначає, що правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та суддів судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Згідно ч. 2 ст. 35 вищевказаного Закону у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Крім того зазначає, що висновки суду щодо відсутності повноважень на укладення договору оренди земельної ділянки історико-культурного призначення площею 25 га у Княжиківської сільської ради чи сільського голови с. Княжики Монастирищенського району ОСОБА_3 не є предметом судового розгляду та не впливає на наявність в діях ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені, вказавши, що в діях сільського голови с. Княжики Монастирищенського району ОСОБА_3 вбачає порушення антикорупційного законодавства.

ОСОБА_3 заперечив проти апеляційної скарги прокурора та просив її відхилити. Пояснив, що договір про оренду землі підписав сам, щоб поповнити бюджет сільської ради, оскільки ця земельна ділянка, яка є земельною ділянкою історико-культурного призначення і розташована за межами села, тривалий час не використовувалася; уклав договір оренди з єдиною метою поповнення бюджету сільської ради; про конфлікт інтересів сесію сільської ради не повідомляв, оскільки питання укладення договору оренди такої земельної ділянки до повноважень Княжиківської сільської ради не відноситься, а відносить до повноважень Черкаської обласної державної адміністрації.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-74 КУпАП відповідальність встановлена за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Чинне антикорупційне законодавство України, а саме п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, встановлює, що, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Наявність в діях ОСОБА_3 в указаній вище ситуації конфлікту інтересів в розумінні положень чинного КУпАП підтверджена чинним рішенням суду, на яке посилається прокурор.

Втім в примітці до ст. 172-7 КУпАП зазначено, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Таким чином, для належної кваліфікації дій субєкта правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП необхідно, щоб дія чи рішення, які вчиняє відповідний субєкт в умовах конфлікту інтересів, здійснювалися в межах наявних у цього субєкту службових чи представницьких повноважень. Якщо ж ухвалене рішення перебуває за межами повноважень такого субєкта, то в залежності від його наслідків воно може отримати кваліфікацію іншого характеру (зокрема й кримінально-правового) або ж склад правопорушення не буде налічувати всіх необхідних складових.

Судом першої інстанції встановлено, й сторонами у справі, зокрема й прокурором, не заперечується, що відповідний договір оренди, про який йде мова вище, ОСОБА_3 як сільський голова не мав права укладати, оскільки такі повноваження мають виключно відповідні органи на рівні керівництва області. Тобто не оспорюється той факт, що укладення відповідного договору було поза межами повноважень ОСОБА_3 як сільського голови.

Таким чином, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу поставленого йому у вину правопорушення, зокрема такого елементу його обєктивної сторони як діяння.

Позиція прокурора щодо не важливості перебування дій субєкта такого правопорушення в межах чи поза межами його повноважень для кваліфікації вказаного вище правопорушення вбачається помилковою.

Тому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження в справі, у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Враховуючи це, аспекти давності притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вказане правопорушення, а саме час виявлення цього правопорушення, з приводу чого у сторін не було одностайної думки у судовому засіданні, втрачають актуальність.

Тому, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко