АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/865/2016 Постанова винесена суддею Тарасюк К.Е.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. ОвручЖитомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 23 грудня 2015 року об 11 год. 40 хв. по Дніпровському узвозі в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2, не дотримався безпечної дистанції та безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, приймаючи дане рішення, суд неправильно застосував норми матеріального права, а також порушив норми процесуального права, не повно та неправильно встановив всі обставини, які мають значення для справи, чим порушив вимоги ст.ст. 245, 256, 279, 280, 285 КУпАП.

При цьому зазначає, що інспектором поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено вимоги якого саме пункту Правил дорожнього руху було ним порушено, і яка відповідальність передбачена за це правопорушення, тобто в протоколі, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не зазначена чітко суть адміністративного правопорушення і нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення - відсутня частина та стаття КУпАП.

Крім того, судом при розгляді справи було встановлено, що ним було порушено п.п. 13.1, 10.1 ПДР України, однак дані пункти він не порушував і не скоював перешкоди для руху автомобіля Мітсубіші.

Таким чином, суд не вірно встановив обставини справи і не вірно застосував норми матеріального права, внаслідок чого прийшов до хибного висновку про наявність причино-наслідкового зв'язку між порушенням ним п.п. 13.1, 10.1 ПДР та дорожньо-транспортною пригодою, що сталася.

Також під час складання схеми ДТП та протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не належним чином заповнили матеріали справи, а саме на схемі ДТП не вірно зображена дорожня розмітка - островок безпеки, який знаходиться між смугами руху автомобілів Мерседес і Мітсубіші, оскільки на фотографії з місця ДТП та фотографії розмітки видно, що на схемі ДТП лінії дорожньої розмітки не відповідають реальній розмітці на дорозі.

При цьому суд не взяв до уваги його пояснень про невинуватість в ДТП, оскільки він, через затор транспортних засобів та те, що з правої сторони їхав автобус, лише на 40 см виїхав на острівок безпеки, в той час, як пояснення водія ОСОБА_3, фотографії з місця ДТП та схема дорожньої розмітки свідчать про причинно-наслідковий характер в діях водія ОСОБА_3, які призвели до ДТП.

Також ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що постанова суду винесена 09.03.2016 року, але вручена йому лише 07.05.2016 року, про що свідчить довідка поштового відділення, чим було порушено його права на отримання копії постанови, що перешкодило йому вчасно оскаржити дану постанову.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, який заперечував проти апеляційної скарги,дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, проаналізував у постанові докази у справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме - про недотримання ним під час керування 23 грудня 2015 року об 11 год. 40 хв. автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2, по Дніпровському узвозі в м. Києві безпечної дистанції та безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, та отриманням внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАПта підписаний ОСОБА_2; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди без будь-яких заперечень, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на Дніпровському узвозі в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту їх зіткнення, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень автомобілів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо обставин події, та у фотознімках, на яких зображено розташування автомобілів «Мерседес» та «Мітсубіші» після зіткнення та пошкодження, які вони зазнали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, доводи апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону щодо його змісту, у зв'язку з не зазначенням у ньому чітко суті адміністративного правопорушення і нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто відсутня частина та стаття КУпАП, є надуманими, оскільки даний протокол складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАПта містить всі передбачені нею відомості, які є необхідними для прийняття рішення по справі, в тому числі зазначено про порушення ОСОБА_2 вимог п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП, яка частин взагалі не містить.

Так, з пояснень ОСОБА_2, наданих ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди та при розгляді справи в суді першої інстанції, вбачається, що 23.12.2015 року об 11 год. 40 хв. він, керуючи автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2, рухався зі сторони мосту Метро в напрямку Паркової дороги зі швидкістю 5 кілометрів на годину в лівій смузі, на перехресті з правої сторони від нього рухався автобус, тому уникаючи зіткнення з ним, він виїхав на «острівок безпеки», де і відбулося зіткнення з автомобілем «Мітсубіші».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив надані ним пояснення, при цьому також вказав, що його вини у даній дорожньо-транспортній пригоді немає, оскільки він виїхав на «острівок безпеки» лише на 40 сантиметрів, в той час, як водій автомобіля «Мітсубіші» виїхав на «острівок безпеки» на 2,5 корпуси автомобіля, що значно перевищує дозволені 30 сантиметрів, тому вважає, що під час руху він дотримався безпечного бокового інтервалу, а водій автомобіля «Мітсубіші» переплутав смуги руху та через затор, який там був, виїхав вже на зустрічну смугу.

Проте, твердження апелянта про його невинуватість в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки він дотримався безпечного бокового інтервалу, а порушення Правил дорожнього руху України допустив водій автомобіля «Мітсубіші» ОСОБА_3, котрий, об'їжджаючи затор, переплутав смуги руху та виїхав вже на зустрічну смугу, не лише спростовуються наявними у справі доказами, а й взагалі не ґрунтуються на вимогах Правил дорожнього руху, оскільки навіть за умови наявності вказаних порушень, це не звільняло ОСОБА_2 від виконанням ним вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, щодо дотримання безпечної дистанції та безпечного бокового інтервалу.

А, як вбачається з пояснень водія автомобіля «Мітсубіші» ОСОБА_3, наданих ним після дорожньо-транспортної пригоди, та які він підтвердив і при апеляційному розгляді,23.12.2015 року об 11 год. 40 хв. він, керуючи автомобілем «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_3, рухався по Дніпровському узвозі в сторону мосту Метро та, повертаючи на дозволяючий сигнал світлофору, виїхав зі своєї смуги руху на «острівок безпеки», оскільки через затор на дорозі, можливості рухатись в смузі не було, та здійснив наїзд на автомобіль Мерседес, який також виїхав на «острівок безпеки» по тій же причині. При цьому зазначив, що дорожня розмітка сильно стерта та практично її не видно, а тому зорієнтуватися, на яку саме смугу руху виїхав, в заторі неможливо.

При апеляційному розгляді ОСОБА_3 також зазначив, що він рухався на зелений сигнал світлофору, був затор та оскільки автомобіль «Прадо» загородив йому смугу руху, він виїхав правіше та рухався через «острівок безпеки», куди також виїхав автомобіль «Мерседес», який рухався вже по зустрічній смузі, у зв'язку з чим і відбулося зіткнення. Тому вважає, що в даній дорожньо-транспортній пригоді є вина як і його, так і водія автомобіля «Мерседес».

Зазначені пояснення водія ОСОБА_3 об'єктивно узгоджуються з даними, що містяться у схемі дорожньої-транспортної пригоди, правильність якої не оспорювалась учасниками пригоди при її складанні, в якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, а також пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3).

Зокрема, як видно зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на острівці безпеки, який, згідно Правил дорожнього руху, використовується для впорядкування руху транспортних потоків у межах перехресть і попереджає водіїв про небезпеку відхилення траєкторії руху транспортного засобу від виділеної для даного напрямку руху смуги, чого не було дотримано в даному випадку ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3

Також, згідно вказаної схеми, в результаті зіткнення в автомобілі «Мерседес» було пошкоджено ліві передні двері, передню ліву фару, передній бампер, переднє ліве крило, кришку капоту, а в автомобілі «Мітсубіші» - пошкоджено переднє ліве колесо, передній бампер, переднє ліве крило.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Мерседес» та «Мітсубіші» свідчать про те, що саме передньою лівою частиною автомобіль «Мерседес» контактував також із лівою передньою частиною автомобіля «Мітсубіші».

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи та наданими під час апеляційного розгляду фотографіями розташування транспортних засобів після зіткнення та їх пошкоджень.

Отже, сукупність приведених вище доказів, які були досліджені судом першої інстанції, свідчить про недотримання водієм ОСОБА_2 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до визначення терміну «безпечний інтервал», яке міститься у п. 1.10 ПДР, - це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Щодо тверджень апелянта про неправильне встановлення судом першої інстанції порушення ним п. 10.1 ПДР України, то вони не заслуговують на увагу, оскільки протокол про порушення ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР України не складався, не було встановлено такого порушення і судом.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляції ОСОБА_2 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про порушення виключно водієм ОСОБА_3 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, яке передбачено санкцією ст. 124 КУпАП, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та характеру вчиненого правопорушення.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.