Справа № 369/4187/16-п Головуючий у І інстанції Омельченко М. М.
Провадження № 33/780/378/16 Доповідач у 2 інстанції Рудніченко
Категорія 252 07.07.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 липня 2016 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Рудніченко О.М., за участю.ОСОБА_9, прокурора Звягінцевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Дмитруня Ю.О. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2016 року, якою провадження у справі про корупційне адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 172-7 КУпАП щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Михайлівська-Рубежівка, українця, гр.України, працюючого ФОП «ОСОБА_3», проживаючого: АДРЕСА_1,

закрито у зв'язку з наявністю по тому самому факту постанови суду про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3, будучи депутатом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради, відповідно до рішення № 2 Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 12.11.2010 року «Про визнання повноважень депутатів сільської ради», являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» порушив встановлені ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» - не повідомив про наявний у нього реальний конфлікт інтересів.

Так, 28.05.2015 року ОСОБА_3 перебуваючи на засіданні 35 сесії 6 скликання Михайлівсько-Рубежівської сільської ради, як депутат цієї ради, прийняв участь у голосуванні по заяві своєї матері ОСОБА_4, а саме: проголосував «за», за результатами чого вказаною сесією Михайлівсько-Рубежівської сільської ради прийнято рішення № 11/20, згідно якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну часткову власність орієнтовною площею 0,0893 га для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2. При цьому, про наявний у нього реальний конфлікт інтересів ні головуючого, ні сесію останній не повідомив.

В порушенні вищевказаних вимог закону, ОСОБА_3, будучи зобов'язаний не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, та знаючи, що на 35 сесії 6 скликання Михайлівсько-Рубежівської сільської ради приймалось рішення за заявою його матері ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну часткову власність орієнтовною площею 0,0893 га для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2.

Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради зобов'язаний додержуватись Конституції та законів України, актів президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.

27.05.2016р. постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області провадження у справі про корупційне адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито у зв»язку з наявністю по тому самому факту постанови суду про накладення адміністративного стягнення.

Своє рішення суддя першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_3, будучи депутатом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не повідомив про реальний конфлікт інтересів під час розгляду питання щодо надання його матері ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою, що, згідно протоколу № 13, мало місце 28.05.2015 року, проте постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.05.2016 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за неповідомлення у встановленому порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, що також мало місце 28.05.2015 року на цій же сесії сільської ради, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400грн., а отже, прихожу до переконання що адміністративна справа відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю, оскільки по цьому факту є постанова судді від 12.05.2016 року про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили 24.05.2016 року.

Не погоджуючись з постановою судді, прокурором було подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати постанову як незаконну, у зв'язку неповнотою з'ясування всіх обставин справи та прийняти нову постанову якою визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор зазначив, що суддею першої інстанції не враховано, що постановою від 12.05.2016р. Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_3 визнано винним за інше правопорушення передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді,

-прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити та накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у види попередження, оскільки він вину визнав, справи щодо ОСОБА_3 одночасно розглядались Києво-Святошинським районним судом та постановою від 12.05.2016 року на ОСОБА_8 було накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме до штрафу у розмірі 3400 грн.. який від оплатив 12.05.2016 року ;

-пояснення ОСОБА_3, який просив суворо його не карати, вказав, що є мешканцем с.М.-Рубежівка, постійно там проживає з народження, і коли по його матері вирішувалось питання щодо земельної ділянки, всі депутати знали, що дане питання стосується його матері. Крім того, в сільські раді не було в штаті юриста, вони не знали про вимоги Закону України «Про запобігання корупції»,

- перевіривши постанову суду, матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з постанови суду, ці вимоги Закону суддею виконані не в повному обсязі, а відтак оцінка наявним доказам суддею дана невірно, висновок суду не ґрунтується на фактичних обставинах справи, тому оскаржувана постанова, як постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню.

Статтею 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, під яким слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Встановлено, що ОСОБА_3 є суб`єктом Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст. 4, а отже несе відповідальність за дотримання вимог цього Закону. Згідно до ст. 14 цього Закону, суб'єкти, зазначені у п.1 та пп. «а», «б», п.2 частини першої ст. 4 зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; 2) повідомляти невідкладно безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

ОСОБА_3 цих положень закону не виконав, не вжив заходів щодо недопущення конфлікту інтересів та не повідомив безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Так, 28.05.2015 року до Михайлівської-Рубежівської сільської ради надійшло звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну часткову власність, орієнтованою площею 0,06 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2.

28.05.2015 ОСОБА_3, перебуваючи на засіданні 35 сесії 6 скликання Михайлвсько-Рубежівської сільської ради не повідомив про наявний в нього реальний конфлікт інтересів при голосуванні по заяві його матері ОСОБА_4, в результаті якого було прийнято рішення №11/20, згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну часткову власність , орієнтованою площею 0,0893 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду від 12.05.2016 року щодо ОСОБА_3, визнано доведеним, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у неповідомлення у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчиненні дій у умовах реального конфлікту інтересів щодо надання дозволу його матері ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну часткову власність, орієнтованою площею 0,06 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_2.

При прийнятті постанова від 27.05.2016 року щодо ОСОБА_3 суддею першої інстанції не враховано, що ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

В даному провадженні ОСОБА_3 є винним у неповідомленні ним у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Таким чином, висновки судді, викладені в постанові від 27.05.2016 року про те, що на ОСОБА_3 вже накладено адміністративне стягнення за неповідомлення у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів є не правильними.

З урахуванням викладеного, апеляційні доводи прокурора є обґрунтованими, і вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП є доведеною.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.34 КУпАП обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди;

3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

4) вчинення правопорушення неповнолітнім;

5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом'якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні стягнення ОСОБА_3 апеляційний суд враховує особу порушника, його вік, матеріальний та сімейний стан, обставини, що пом'якшують відповідальність - визнання своєї вини, щире каяння у скоєному, те, що від дня скоєння адмінправопорушення пройшов майже рік, на даний час він не є місцевим депутатом; те , що відносно ОСОБА_3 одночасно розглядались дві адміністративні справи Києво-Святошинським районним судом, що не було враховано при розгляді суддями, та постановою від 12.05.2016 року на ОСОБА_8 було накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч.2 ст.172-2 КУпАП, штраф у розмірі 3400 грн., який від оплатив 12.05.2016 року (копія квитанції міститься в матеріалах провадження), та вважає за можливе призначити йому стягнення у вигляді попередження; крім того, даний вид стягнення у судовому засідання просив призначити прокурор.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2016 року щодо ОСОБА_3 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Постанова є остаточно та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис) О.М.Рудніченко