АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/488/16 Справа № 690/309/16-п Головуючий по 1 інстанції Здоровило В. А.
Категорія:ч. 1 ст. 172-7 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Охріменко Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2016 р. Суддя апеляційного суду Черкаської області Охріменко Н.І., за участю прокурора Криворучка Р.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Звенигородської місцевої прокуратури Гончара Р.В. на постанову Ватутінського міського суду Черкаської області від 23 червня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, освіта не закінчена вища, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого секретарем Ватутінської міської ради Черкаської області,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а справу провадженням закрито,-

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду ОСОБА_3 будучи депутатом Ватутінської міської ради Черкаської області сьомого скликання та будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» без будь-яких на те поважних причин не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно, не повідомив голову Ватутінської міської ради Черкаської області про наявність конфлікту між особистими майновими інтересами його самого, а саме був присутній 26 листопада 2015 року на сесії Ватутінської міської ради Черкаської області з порядком денним під №1 «Про обрання секретаря ради» та на якій прийнято рішення №1-5/VII від 26.11.2015 року про обрання його секретарем міської ради. Під час таємного голосування ОСОБА_3 не усунувся від таємного голосування та віддав свій голос належним чином, чим і порушив п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме не повідомив свого безпосереднього керівника та членів лічильної комісії у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор Звенигородської місцевої прокуратури Гончар Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що суд у своїй постанові чітко не зазначив та не конкретизував по яким ознакам адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, визнано малозначним. Крім того, судом не взято до уваги, що за своєю правовою конструкцією склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, є формальним і не передбачає настання жодних суспільно-небезпечних наслідків, а тому посилання суду на відсутність матеріальних або нематеріальних збитків жодним чином не зменшує суспільної небезпечності вчиненого корупційного правопорушення. Посилання суду на позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, може були визнано лише як пом'якшуюча обставина.

Заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3, який будучи депутатом Ватутінської міської ради Черкаської області сьомого скликання та будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення без будь-яких на те поважних причин не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно, не повідомив голову Ватутінської міської ради Черкаської області про наявність конфлікту між особистими майновими інтересами його самого за зазначених у постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються в судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та взаємозв'язку, достовірності якого ніким з учасників процесу не оспорюється.

Викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та накладення на нього адміністративного стягнення, суддею було враховано характер вчиненого правопорушення, відсутність фактичних матеріальних або нематеріальних збитків, особу правопорушника, який за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, а тому прийшов до висновку, що дане правопорушення є малозначним і застосовуючи ст. 22 КУпАП звільнив ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення, не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам.

Проте суд першої інстанції не врахував те, що за своєю правовою конструкцією склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, є формальним і не передбачає настання жодних суспільно-небезпечних наслідків.

А тому, посилання суду на відсутність фактичних матеріальних або нематеріальних збитків, не є критерієм, за яким можливо оцінити малозначність діяння, оскільки, відповідно до принципу індивідуалізації, дії, вчинені ОСОБА_3, в подальшому можуть слугувати негативним прикладом для інших суб'єктів адміністративних правопорушень за корупційні діяння, а тому апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про необґрунтованість звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за малозначністю.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, за вказаних обставин постанова Ватутінського міського суду Черкаської області від 23 червня 2016 року, якою ОСОБА_3 звільнений від адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, обмежившись усним зауваженням та закрито провадження відносно нього, підлягає скасуванню, з постановленням по справі нової постанови, якою ОСОБА_3 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення, відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, та з урахуванням обставин, що пом'якшують відповідальність - позитивної характеристики з місця проживання та роботи, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

У відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_3 також слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської місцевої прокуратури Гончара Р.В. задовольнити.

Постанову Ватутінського міського суду Черкаської області від 23 червня 2016 року, якою ОСОБА_3 звільнений від адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, та закрито провадження відносно нього, скасувати.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, та, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на його адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

У разі несплати штрафу добровільно у п'ятнадцятиденний строк, обчислюваний за правилами ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови на підставі ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнути з ОСОБА_3 на користь держави подвійний розмір штрафу в сумі 3400 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н. І. Охріменко