НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14 липня 2016 року Справа № 322/684/16 (Провадження № 3/322/143/16)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов до суду 17.06.2016 з Головного управління Держпраці у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 41-2 КУпАП ОСОБА_1, керівника філії «Запорізький кінний завод № 86» ДП «Конярство України», громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27.05.2016 № 08-23-013-0343/0137, складеним головним державним інспектором праці ОСОБА_2, з вини ОСОБА_1:

в кінці 2015 року ОСОБА_3 не нараховані кошти за стаж роботи на підприємстві в розмірі 16% від суми річної заробітної плати за 2015 рік (його стаж роботи на даному підприємстві 24 роки), що є порушенням п. 3.8 Колективного договору на 2015 2016 роки, яким передбачено нарахування в кінці року працівникам Філії, що працюють на постійній основі, коштів за стаж роботи на підприємстві: 5 10 років 10%; 10 15 років 13%; 15 років і більше 16% від суми річної заробітної плати.

Підпунктом 18 пункту 1 шостого розділу Колективного договору на 2015 2016 роки передбачено виділяти зерно у вазі після доробки у розмірі 9% від валового виробництва зернових культур для нарахування зерна працівникам Філії на зароблену гривню за собівартістю в рахунок заробітної плати. Для працівників, які працюють на постійній основі зерно нараховувати пропорційно заробітній платі за 12 попередніх місяців.

Наказом по Філії № 130 від 31.07.2015 на виконання розділу 6 п. 1 Колективного договору наказано видати натуроплату для працівників Філії зерно пропорційно нарахованій заробітній платі за 12 попередніх місяців за плановою собівартістю 1500 грн. за 1 тону з послідуючим перерахунком по фактичній собівартості в кінці року.

Наказом по Філії № 23 від 25.02.2016 відповідно до Колективного договору та наказу по Філії № 130 від 31.07.2015 пунктом 1 наказано бухгалтеру по заробітній платі зробити перерахунок собівартості виданої натуроплати в 2015 році працівникам Філії, які станом на 25.02.2016 знаходяться в трудових відносинах з підприємством.

Таким чином, за отримане зерно із заробітної плати ОСОБА_3 вирахувані кошти в 2015 році за плановою собівартістю згідно з наказом № 130 від 31.07.2015, а перерахунок згідно з наказом № 23 від 25.02.2016 за фактичною собівартістю безпідставно не виконано і переплачені кошти за зерно йому не повернуті, що є порушенням підпункту 18 пункту 1 шостого розділу Колективного договору на 2015 2016 роки.

Крім того, в кінці 2015 року працівнику ОСОБА_4 не нараховані кошти за стаж роботи на підприємстві у розмірі 16% від суми річної заробітної плати за 2015 рік (його стаж роботи на даному підприємстві 18 років), що є порушенням п. 3.8. Колективного договору на 2015 2016 роки.

За отримане зерно із заробітної плати ОСОБА_4 вирахувані кошти в 2015 році за плановою собівартістю згідно з наказом № 130 від 31.07.2015, а перерахунок згідно з наказом № 23 від 25.02.2016 за фактичною собівартістю безпідставно не проведено і переплачені кошти за зерно йому не повернуті, що є порушенням підпункту 18 пункту 1 шостого розділу Колективного договору на 2015 2016 роки.

Крім того, в кінці 2015 року працівниці ОСОБА_5 не нараховані кошти за стаж роботи на підприємстві у розмірі 10% від суми річної заробітної плати за 2015 рік (її стаж роботи на даному підприємстві 7 років), що є порушенням п. 3.8 Колективного договору на 2015 2016 роки.

За отримане зерно із заробітної плати ОСОБА_5 вирахувані кошти в 2015 рік за плановою собівартістю згідно з наказом № 130 від 31.07.2015, а перерахунок згідно з наказом № 23 від 25.02.2016 за фактичною собівартістю безпідставно не проведено і переплачені кошти за зерно їй не повернуті що є порушенням підпункту 18 пункту 1 шостого розділу Колективного договору на 2015 2016 роки.

Виходячи з наведеного, інспектором зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41-2 КУпАП, та зазначено, що вказані порушення вчинено по відношенню до працівників Філії «Запорізький кінний завод №86» ДП «Конярство України», що знаходиться за адресою: 70130. вул. Центральна,1, с. Трудове Новомиколаївського району Запорізької області.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час підпису протоколу відмовилася від надання пояснень.

14.07.2016 ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення за його відсутності, в якій зазначив про визнання своєї вини в частині невиплати заробітної плати при звільненні працівників та визнання вчиненого правопорушення.

За вказаних обставин суддею, відповідно до ст. 268 КУпАП, визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Статтею 41-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення чи невиконання зобовязання щодо колективного договору, угоди особами, які представляють власників або уповноважені трудовим колективом органи, чи представниками трудових колективів.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суддя дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41-2 КУпАП.

При визначенні розміру стягнення, передбаченого ст. 41-2 КУпАП, суддею враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, обставину, що помякшує відповідальність, якою, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, є щире розкаяння винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене, з метою виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя визнає за необхідне застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 41-2 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, тобто 1378,00 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»), що становить 1378*0,2 = 275,60 грн.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 40-1, 41-2, 221, 283-285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот пятдесят гривень 00 коп.), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 41-2 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн. (двісті сімдесят пять гривень 60 коп.).

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков