АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року, якою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови судді ОСОБА_3. 15 березня 2016 року о 00 год. 57 хв. по бульв. Кольцова, 15 в м. Києві керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння.

На пропозицію працівників міліції щодо огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру «Драгер» погодився, у присутності свідків, результат склав 2, 16 проміле.

ОСОБА_3 порушив п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись із постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про зміну оскарженої постанови в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік на такий вид адміністративного стягнення як штраф. Крім того, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року, мотивуючи клопотання тим, що не був повідомлений про час і місце розгляду справи, кореспонденцію від суду не отримував.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнає в повному обсязі, щиро розкаюється, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює водієм у ТОВ «ЮК «Імперія Де Юро», за місцем роботи характеризується позитивно, зазначає, що позбавлення права керування транспортними засобами призведе його до втрати нормальних життєвих зв'язків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Чебісової В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З метою забезпечення доступу до суду та надання можливості реалізувати право на перегляд судового рішення, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 не містять доказів належного повідомлення останнього про час та місце судового розгляду в суді першої інстанції, а оскаржену ухвалу прийнято судом у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Висновок суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, та апелянтом не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтовананості накладеного адміністративного стягнення заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлені альтернативні види адміністративних стягнень: штраф, позбавлення права керування транспортними засобами, адміністративний арешт, тобто за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння до винної особи може бути застосоване одне з цих стягнень.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, викладеними у ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

У разі, коли санкцією закону передбачені альтернативні види адміністративних стягнень, у постанові судді мають бути наведені мотиви, якими керувався суддя, обираючи той чи інший вид стягнення.

Так, відповідно до вимог ст. 30 КУпАП позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, у тому числі права керування транспортними засобами застосовується за грубе, повторне або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, суд має врахувати конкретні обставини справи та вимоги ст. 30 КУпАП.

Із оскарженої постанови суду вбачається, що суд при визначенні виду адміністративного стягнення вимоги ст.ст. 30, 33 КУпАП не виконав та не виклав в оскарженій постанові мотивів, якими керувався, накладаючи на особу адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В апеляційному суді ОСОБА_3 пояснив, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює водієм у ТОВ «ЮК «Імперія Де Юро», за місцем роботи характеризується позитивно, зазначає, що позбавлення права керування транспортними засобами призведе його до втрати нормальних життєвих зв'язків.

Наголошує, що дане порушення не є грубим, повторним або систематичним.

Крім цього, апелянт повністю визнає свою вину, щиро розкаюється у вчиненому.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАПзавданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

При здійсненні органами і посадовими особами провадження у справах про адміністративні правопорушення важливим є такий вплив на правопорушника, що викликає у людини бажання додержуватись законів, бути законослухняним громадянином, що сприятиме зміцненню законності.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що для вирішення справи в точній відповідності з законом та з метою досягнення цілі запобігання вчинення адміністративного правопорушення у майбутньому, достатнім та співмірним стягненням буде накладення на ОСОБА_3 штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року необхідно змінити в частині накладеного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік на штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року, якою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, змінити в частині накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті постанову судді районного суду залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва О.М. Сітайло

Справа № 33/796/962/2016 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП

Головуючий суддя у 1-й інстанції: Бандура І.С.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.