А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11.07.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., за участі: ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мельника П.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, запроваджену щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, торгового агента ПП «КУТ», за апеляційною скаргою представника останнього - адвоката Мельника П.П. на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2016,

В С Т А Н О В И В :

Зазначеною постановою судді Глушка С.І. визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння, за що йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 3 400 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 275,6 грн.

В оскарженій постанові судді від 09.06.2016 йдеться про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за таких обставин.

02.05.2016, біля 4 год. 10 хв., в м. Ужгороді, по вул. Гагаріна, 168, ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Мельник П.П. просить вказану постанову судді скасувати як незаконну та винесену в порушення норм процесуального і матеріального права, а провадження у справі закрити, посилаючись на наступне.

Жодної згоди водія ОСОБА_1 на огляд на стан сп'яніння, про що йдеться в оскарженій постанові судді, не було, зупинка відбулась на вимогу інспектора поліції.

Причиною зупинки, за словами інспектора, було порушення водієм п.п. 9.2 Правил дорожнього руху, згідно яких водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху та зупинкою, перед перестроюванням, поворотом та розворотом.

02.05.2016 інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгород та Мукачево Німець В.П. винесено постанову, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Дану постанову інспектора оскаржено, оскільки ОСОБА_1 не вчиняв наведене у ній порушення.

Тобто, інспектор не мав причин зупиняти водія ОСОБА_1

Суд був зобов'язаний при розгляді справи з'ясувати, чи була вимога про зупинку законною з боку працівників поліції. Така вимога може бути у чітко визначених для цього випадках, а інакше це істотне порушення закону, а докази, одержані з порушенням закону, судом не беруться до уваги.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга адвоката Мельника П.П. підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 33,245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз даної норми, дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Частиною1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність в тому числі й закерування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння, порядок виявлення ознак якого передбачено відповідною інструкцією, недотримання якого може бути підставою для визнання отриманого доказу недопустимим.

Пунктами 6,7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Висновки щодо результатів огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З долученого до протоколу документу - роздрукованих на папері за допомогою спеціального технічного засобу показників результату огляду на стан сп'яніння «Drager Alcotest 6810» вбачається, що особа, яку тестують - ОСОБА_1 зробила поруч зі своїм підписом позначку «не згідний».

Дана обставина покладала на інспектора поліції, як на суб'єкта складання протоколу про адміністративні правопорушення, виконати вимоги п.7 Інструкції та вжити заходів з направлення ОСОБА_1 на відповідний огляд в найближчому закладі охорони здоров'я, а в разі відмови водія в такому огляді - скласти відповідний акт в присутності двох свідків, після чого - протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) про відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння і порушення пункту 2.5 ПДР України, а не 2.9 «а», про що йдеться в протоколі щодо ОСОБА_1 від 02.05.2016 серії АП1 № 459326.

Отже, наявні на а.с. 1,2 акт огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протокол щодо ОСОБА_1 від 02.05.2016 серії АП1 № 459326 в силу наведених вище обставин не можна вважати згідно ст.251 КУпАП допустимими доказами вини ОСОБА_1 та порушення ним п. 2.9 «а» ПДР України.

Місцевий суд під час надання в порядку ст.252 КУпАП оцінки усім доказам не звернув увагу на допущені суб'єктом складання протоколу порушення вимог Інструкції щодо процедури/порядку проведення огляду особи (водія ОСОБА_1.) на стан сп'яніння та передчасно визнав наведені вище документи допустимими доказами вини ОСОБА_1

В цій частині апеляційна скарга обґрунтована.

Доводи адвоката Мельника П.П. про порушення судом норм процесуального права необґрунтовані, оскільки не конкретизовані та не підтверджуються матеріалами справи, а тому його апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 7,251,252,289294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника П.П. задовольнити частково.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2016, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя