Справа № 539/1933/16-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07. 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Яценка В.В.,

при секретарі Карпенко Т.П.,

прокурора - Савинського С.Г.,

розглянувши матеріали протоколу складеного Лубенською місцевою прокуратурою , про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП відносно :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, директор Лубенського професійно-технічного ліцею, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніш до адміністративної відповідальності не притягувався,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 будучи директором Лубенського професійно-технічного ліцею , являючись посадовою особою відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст.172-7 КУпАП за наступних обставин.

Засновником Лубенського професійного ліцею є Міністерство освіти України, яке є органом управління ліцею. Установа зареєстрована 27.11.2003.

Наказом Полтавської обласної державної адміністрації №37 від 15.10.2007 ОСОБА_1 призначено на посаду директора Лубенського професійно-технічного ліцею з 1 1.10.2007 по 1 1.10.08 на умовах контракту, як обраного за конкурсом. В подальшому, наказом Полтавської обласної державної адміністрації №134-к від 04.10.2012 контракт з ОСОБА_1 продовжено до 11.10.2016, про що 23.08.2012 укладено додаткову угоду.

Відповідно до обов'язків ОСОБА_1, передбачених контрактом, останній здійснює керівництво Лубенським професійним ліцеєм на підставі єдиноначальності та умовах, викладених у контракті у відповідності з чинним законодавством України, рішенням Уряду, Міністерства і статутом ліцею, є підзвітним Міністерству, управлінню освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації, самостійно вирішує всі питання управління (керівництва) діяльністю закладу, за винятком тих, які законодавством віднесені до компетенції Міністерства, управлінню освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації, загальних зборів колективу; діє від імені ліцею без доручення, представляє його у всіх органах, установах, організаціях, підприємствах держави і за їх межами; має право розпоряджатися коштами ліцею у межах бюджетних асигнувань та прибутків; затверджує штатний розпис у межах фонду заробітної плати; видає накази, розпорядження і дає вказівки, обов'язкові для всіх підрозділів та працівників ліцею; укладає трудові угоди, розриває їх зі своїми заступниками, керівниками структурних підрозділів, а контракти з педагогічними працівниками відповідно до чинного трудового законодавства; заохочує та накладає на працівників ліцею стягнення у відповідності до законодавства України; вирішує всі питання, віднесені до компетенції директора законодавством, статутом закладу, положенням про професійно-технічний заклад та контрактом.

Так, ОСОБА_1 мав у своєму безпосередньому підпорядкуванні дружину ОСОБА_2, яка наказом №54 -к 15.10.2015 призначив на посаду заступника директора з НВР та яку остання обіймала до 15.03.2016.

Факт родинних звязків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ІГЮ№461407 від 11.11.1989, згідно якого вони є подружжям.

Таким чином, в ході виконання ОСОБА_1 своїх службових обовязків, виник реальний конфлікт інтересів, що впливає на обєктивність та неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень по відношенню до безпосередньо підпорядкованої дружини - ОСОБА_2 При цьому, про зазначений конфлікт інтересів ОСОБА_1 керівника не повідомляв.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»: «реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень».

Відповідно до ст. 28 ЗУ "Про запобігання корупції" ОСОБА_1 не мав права вчиняти дії та приймати рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Враховуючи вищенаведене, незважаючи на обмеження встановлені Законом України «Про запобігання корупції» та КУпАП, ОСОБА_1 являючись посадовою особою відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, які полягають у прийнятті на роботу своєї дружини ОСОБА_2 тим, самим допустивши вчинення адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав.

Прокурор в судовому засіданні вважає доведеним вчинення ОСОБА_1 правопорушення, посилаючись на обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Прохав визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, прокурора, дослідивши матеріали справи,суд вважає вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ст. 172-7 ч.1 КУПАП встановленою та доведеною.

Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За ч.2 ст.172-7 КУпАП України передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. У примітці до цієї статті зазначено, що суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об"єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Аналогічне тлумачення терміну реальний конфлікт інтересів зазначено у ст. 1 ЗУ "Про запобігання корупції".

Згідно п.п. 1,2 ч.1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» - Субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків, або спеціально уповноважені на виконання таких обовязків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також інші особи, які не є службовими особами та які виконують роботу або надають послуги відповідно до договору з підприємством, установою, організацією, - у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно п.п.1.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» - Особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані:

вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв"язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП України, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших, визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Керуючись вимогами ст. 280 КУПАП при розгляді справи суд встановив , що ОСОБА_1 являється згідно п.п. 1,2 ч.1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом, на якого поширюються дія цього Закону, оскільки тимчасово обіймав і обіймає посаду, повязану з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків, а саме т.в.о. директора ДП «Лубенське військове лісництво» в зв"язку з чим на підставі п.п.1.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» , як особа , зазначена у пунктах 1, 2 ч.1 статті 3 цього Закону був зобовязаний вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, а саме приймати на роботу свою дружину ОСОБА_2О .

Реальний конфлікт інтересів в розумінні ст. 172-7 КУАП та примітки до неї полягав у виникненні суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями , що впливає на об"єктивність або неупередженість прийняття ним рішення.

З огляду на вищевказане, оцінюючи докази в їх сукупності, визнавши їх достовірними і достатніми суд вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлена і є доведеною.

Згідно ч.1 ст. 65 ЗУ "Про запобігання корупції" - за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

При визначенні ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення, суд, дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП України, оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи із характеру вчиненого правопорушення, враховуючи особу порушника, ступінь його вини, відсутність пом'якшуючих та обтяжуючих обставин, вимоги санкції ч.2 ст. 172-7 КУпАП України, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 ч.2 КУПАП , застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки правопорушення відбулося унаслідок грубого порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а застосування такої міри стягнення буде відповідати його меті, передбаченій ст. 23 КУпАП України.

Відповідно до ст.ст. 40-1, 283 КУпАП України, ст. 4 ч.2 п.5 ЗУ "Про судовий збір" з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись: ст. ст. 1, 3, 28, 65 Закону України «Про запобігання корупції»,

ст. ст.23, 33, 40-1, ч.1 ст.172-7, ст. 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУПАП,

ст. 4 ч.2 п.5 ЗУ «Про судовий збір»

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУПАП і притягнути до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі - 1700 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 275 грн.60 коп. судового збору, перерахувавши кошти на реквізити : Отримувач: УДКСУ у Лубенському районі,Код , р/р № 0011, Банк отримувача: ГУ ДКС України у Полтавській області, Код банку отримувача 831019, Код класифікації доходів бюджету 22030001 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)», Символ звітності банку 206, Призначення платежу: судовий збір. Код 26436290. Пункт 5 ( з таблиці ставок судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір»).

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення через Лубенський міськрайонний суд.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_3