27.07.2016 Єдиний унікальний номер 205/4390/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Митрохін А.А., за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши справу відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу АП2 № 276729 від 03 червня 2016 року, ОСОБА_2 20 травня 2016 року, близько 22.20, по пр. Свободи в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області керував автомобілем НОМЕР_1, знаходячись у стані алкогольного спяніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

На підтвердження провини ОСОБА_2 наведені такі докази:

- висновок медичного огляду № 997, проведеного 20 травня 2016 року, о 23.40, у приміщення Дніпропетровського обласного наркологічного диспансеру, згідно до якого, ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння (а.с. 2);

- пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що у їх присутності 03 червня 2016 року водій ОСОБА_2 був ознайомлений з висновком медичного огляду на стан алкогольного спяніння, йому було розяснено положення ст. 268 КУпАП, і ОСОБА_2 відмовився від дачі пояснень та підпису в протоколі (а.с. 3, 4);

- рапорти заступника начальника відділу УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5; поліцейських взводу ОСОБА_6 в Дніпропетровській області ОСОБА_7, ОСОБА_8; заступника начальника УКЗ начальника відділу ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9, в яких зазначено, що 20 травня 2016 року ними проводились профілактичні заходи у м. Дніпродзержинську по виявленню поліцейських, які грубо порушують ПДР та керують транспортними засобами у стані спяніння. Приблизно 22.18, рухаючись на службових автомобілях по пр. Аношкіна у м. Дніпродзержинську, вони помітили, як від кафе «Бульвар» на проїзну частину на великій швидкості виїхав автомобіль НОМЕР_2, який доїхавши до перехрестя пр. ОСОБА_9 та пр. Аношкіна, виконав поворот праворуч та поїхав по пр. ОСОБА_9, у напрямку вул. Дніпропетровської. Враховуючи, що водій виїхав на проїзну частину без увімкненого повороту, ними було прийнято рішення зупинити вказаний транспортний засіб. Після зупинки водій предявив посвідчення водія, видане на імя ОСОБА_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також поліс обовязкового страхування, та під час спілкування з ОСОБА_2 був відчутній різкий запах алкоголю, у звязку з чим йому було запропоновано пройти медичний огляд за допомогою спеціального приладу, від чого ОСОБА_2 відмовився та виявив бажання пройти медичний огляд у медичному закладі. 20 травня 2016 року, о 23.40, ОСОБА_2 пройшов медичний огляд в КЗ «Дніпропетровський обласний наркотичний диспансер ДОР», висновком якого було встановлено факт його перебування у стані алкогольного спяніння. У період часу з 23 травня 2016 року по 02 червня 2016 року ОСОБА_2 ухилявся від складання протоколу про адміністративне правопорушення, і 03 червня 2016 року у присутності двох свідків він відмовився від дачі будь-яких пояснень та підписів у протоколі, посилаючись на ст. 63 Конституції України, після чого відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП (а.с. 5-6, 7-8, 9-10, 11-12);

- відеозапис з подіями під час затримання ОСОБА_2, його медичного огляду, а також його ознайомлення з результатами медичного огляду на стан спяніння.

ОСОБА_2 винність свою не визнав та пояснив, що 20 травня 2016 року, близько 19.00, після закінчення робочого дня, він прибув до кафе «Бульвар», розташованого на перехресті пр. ОСОБА_9 та пр. Аношкіна в м. Дніпродзержинську, де зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_10, який є майстром з ремонту автомобілів, якому передав комплект ключів від автомобіля та домовився з ним про огляд свого автомобіля на предмет ремонту, а також про те, щоб ОСОБА_10, близько 21.30, заїхав за ним до кафе «Бульвар» та довіз його додому, так як він планував вжити спиртні напої, на що ОСОБА_10 погодився. Після цього він пішов до кафе «Бульвар», де вжив невелику кількість спиртних напоїв. Близько 21.30 він направився по пр. ОСОБА_9 до перехрестя з вул. Миру до місця зустрічі з ОСОБА_10 та, підійшовши до свого автомобіля, побачив, що на ньому було увімкнено габаритне освітлення, після чого зателефонував ОСОБА_10 В цей час до нього підїхали працівники поліції та запитали про належність автомобіля. Відповівши, що автомобіль належить йому, на вимогу працівників поліції предявити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, він іншим комплектом ключів відкрив двері автомобіля, дістав документи та предявив їх. В цей час до нього підїхав ще один автомобіль, з якого вийшли два чоловіка, один з яких здійснював відеозйомку, та які представились поліцейськими з відділу інспекції по особовому складу. Вони стали вимагати, щоб він дихав у алкотестер, хоча йому було незрозумілим, яке правопорушення він скоїв, про що йому також ніхто з поліцейських не повідомляв та жодних прав не розяснював. В цьому випадку він запропонував доставити його до медичного закладу для проходження медичного огляду.

Після цього він пройшов медичний огляд в Дніпропетровському обласному наркологічному диспансері, результаті якого вважає сфальсифікованими, а також неналежними, так як до моменту медичного огляду пройшло 2 години 30 хвилин, та про його результати у приміщенні лікарні він не був повідомлений. 03 червня 2016 року на території медичного закладу, куди він був госпіталізований у звязку з хронічним захворюванням, працівники поліції наполягали в ознайомленні ним з результатами медичного огляду, від чого та від будь яких пояснень та підписів він відмовився.

Наполягає в тому, що адміністративне правопорушення він не вчиняв.

Опитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 підтвердив, що дійсно 20 травня 2016 року домовлявся з ОСОБА_2 про огляд належного останньому автомобіля та про те, що пізніше відвезе його додому на цьому автомобілі, після відвідування ОСОБА_2 кафе.

Проте, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зясовуючи обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не вдаючись до оцінки правдивості пояснень ОСОБА_10, суддя не визнає їх переконливими, оскільки вони послідовно не узгоджуються з іншими обєктивними доказами, а тому обставини домовленості ОСОБА_2 з ОСОБА_10 або з будь-якими іншими особами не можуть вважатися встановленими; а пояснення ОСОБА_10 у якості свідка не можуть бути покладені за основу на підтвердження версії ОСОБА_2 щодо того, хто саме мав керувати транспортним засобом після відвідування ним кафе.

Таким чином, за наявності відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, обєктивно не може виключатися і намір ОСОБА_2 в подальшому керувати транспортним засобом.

Не можна визнати обґрунтованими і зауваження ОСОБА_2 стосовно недостовірності висновку медичного огляду, оскільки його пояснення в цій частині не відповідають даним, які належним чином відображені у протоколі медичного огляду № 997 від 20 травня 2016 року, складеного о 23.40, та підтверджуються даними проведеного відеозапису; а посилання ОСОБА_2 на те, що з моменту його затримання до медичного огляду минуло понад 2 години, є безпідставними.

Разом з тим, всебічно аналізуючи докази, які зібрано у справі, у їх зіставленні між собою, суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 256 ч. 4 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 03 червня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2, серед іншого, розяснено права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

За поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які долучені до матеріалів справи, водію ОСОБА_2, разом з пропозицією ознайомитись з висновком медичного огляду стосовно нього, було розяснено положення ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України.

В дійсності, з відеозапису подій від 03 червня 2016 року, дослідженого у судовому засіданні, видно, що ОСОБА_2 лише відмовився ознайомлюватись з висновком медичного огляду, але йому не розяснювались його права і обовязки при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на це, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можливо визнати такими, що підтверджують додержання вимог ст. 256 КУпАП при складенні відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до чого, ці пояснення по своїй суті не можуть тлумачитись як докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_2 складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Положеннями ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України, в України визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції є нормами прямої дії.

Відповідно до відомостей, викладених у вищевказаних рапортах працівників поліції ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про які вони також пояснили у судовому засіданні, до моменту супроводження ОСОБА_2 для проходження медичного огляду на стан спяніння, автомобіль НОМЕР_2 був безпосередньо зупинений у звязку з порушенням вимог ПДР України, а саме з виїздом на проїзну частину без увімкненого повороту.

Проте, як видно з дослідженого у судовому засіданні відеозапису, в той час як такий відеозапис був запланований та здійснювався цілеспрямовано, на ньому зафіксовано лише обставини спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції, але відсутні дані про характер руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та взагалі про його будь-який рух.

Є наявним відеозапис виключно того, що автомобіль, належний ОСОБА_2, стояв з увімкненим габаритним світлом, що у відповідній частині не суперечить ані поясненнями ОСОБА_2, ані поясненням у якості свідка ОСОБА_10

Отже викладені відомості щодо руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 до моменту встановлення особи останнього обєктивно нічим не підтверджуються та можуть бути визнані лише такими, що ґрунтуються на припущенні, оскільки надані докази фактично є суперечливими між собою.

В такому разі, відповідно до положень ст. 62 Конституції України, які в даному випадку підлягають застосуванню, сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_2 мають тлумачитись на його користь.

Опитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив лише про те, що разом з ОСОБА_2 виходив із кафе, та на його запитання ОСОБА_2 відповів, що його не треба підвозити, після чого він (ОСОБА_11М.) уїхав. Факт вживання ОСОБА_2 спиртних напоїв взагалі не підтвердив.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що на момент уявної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 не були присутні свідки, які могли би бути залученими в якості понятих для можливого складення протоколу про адміністративне правопорушення (що, зокрема, могло мати місце і в той самий день) або на підтвердження будь-яких відомостей про порушення водієм правил безпеки дорожнього руху.

Жодним чином і не підтверджено факт вчинення ОСОБА_2 іншого правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, яке нібито було підставою для його затримання; а відомості про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за відповідне порушення, також відсутні.

З урахуванням того, що диспозицією статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані, зокрема алкогольного, спяніння а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, не є обєктивно встановленим факт безпосереднього керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, - хоча лише виключно це в даному випадку може бути законною підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Вирішуючи справу на умовах повноти та всебічності дослідження зібраних доказів, а також з урахуванням гарантованого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права та загальних положень КУпАП, необхідно звернути увагу на те, що відповідальність за ст. 130 КУпАП можлива лише за триваюче або закінчене діяння, але не за готування або замах на правопорушення.

Поряд з цим, нерозяснення прав і обовязків, передбачених ст. 268 КУпАП, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідчить про складення протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, і, в свою чергу, в цьому разі неможливо визнати притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності законним та обґрунтованим.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 відсутній склад проступку, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, внаслідок чого провадження у справі відносно нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Диск з відеозаписом зберігати при матеріалах справи.

Постанова може бути оскарженою в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя: А.А. Митрохін