АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/416/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю ОСОБА_3,розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

ВСТАНОВИЛА: :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 18.05.2016 року о 05:00 годині в місті Дніпрі по вулиці Донецьке шосе, водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, та в порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння відмовився в присутності двох свідків, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та безпідставно накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому апелянт зазначає, що він не керував автомобілем, а просто в ньому ночував так, як на передодні він з другом випили в гаражі невелику кількість алкоголю. ОСОБА_2 чого його розбудили працівники поліції та не слухаючи його, про те, що він не керував автомобілем почали вимагати від нього проходження медичного огляду.

Крім того апелянт зазначає, що він не визнавав свою вину з самого початку, та суд першої інстанції безпідставно зазначив у мотивувальній частині, що він її визнав.

Також на думку апелянта не доведено матеріалами справи те, що він керував автомобілем, ні інспектора поліції, ні свідків викликано до суду не було, не було також витребувано відео з бодікамери працівників поліції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав подану його апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, скасувавши постанову суду першої інстанції та закривши провадження по справі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, та є законним.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 281922 від 18 травня 2016 року, який був складений працівником поліції у відповідності до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, яким було встановлено, що 18.05.2016 року о 05:00 годині в місті Дніпрі по вулиці Донецьке шосе, водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння відмовився в присутності двох свідків;(а.с.1)

-рапортом інспектора 3 батальйону 4 роти УПП м. Дніпропетровська рядового поліції ОСОБА_4 з якого вбачається, що останній 18.05.2016 року під час несення служби разом з сержантом поліції ОСОБА_5, рядовим поліції ОСОБА_6 патрулювали вул. Донецьке шосе та ними було помічено автомобіль НОМЕР_3, який рухався зі сторони вул. Березинська та здійснив стоянку поперек дороги, перегородивши проїзну частину, що унеможливлювало рух транспортних засобів, після чого ними було прийнято рішення про перевірку документів особи, яка керувала транспортним засобом та було виявлено водія ОСОБА_3, який керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, що підтверджувалося явними ознаками(стійкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, порушення координація рухів та поведінка, що не відповідає обставинам). ОСОБА_2 чого було запрошено двох свідків та ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на встановлення стану спяніння; (а.с.2)

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з яких вбачається, що водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного спяніння та був з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обставинам).(а.с.3,4)

Всі вищезазначені докази є логічними та послідовними і суд першої інстанції даючи їм оцінку прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він не керував автомобілем спростовуються рапортом працівника поліції, причин суду апеляційної інстанції не довіряти поясненням працівника поліції, які ним були зазначені у рапорті не має підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_3 правопорушення.

Накладаючи на правопорушника ОСОБА_3 адміністративне стягнення, районний суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в межах санкціїч.1 ст. 130 КУпАП, крім того ОСОБА_3 судом першої інстанції було позбавлено права керування усіма видами транспортних засобів не на максимальний строк.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2