Деражнянський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
11 березня 2016 року Справа № 673/1637/15-п Провадження № 3/673/29/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Деражня Суддя Деражнянського районного суду Хмельницької області Дворнін О.С., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1 розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні 1 неповнолітню дитину, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4 тимчасово не працюючого,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Деражнянським ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області порушено адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 185 КУпАП із тих підстав, що 14.12.2015 року, він, близько 02 год. ночі ніби-то вчинив злісну непокору працівникам поліції, яка виразилась в шарпанні за формений одяг, невиконанні законної вимоги працівника поліції після того, як останньому було запропоновано пройти в Деражнянський ВП для зясування питань по факту бійки в м. Деражня вчинив протиправні дії перебуваючи в пяному стані.

В судовому засіданні ОСОБА_2 винним себе не визнав, а викладені в протоколі обставини та свої письмові пояснення категорично заперечив, пояснивши, що в ніч на 14.12.2015 року відпочивав разом із своїм кумом ОСОБА_3 в барі «Міраж», розташованому біля залізничного вокзалу «станція Деражня», де вживав спиртні напої проводячи дозвілля. В ході відпочинку, між ними з ОСОБА_3 з одного боку і невідомими молодиками з іншого виникла бійка по вині останніх, внаслідок чого він змушений був викликати поліцію. На його виклик прибули троє поліцейських в форменому одязі, проте невідомі особи, які розпочали бійку, вже зникли. Запропонувавши працівникам поліції встановити особи нападників і негайно їх затримати, ОСОБА_2 на пропозицію поліцейських не захотів прослідувати до відділку поліції для написання відповідної письмової заяви, тому що, як практично потерпілий, усно повідомив про хуліганські дії відносно себе. Однак, працівники поліції наполягали на своєму, внаслідок цього між ними з ОСОБА_3 і працівниками поліції виник конфлікт, за результатами якого його та

ОСОБА_3 насильно доставили на медичне освідування до Деражнянської ЦРЛ, а згодом відносно нього був складений протокол про злісну непокору поліції, а невідомі нападники так встановлені і не були.

На неодноразові виклики суду свідки ОСОБА_3 та працівники поліції, які брали участь у конфлікті з ОСОБА_2 не прибули, тому суд розглядає дану справу на підставі наявних в ній матеріалів.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 185 КУпАП, тому адміністративна справа відносно нього підлягає закриттю.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, диспозицією ст. 185 КУпАП, зокрема, передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції (поліції) при виконанні ним службових обовязків.

Проте, вивченням письмових матеріалів справи встановлено, що доказами вини ОСОБА_2, наданими органами поліції суду, являються лише безпосередньо протокол серії ХМ за № 002613 від 15.12.2015 року, складений старшим інспектором поліції ОСОБА_4, три рапорти працівників поліції ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 14.12.2015 року, протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану опяніння за №240 від 14.12.2015 року, яким встановлено алкогольне спяніння ОСОБА_2 в обємі 1,86% проміле та заява самого ОСОБА_2 про відсутність претензій до працівників поліції.

Натомість, Постановою № 8 Пленуму Верховного суду України (ОСОБА_7 Постанова) від 26.02.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", зокрема, п. 17, визначено, що при розгляді справ про правопорушення, передбачені статтями 185 і 185-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судді зобов'язані перевіряти правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягається до відповідальності та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалась вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року. У разі відсутності зазначених даних матеріал підлягає поверненню органу внутрішніх справ для належного оформлення.

Крім того, абзацом 2 пункту 7 вказаної Постанови визначено, що "... злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків... або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок".

Таким чином, дане правопорушення обовязково передбачає наявність саме законної вимоги співробітника міліції, а його фіксація обємного пакету відповідних документів. Вимога працівника міліції та його розпорядження це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані. В протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що згадані вище документи поліції не відповідають вимогам зазначеної вище Постанови, а також встановленим законодавством вимогам, визначеним в ст. 256 КУпАП, а також загально прийнятим вимогам діловодства.

Так, в протоколі серії ХМ за № 002613 від 15.12.2015 року вказується, що ОСОБА_2 вчинив злісну непокору не законній вимозі працівників поліції, а саме працівникам поліції, а також не виконав законну вимогу працівника поліції, при цьому в чому полягала ця вимога, в протоколі не вказується, що робить його недопустимим доказом і є, в свою чергу, підставою для закриття провадження по справі, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Загальне ж посилання в протоколі на необхідність пройти в відділення для «зясування питань по факту бійки», з приводу якої сам ОСОБА_2 (практично, як потерпілий) і викликав поліцію, законною вимогою для слідування до відділу поліції визнано бути не може, оскільки протокол в такому випадку міг бути складеним безпосередньо на місці вчинення правопорушення (бійки з невідомими молодиками), як того вимагає ст. 259 КУпАП, в приміщенні бару «Міраж».

Крім того, в згаданих вище рапортах працівників поліції ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 14.12.2015 року вказані різні, взаємовиключаючі, вимоги до ОСОБА_2 як привід пройти в відділення поліції: «для подальшого слідування до Деражнянської ЦРЛ на освідування» та «складання протоколу про притягнення до відповідальності і припинення правопорушення», однак, при цьому не зазначено якого саме правопорушення, адже жодних додаткових протоколів чи постанов про вчинення ОСОБА_2 в цей же час інших адміністративних правопорушень до матеріалів даної справи надано не було.

Разом з тим, відпочинок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в барі «Міраж», навіть із вживанням ними алкогольних напоїв в розумінні ст. 178 КУпАП є цілком правомірним, адже вказаний заклад відноситься до підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних і слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідними органом місцевого самоврядування, (це є загальновідомим фактом), що виключає їхню адміністративну відповідальність за цією статтею навіть при наявності даних протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану опяніння за № 240 від 14.12.2015 року, яким встановлено алкогольне спяніння ОСОБА_2 в обємі 1,86% проміле, що ніяк не свідчить про наявність в його діях злісної непокори працівникам поліції і на відповідну юридичну кваліфікацію його дій, в контексті розгляду даної справи, жодним чином не впливає.

Таким чином, з огляду на зазначені вище суперечності та недоліки в наданих суду письмових матеріалах поліції, враховуючи заперечення викладених в них обставин особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд критично оцінює надані органами поліції докази вини ОСОБА_2 та вважає, що адміністративна справа відносно нього підлягає закриттю.

Так, згідно із ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що інших обєктивних, належних та допустимих доказів того, що діями ОСОБА_2 по епізоду від 14.12.2015 року було вчинено злісну непокору законній вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обовязків матеріали справи не містять, тому суд приходить до висновку, що дії притягнутої до відповідальності особи були реакцією на некоректні дії працівників правоохоронного органу, при чому сам ОСОБА_2 жодних протиправних дій (бездіяльності) не вчиняв, не винен у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 185 КУпАП, в звязку з чим він адміністративній відповідальності не підлягає.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи майнової шкоди діями ОСОБА_2 також заподіяно не було, тому підстави для передачі даних матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації чи трудового колективу відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 187, 247, 251, 252, 276-280 та 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову судді у справі про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до апеляційного суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Дворнін