Справа № 304/521/16-п
Провадження № 3/304/272/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово непрацюючого, українця, громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 459902, 18 квітня 2016 року близько 02.50 год. в м. Ужгород по проспекті Свободи, 3 Закарпатської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Peugeot 307», д/н MI 464 CY, у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

У підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським в якості доказів надано протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 459902 від 18 квітня 2016 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 134 від 18 квітня 2016 року, постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 889843 від 18 квітня 2016 року та відеофайли з числовими назвами «» і «» від 18 квітня 2016 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що 17 квітня 2016 року поїхав в м. Ужгород на вечірку. Оскільки знав, що буде вживати алкогольні напої, тому взяв із собою ОСОБА_2, щоб той після вечірки відвіз його додому. Так, близько 1.30 год. він зателефонував останньому, щоб той за ним приїхав. Після приїзду він побачив, що в автомобілі разом з ОСОБА_2 також знаходиться його знайома, яку останній мав по дорозі завезти додому. Сівши на переднє пасажирське сидіння, він заснув. Прокинувся вже від стуку поліцейського, на вимогу якого вийшов з автомобіля та побачив, що його транспортний засіб припаркований на проспекті Свободи в м. Ужгород з порушенням правил зупинки. Тоді інспектор поліції наказав йому відїхати вперед для усунення існуючого порушення, на що він відмовився та запропонував інспектору сісти за кермо його автомобіля, оскільки сам не може цього зробити, так як перебуває у стані алкогольного спяніння. На це поліцейський відмовився мотивуючи тим, що не є власником цього автомобіля, тому сісти за кермо повинен саме він. Після цього на неодноразові вимоги інспектора він сів за кермо та проїхав вперед орієнтовно 10 метрів. Тоді цей же інспектор підійшов до нього та повідомив, що він порушив Правила дорожнього руху України, оскільки керував транспортним засобом у нетверезому стані та запропонував пройти огляд на стан алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що після півночі з 17 на 18 квітня 2016 року приїхав забрати ОСОБА_1 з вечірки з м. Ужгорода та відвезти його додому. ОСОБА_1, сівши у автомобіль на переднє пасажирське сидіння, відразу заснув. Оскільки разом з ними у автомобілі знаходилася його знайома, тому він вирішив по дорозі підвезти її додому. Заїхавши на проспект Свободи в м. Ужгороді, він зупинився біля 16-ти поверхівки та пішов провести її до підїзду. Коли повернувся, то біля автомобіля вже була поліція, яка забирала ОСОБА_1 в наркодиспансер. Залишився чекати біля автомобіля, оскільки ключі забрав поліцейський.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками складу будь-якого правопорушення є обєкт, обєктивна сторона, субєкт та субєктивна сторона. Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Як вбачається з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідка, а також досліджених у судовому засіданні відеоматеріалів, наданих начальником Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції, а саме відеофайлів з числовими назвами «» та «», відзнятими поліцейським на боді камеру DSJX3O3828_003828, ОСОБА_1, будучи в стані алкогольного спяніння, о 02:33 год. 18 квітня 2016 року не мав умислу керувати транспортним засобом марки «Peugeot 307», д/н MI 464 CY, в м. Ужгороді по пр. Свободи, 3 (в районі 16-ти поверхівки), так як спав на передньому пасажирському сидінні. У цей час до автомобіля підійшов працівник поліції, який постукав у вікно, розбудив ОСОБА_1 і запитав про водія даного транспортного засобу, щоб перепаркувати його (00 хв. 01 сек. 1 хв. 14 сек. відеофайлу «», дата 2016/04/18, час 02:33:31-02:34:34). Після цього, ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, якими відповідно до ч. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, були порушення мови та координації рухів (01 хв. 25 сек. 2 хв. 39 сек. відеофайлу «», дата 2016/04/18, час 02:34:55-02:36:10), вийшов з автомобіля. Крім цього, ОСОБА_1 сам стверджував інспектору поліції про перебуванням ним у нетверезому стані, що поліцейський проігнорував та неодноразово вимагав від такого проїхати вперед (00 хв. 57 сек. 01 хв. 10 сек., 03 хв. 23 сек. 03 хв. 36 сек. відеофайлу «»; дата 2016/04/18; час 02:34:27-02:34:40, 02:36:53-02:37:07).

Також з вказаних відеоматеріалів вбачається, що ОСОБА_1 на неодноразову пропозицію інспектора сісти за кермо автомобіля та проїхати вперед не погоджувався, а навпаки пропонував поліцейському перепаркувати транспортний засіб, так як водій тимчасово відлучився, на що той відмовився. У підсумку, ОСОБА_1, пересвідчившись, що автомобіль припаркований з порушенням, виконуючи чергову вимогу інспектора, сів за кермо та проїхав декілька метрів вперед. Після цього, цей же інспектор поліції підійшов до нього, констатував, що той тільки-но керував транспортним засобом, попросив предявити посвідчення водія, технічний паспорт і поліс цивільного страхування на автомобіль та запропонував пройти огляд на стан алкогольного спяніння (01 хв. 43 сек. 02 хв. 06 сек., 02 хв 22 сек. 04 хв. 20 сек. відеофайлу «», дата 2016/04/18, час 02:35:14-02:35:36, 02:35:51-02:37:50; 00 хв. 15 сек. 01 хв. 22 сек. відеофайлу «»; дата 2016/04/18; час 02:41:07-02:42:14).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» законні вимоги поліцейського є обовязковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Отже, враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_1 не мав наміру керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а лише відповідно до ч. 2 ст. 62 вказаного Закону виконав вимоги поліцейського, тому суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній прямий умисел як ознака субєктивної сторони, а відтак і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 слід закрити у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Що стосується вимоги поліцейського про перепаркування транспортного засобу ОСОБА_1, у якого на момент її предявлення було достатньо підстав вважати, що останній перебував у стані алкогольного спяніння, так як мав нестійку ходу та порушення мови, що чітко вбачається з вищевказаних відеозаписів, то суддя вважає, що її не можна вважати законною в розумінні ч. 2 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки відповідно до п. 1 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Таким чином, дії як цього поліцейського, який віддавав такі вимоги, так і іншого, який не завадив їх виконанню, могли призвести до заподіяння більш значної шкоди державному або громадському порядку, життю чи здоровю громадян, ніж та, яку вони намагалися усунути, змушуючи пяного пасажира перепаркувати його транспортний засіб за 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Керуючись ч. 2 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 9, 245, 247 п. 1, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Закарпатської області через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:ОСОБА_3