П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 р. Справа №607/6800/16-п

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Тернополі про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2/517-518, не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И В :

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ТЕ № 262030 від 20 червня 2016 року, громадянин ОСОБА_1 20 червня 2016 року близько 21 години 00 хвилин, за місцем проживання його дружини в квартирі АДРЕСА_1 в стані алкогольного спяніння вчинив насильство в сімї відносно своєї дружини ОСОБА_2, чинив на неї моральний та психологічний тиск, погрожував фізичною розправою.

У судовому засіданні ОСОБА_1, пояснивши, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, запевнив, що даного правопорушення він не вчиняв. Пояснив, що не чинив на свою дружину моральний та психологічний тиск, фізичною розправою їй не погрожував.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винен ОСОБА_2 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

Як убачається із заяви ОСОБА_2 від 20 червня 2016 року, вона просить притягнути до відповідальності свого чоловіка ОСОБА_1, який 20 червня 2016 року близько 18 години, в стані алкогольного спяніння вчинив конфлікт з нею, в ході якого виражався нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою.

З пояснень ОСОБА_2 від 20 червня 2016 року, слідує, що 20 червня 2016 року її чоловік ОСОБА_1, прийшовши додому в нетверезому стані, виражався нецензурною лексикою, почав стукати в двері, кричати, вибивати двері, чим пошкодив їх. Для забезпечення власної безпеки ОСОБА_2 викликала поліцію.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що заява, згідно з якою вона просить притягнути до відповідальності свого чоловіка ОСОБА_1, була написана нею зі слів поліцейського. Проте її чоловік ОСОБА_1 не виражався нецензурною лексикою, не погрожував їй фізичною розправою, не вчиняв ні фізичного, ні морального, ні психологічного насильства, а лише гримав у вхідні двері, бо був нетверезий. Заяву вона написала з тою метою, щоб його забрали поліцейські і зранку привезли тверезим, та щоб він не стукав у двері і не порушував її спокій.

Як убачається з рапорту працівника поліції ОСОБА_3 від 21 червня 2016 року, 20 червня 2016 року під час несення служби о 21 годині 10 хвилин здійснювала виїзд по вулиці Лепкого, 7 у місті Тернополі за фактом звернення ОСОБА_2 про те, що її чоловік вчинив скандал. Після прибуття на місце подій інспектором поліції було виявлено ОСОБА_1, який перебував у стані алкогольного спяніння, поводив себе неадекватно, не реагував на зауваження працівників поліції.

Згідно з випискою із медичної карти амублатрного хворого №989 від 20 червня 2016 року, ОСОБА_1 поставлено діагноз: розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, неускладнена гостра алкогольна інтоксикація.

При цьому суд звертає увагу на суперечливий зміст обставин, які викладені в поясненнях ОСОБА_2 від 20 червня 2016 року, рапорті працівника поліції ОСОБА_3 від 21 червня 2016 року та у протоколі про адміністративне правопорушення серії ТЕ № 262030 від 20 червня 2016 року.

Зокрема, як убачається зі зазначеного протоколу ОСОБА_1Г в стані алкогольного спяніння вчинив насильство в сімї відносно своєї дружини ОСОБА_2, чинив на неї моральний та психологічний тиск, погрожував фізичною розправою. А зі змісту пояснень ОСОБА_2, рапорту працівника поліції ОСОБА_3 слідує, що ОСОБА_1 прийшовши додому в нетверезому стані, виражався нецензурною лексикою, почав стукати в двері, кричати, вибивати двері, чим пошкодив їх, та в подальшому по приїзду працівників поліції надалі поводив себе неадекватно, не реагував на зауваження працівників поліції.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сімї відносно свого своєї дружини ОСОБА_2, погрожував їй фізичною розправою, чинив на неї моральний та психологічний тиск.

Суд не бере до уваги, як доказ вчинення правопорушення заяву ОСОБА_2 від 20 червня 2016 року, згідно з якою вона просить притягнути до відповідальності свого чоловіка ОСОБА_1, оскільки, як пояснила потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні, її чоловік ОСОБА_1 не виражався нецензурною лексикою, їй не погрожував фізичною розправою, не вчиняв проти неї ні фізичного, ні морального, ні психологічного насильства, а лише гримав у вхідні двері, бо був не тверезий.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» насильство в сім'ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

За таких обставин стверджувати, що ОСОБА_1, виловлюючись ненормативною лексикою, в стані алкогольного спяніння гримаючи у вхідні двері помешкання, вчинив насильство у сімї відносно своєї дружини та завдав шкоди її фізичному або психічному здоров'ю, неможливо.

У матеріалах справи відсутні докази, які в їх сукупності та взаємозвязку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні ним насильства у сімї.

Відповідно до ст. 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені ним насильства в сім'ї, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 280, 283, 284, 290, 294, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Апеляційна скарга може бути подана особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя