Справа № 462/2503/16-п Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 33/783/449/16 Доповідач: Тенюх В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю правопорушника ОСОБА_2, його адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 09 червня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього стягнення позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 275 грн. 60 коп судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою місцевого суду, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 23 квітня 2016 року приблизно о 00 год 50 хв керував автомобілем «ОСОБА_4 А5», номерний знак НОМЕР_1, на вул.Залізничній, 10 у м.Львові, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запахом алкоголю з ротової порожнини, нечіткою вимовою, порушенням координації рухів; на вимогу працівника поліції категорично відмовився пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого суду, правопорушник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне зясування судом усіх фактичних обставин справи, їх недослідження та ненадання їм належної оцінки, що потягло за собою обрання необгрунтованого та надто суворого застосування адміністративного стягнення.

На його думку, суд першої інстанції, зазначивши у рішенні ознаки правопорушення, при вирішенні питання щодо виду та розміру стягнення, жодним чином не обгрунтував його.

Звертає увагу на те, що обставинами, які б могли визнаватися судом такими, що помякшують відповідальність, є те, що він свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, щиро розкаюється у скоєному.

Окрім цього, звертає увагу на те, що він є фізичною особою-підприємцем, а саме займається роздрібною та оптовою торгівлею залізними виробами, будівельними матеріалами, що є його основною роботою, та відповідно до сфери своєї діяльності постійно змушений використовувати транспортний засіб. Від даної роботи отримує заробіток, що є єдиним джерелом для його існування. Також зазначає, що у нього на утриманні перебуває малолітній син та дружина інвалід ІІІ групи, відтак позбавлення його права керування транспортними засобами поставить його у скрутне матеріальне становище.

З огляду на зазначене, просить постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 09 червня 2016 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення, а саме з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його адвоката на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд всебічно, повно та об'єктивно повинен дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді районного суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення АП2№085285 від 23 квітня 2016 року (а.с.1), поясненнями ОСОБА_5 (а.с.3), ОСОБА_6 (а.с.4), що ніким не оспорюється.

Згідно з ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На переконання апеляційного суду, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення суддя місцевого суду дотримався вимог закону й відповідно до вимог ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, тяжкість скоєного, ставлення правопорушника до вчиненого, а саме те, що останній визнав вину та розкаюється у скоєному, з урахуванням його майнового стану, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП обґрунтовано призначив адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Щодо доводів апелянта про наявність на утриманні малолітньої дитини й дружини інваліда ІІІ групи, а також те, що він є фізичною особою-підприємцем і транспортний засіб йому необхідний в роботі, то в даному випадку такі обставини не можуть вважатися безумовною підставою для зміни щодо нього адміністративного стягнення на штраф.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що обране адміністративне стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами буде достатньою та необхідною мірою відповідальності за скоєне, а також засобом виховання його в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги щодо неврахування суддею районного суду при накладенні стягнення усіх обставин справи є безпідставними, а оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою й підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 09 червня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1