Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3892/16-п Головуючий у 1-й інст. Янчук Н. П.
Категорія ч.1ст.130КУпУП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю.,

з участю представника апелянта ОСОБА_2 -ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 30 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 30 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави 275,60 грн.

За обставин, встановлених судом першої інстанції, ОСОБА_2 10.04.2016 року о 5 год. 10 хв. по вул. Баранова, 89, В м. Житомирі керував автомобілем ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. Таким чином, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною.

Апелянт зазначає, що покази інспектора ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що саме він перебував за кермом автомобіля, є безпідставними, їм суд не дав належної оцінки.

Вказав, що переглянуте в суді першої інстанції відео не є доказом вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки на ньому не зафіксовано, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем або виходив з водійського сидіння на вимогу працівника поліції.

Зазначив, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, підтвердили лише те, що він відмовився від ознайомлення з протоколом та його підписанням, а також від проходження огляду на алкогольне сп'яніння, що також не заперечується апелянтом. Однак, вказані особи не підтвердили, що саме він був за кермом автомобіля, оскільки вони взагалі не бачили автомобіль в русі або ж те, що хтось в ньому перебував або виходив з нього. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 лише вийшли зі свого дому та просили припинити шум, а тому твердження суду, що підписами і поясненнями зазначених вище осіб засвідчено факт вчинення правопорушення є безпідставним.

Послався на те, що суд постановив оскаржувану постанову всупереч дійсним обставинам справи без посилання на будь-які належні та допустимі докази. В той же час, визнаючи доводи ОСОБА_2 безпідставними, суд не зазначив, чому він не бере до уваги покази допитаних з його сторони свідків, які вказували, що в ту ніч він не перебував за кермом автомобіля.

Заслухавши пояснення представника апелянта, якій підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи, прослухавши звукозапис судових засідань суду першої інстанції, перевіривши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Так, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність наступає, так само, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_2 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, доводи його апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії від АП1 №930621 від 10 квітня 2016року, складеного у присутності двох свідків:ОСОБА_5 та ОСОБА_4, пояснення яких були досліджені судом. Згідно вказаного протоколу, ОСОБА_2 у присутності зазначених свідків відмовився від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, що апелянтом не заперечується.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд безпідставно не врахував його заперечень з приводу того, що він не керував транспортним засобом, спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції всебічно та повно дослідив усі надані докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, у присутності яких було складено цей протокол та які засвідчили факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

В судовому засіданні були допитані у якості свідків працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які показали, що 10 квітня 2016р. ними було помічено автомобіль ВАЗ 21093 д.н.НОМЕР_1, який здійснив обгін на мосту по вул. Баранова в м. Житомирі, на вимогу про зупинку не реагував. Вони почали переслідувати вказаний автомобіль. Вони бачили, що за кермом автомобіля знаходився саме ОСОБА_2

Посилання апелянта на те, що покази вказаних свідків не відповідають дійсності, оскільки в автомобілі були затемнені вікна і ці свідки не могли бачити, хто був за кермом автомобіля, є безпідставними, оскільки, як, зокрема, пояснив свідок ОСОБА_7, він побачив ОСОБА_2 через переднє лобове скло автомобіля і що саме він керував вказаним транспортним засобом.

Вказаним доказам суд дав належну правову оцінку у їх сукупності з іншими доказами по справі та дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не була надана належна правова оцінка показам свідків з боку ОСОБА_2, а саме ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, спростовуються матеріалами адміністративної справи, з яких вбачається, що судом в судовому засіданні вказані свідки були допитані судом за клопотанням ОСОБА_2 З їх показів вбачається, що вони разом з ОСОБА_2, починаючи з 18 години 09 квітня 2016р. вживали спиртні напої. Близько 05 години 10 квітня 2016р. ОСОБА_2 хтось зателефонував та повідомив про необхідність перегнати належний йому автомобіль ВАЗ 21093 з АДРЕСА_1.

Посилання ОСОБА_2 на те, що автомобіль на його прохання перегнав знайомий на ім'я «ОСОБА_12», суд оцінив критично, як спосіб уникнути від відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення. Крім того, суд обґрунтовано звернув увагу на те, що під час складання протоколу ОСОБА_2 не вказував на те, що за кермом автомобіля була інша особа. В засіданні апеляційного суду представник апелянта пояснив, що йому не відомо, чи була необхідність у ОСОБА_2 о 05 годині ранку 10 квітня 2016р. перегонять належний йому автомобіль з вул. Крилова на вул. Промислову у межах одного міста.

З матеріалів справи вбачається, що суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, дав належну оцінку показам ОСОБА_2 та свідків з його боку і дійшов до обґрунтованого висновку про їх безпідставність, оскільки вони не узгоджуються з іншими, дослідженими у судовому засіданні доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Вид стягнення ОСОБА_2 судом першої інстанції призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП та обґрунтовано застосовано стягнення у виді штрафу, передбачене санкцією ч.1ст.130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеня його вини.

Таким чином, постанова суду є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 30.06.2016 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області В.Ю. Шевченко