Справа № 219/6800/16-п
Провадження № 3/219/1857/2016
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2016 року м. Бахмут
Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Шевченко Л.В.,
розглянувши матеріали, які надійшли від Військової прокуратури Донецького гарнізону Сил Антитерористичної операції, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого на посаді командира протитанкового відділення протитанкового кулеметного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат,
за ст. 172-4 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
09.01.2013 року між громадянином ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 укладено «Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» строком на 3 роки. В подальшому старший солдат ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби був переведений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 10.07.2015 року № 191 був призначений на посаду старшого оператора протитанкового відділення протитанкового кулеметного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17.11.2015 року № 316 був призначений на посаду командира протитанкового відділення протитанкового кулеметного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 . Тобто ОСОБА_1 є військовою посадовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а тому у відповідності до п. п. «г» п.1 ч.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за корупційні адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 65 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 упродовж всього періоду проходження військової служби за контрактом являється суб`єктом, на якого поширюється дія цих Законів та зобов`язаний дотримуватися усіх встановлених обмежень у тому числі ст. 25 ч.1 п.1 щодо заборони займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або Законами України.
Однак, ОСОБА_1 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді командира протитанкового відділення протитанкового кулеметного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини, у військовому званні старший солдат, являючись згідно ст. 3 ч.1 п.1 п.п. «г» та ст. 25 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень, діючи умисно, з метою отримання додаткових матеріальних благ, порушуючи встановлене ст. 25 ч.1 п.1 цього ж Закону обмеження щодо заборони займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або Законами України, займався іншою оплачуваною діяльністю, а саме здійснив вивіз сміття будівельних матеріалів з чужого приватного житла, за що отримав грошову винагороду у сумі 400 гривень, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ст. 172-4 ч.1 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав себе винним в вчиненому правопорушення та підтвердив обставини викладенні у протоколі.
Прокурор у судовому засіданні просив суд застосувати до ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу та конфіскувати отриманий дохід від іншої діяльності (вивіз будівельного сміття). Також врахувати обставини які помякшують міру покарання ОСОБА_1 .
Заслухавши у судовому засіданні прокурора, правопорушника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно п.1 підпункту «г» ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби.
Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється:
1) займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України;
2) входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.
Статтею 172-4 ч.1 КУпАП передбачено, що порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності чи винагороди від роботи за сумісництвом.
Ст.2 Закону України «Про військовий обов*язок і військову службу» від 25.02.1992 року (зі змінами до нього) передбачає, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Ст.6 п.12 вищевказаного закону передбачає, що військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обовязків згідно із законодавством.
З письмових пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що він 21.12.2015 року покинув військову частину та поїхав додому. На початку травня 2016 року він вирішив повернутися до військової частини, де 03.05.2016 року на залізничному вокзалі познайомився з ОСОБА_2 , який запропонував йому здійснити вивіз сміття з кооперативу «Мічуринець -340», за виконання робіт той пообіцяв йому 400 грн. ОСОБА_1 погодився на пропозицію, вивіз сміття будівельних матеріалів і отримав від ОСОБА_2 , за це винагороду (за сумісництвом) у розмірі 400 грн.
Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 172-4 ч.1 КУпАП повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: витягом із наказу від 17.11. 2015 року № 316, письмовим поясненням ОСОБА_1 .
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у порушенні встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю, правильно кваліфіковані за ч.1 ст.172-4 КУпАП; вину ОСОБА_1 вважаю доведеною.
Відповідно до ст.33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.34 КУпАП визнається щире каяття.
Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання про адміністративне стягнення, яке слід застосувати до особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вважаю, що воно має бути визначене у виді штрафу у розмірі мінімальної межі санкції ч.1 ст.172-4 КУпАП. Таке адміністративне стягнення є достатньою мірою відповідальності з метою виховання порушника і є необхідним для попередження здійснення ним нових правопорушень.
З вимог ст.40-1 КУпАП вбачається, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується ставка судового збору 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.
Виходячи з наведеного та керуючись: ст. 172-4, ст.ст. 23, 33, 40-1, 284 КУпАП, суд,
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого на посаді командира протитанкового відділення протитанкового кулеметного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, визнати винуватим та притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 172-4 КУпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп. в дохід держави (р/рахунок 0015, код платежу 21081100 отримувач Державний бюджет м. Артемівська, ОКПО 37868870, банк УГК м. донецька МФО 834016).
Конфіскувати в дохід держави Україна отриманий ОСОБА_1 дохід від іншої оплачуваної діяльності у сумі 400 (чотириста) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України (р/рахунок 0015, ідентифікаційний код 37868870, отримувач Артемівське УК м. Артемівськ, банк одержувача ГУ ДК служби України в Донецькій області, , МФО 834016, призначення платежу - судовий збір Артемівський міськрайонний суд Донецької області, код бюджетної класифікації 22030001 (судовий збір Державна судова адміністрація) у розмірі 275 грн. 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.В. Шевченко