АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_4, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2016 року, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а проживає за адресою: АДРЕСА_2

закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2016 року відносно ОСОБА_3 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

До висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого адміністративного правопорушення суд першої інстанції дійшов встановивши факт недоведеності доказами по справі наявності в її діях порушення вимог п. 10.4. Правил дорожнього руху України, яке б знаходилось в причинному зв'язку з настанням ДТП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, другий учасник ДТП - водій ОСОБА_1, через свого представника ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та прийняти нову постанову, якою притягнути водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Провадження № 33/774/282/16 Головуючий у першій інстанції: Гончаренко В.М.

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушеннями норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким районний суд не дав належної оцінки, розглянувши справу однобічно та необ'єктивно.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердили викладені в її обґрунтування доводи і просили апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з підстав, викладених в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Однак, як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно водія ОСОБА_3, дотримані та виконані не були, оскільки викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджуються наявними по справі доказами.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 05 грудня 2015 року, об 11 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки "Форд", номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул. Щорса з вул. Херсонська в м. Дніпропетровську, під час зміни напрямку руху ліворуч, не надала дорогу автомобілю марки "Тойота", номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався в зустрічному напрямку по вул. Свердлова в м. Дніпропетровську.

Внаслідок ДТП автомобілям були спричинені механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушила вимоги п. 10.4. Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_3 в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв'язку з настанням ДТП, в повному обсязі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 05 грудня 2015 року; схемою місця ДТП, підписаною учасниками ДТП без будь-яких зауважень або доповнень, в якій, в тому числі, зафіксовано напрямок руху автомобілів до моменту ДТП, місце зіткнення транспортних засобів механічні пошкодження, отримані автомобілями внаслідок ДТП; поясненнями потерпілої ОСОБА_1

Співставивши пояснення водія ОСОБА_1 щодо фактичних обставин ДТП з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку про логічність, послідовність та узгодженість таких пояснень і відсутність обґрунтованих підстав ставити їх під сумнів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції дає критичну оцінку поясненням ОСОБА_3, які районним судом з надуманих підстав були прийняті в якості правдивих і лягли в основу необґрунтованого висновку суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого правопорушення.

Апеляційний суд вважає технічно неспроможною версію ОСОБА_3 щодо фактичних обставин ДТП, оскільки факт знаходження автомобіля під керуванням ОСОБА_1 до моменту зіткнення в нерухомому стані, що, за твердженням ОСОБА_3, і стало підставою продовження нею виїзду на перехрестя з другорядної дороги, не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, які в своїй сукупності узгоджуються з поясненнями водія ОСОБА_1 щодо механізму та обставин ДТП, жодним чином не підтверджена і голослівна версія ОСОБА_3 не може бути прийнята судом в якості такої, що дає підстави для сумнівів в доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як встановлено апеляційним судом, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_3, районним судом було закрито з підстав недоведеності її вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, а тому посилання адвоката ОСОБА_4 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу на невідповідність складеного відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та на неправильну кваліфікацію дій його підзахисної в контексті вимог Правил дорожнього руху України, не спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, в межах якої і здійснюється апеляційний розгляд справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

При цьому, враховуючи відсутність будь-яких звернень до компетентних органів з цього приводу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання адвоката на наявність чисельних порушень вимог чинного законодавства, які мали місце з боку уповноваженої особи, якою оформлювалися матеріали за фактом ДТП.

Такими чином, на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в ході апеляційного розгляду доказів, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушенням, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанова районного суду підлягає скасуванню як необґрунтована, із прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_3 правопорушення, пройшло більше трьох місяців, вважає необхідним закрити провадження у справі про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 124, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2016 року, якою відносно ОСОБА_3 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач