Справа № 369/2670/16-п Головуючий у І інстанції Омельченко М.М.
Провадження № 33/780/368/16 Доповідач у 2 інстанції Рудніченко
Категорія 252 01.07.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 липня 2016 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Рудніченко О.М., за участю прокурора Подолянчук Є.Ю., Помазана А.С.. захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу та клопотання керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року, якою провадження у справі про корупційне адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-7 КУпАП щодо

ОСОБА_3, 30.08.1986р.н.р, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, гр.України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого головою Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу №11 від 21.03.2016 року, ОСОБА_3, будучи Михайлівсько-Рубежівським сільським головою, субєктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно п. «б» ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» порушив встановлені ст. ст. 1, 28 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме: 11.12.2015 року на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради підписав договір про пайову участь у розвитку інфраструктури села з ОСОБА_4, який діяв в інтересах самого ОСОБА_3, щодо свого садового будинку у своїх інтересах, не вживаючи ніяких заходів щодо врегулювання даної ситуації та недопущення реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

14.04.2016р. постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області провадження у справі про корупційне адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Своє рішення суддя першої інстанції мотивував тим, що сільським головою ОСОБА_3 повністю виконані вимоги Закону України «Про запобігання корупції», вчинені всі необхідні дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме ним було вчасно повідомлено колегіальний орган сесію Михайлівсько-Рубежівської сільської ради про намір укладення договору про пайову участь та на підтвердження до суду надано копію протоколу від 03.12.2015 року сесії сільської ради, а сам договір про пайову участь №158 від 11.12.2015 року та встановлений відсоток пайової участі, визначений рішенням №3 від 03.07.2012 року тринадцятої сесії шостого скликання Михайлівсько-Рубежівської сільської ради були дотримані, а тому в даному випадку відсутня подія та склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, прокурором було подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати постанову як незаконну, у зв'язку неповнотою зясування всіх обставин справи та прийняти нову постанову якою визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послався на порушення суддею норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, вважає, що судом, в порушення вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, прийнято як доказ протокол від 03.12.2015 року, що має сумнівне походження, а також не може бути визнаний нормативним актом, прийнятим сесією сільської ради, який утворює юридичний факт та відповідні правові наслідки, а також в ньому не висвітлено результатів розгляду питання депутатами та прийняте ними рішення, а саме не зазначено голосування депутатів сільської ради, крім того прокурор вважає, що сам ОСОБА_3 взагалі не мав права голосувати на вказаній сесії, а також приймати участь в розгляді питання та повинен був самоусунутися.

Також, прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що при винесені постанови судом допущено порушення вимог ст. 283 КУпАП щодо її змісту, оскільки постанова не містить посилання на додані до протоколів письмові пояснення ОСОБА_4 і ОСОБА_5

В клопотанні про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови судді прокурор просить поновити йому пропущений строк на подачу апеляційної скарги, обґрунтовуючи поважність пропуску тим, що апеляційну скаргу на постанову від 14.04.2016р. прокурором було подано 21.04.2016р., тобто в межах строку на апеляційне оскарження, однак постановою Апеляційного суду Київської області від 25.05.2016р. вказану апеляційну скаргу повернуто апелянту, у зв'язку з подачею апеляційної скарги не уповноваженим субєктом, що на думку прокурора є необґрунтованим та суперечить судовій практиці та позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній в листі №9-749/0/4-15 від 30.04.2015р., де зазначено,що участь прокурора у розгляді судом проваджень про адміністративні правопорушення передбачені ст.ст. 172-4 - 172-9 КУпАП є обовязковою.

В заяві про повернення апеляційної скарги представник ОСОБА_3 захисник ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на постанову від 14.04.2016р. повернути особі, яка її подала, як таку, що подана поза межами встановлених строків на оскарження, оскільки вважає зазначені прокурором причини пропуску строку такими, що не можуть бути визнані поважними.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників апеляційного перегляду та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на оскарження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова суддею винесена 14.04.2016р., апеляційна скарга прокурора разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження подані до суду 26.05.2016р.( а.с.90-98), тобто з порушенням десятиденного строку на оскарження.

Разом з тим, апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не містять доводів на обґрунтування поважності пропуску строку на оскарження постанови суду, а містять лише доводи на підтвердження повноважень прокурора оскаржувати дане рішення.

Інших причин пропуску строку на оскарження постанови прокурором не наведено.

За таких обставин, враховуючи відсутність поважних причин пропуску прокурором строку на оскарження постанови, апеляційний суд відмовляє у поновленні строку на оскарження постанови відносно ОСОБА_3 і повертає апеляційну скаргу апелянту.

На підставі наведеного і керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

В поновленні строку керівнику Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути керівнику Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис) О.М.Рудніченко