Номер провадження: 33/785/484/16
Номер справи місцевого суду: 509/1423/16-п
Головуючий у першій інстанції Погрібний М.О.
Доповідач Фаріна В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Фаріна В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого головою Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, обвинуваченого у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.І ст.2122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, 15 квітня 2016 року працюючи головою Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області та відповідальною особою за забезпечення виконання вимог законодавства під час провадження у зазначеній державній адміністрації діяльності, пов'язаної з державною таємницею, в порушення вимог ст. ст.21,28 Закону України «Про державну таємницю», а також пунктів 9,10 та 116 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою КМ України №939 від 18 грудня 2013 року (далі - Порядку №939), не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, належної роботи експертної комісії з питань таємниць, головою якої він являвся, що виразилося:

-в несвоєчасному переоформленні спеціального дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею;

-в порушенні порядку прийому - передачі матеріальних носіїв секретної інформації (далі - МНСІ) у відсутність уповноваженої режимно - секретного органу (РСО);

-в не веденні контрольного примірнику Порядку №939;

-в не оформленні результатів перевірок знань працівниками законодавства з питань охорони державної таємниці;

-в не виведенні сигналу спрацювання охоронної сигналізації режимного приміщення на пульт чергового охоронця;

-в несправності пожежної сигналізації режимного приміщення;

-в не обладнанні режимного приміщення аварійним освітленням, засобами протидії випадковому зникненню документів через відчинене вікно;

-в не здачі робочих примірників ключів від режимного приміщення та сховищ в опечатаному пеналі черговому охоронцю під підпис у відповідному журналі;

-в не відповідності встановленим вимогам організації внутрішньо об'єктового та пропускного режимів, а також плану заходів із забезпечення режиму секретності у разі введення правового режиму воєнного або надзвичайного стану;

-в несвоєчасному направленні на погодження порядку дій посадових осіб в разі виникнення загрози захоплення матеріальних носіїв секретної інформації (МНСІ);

-в невідповідності встановленим вимогам форм письмових зобов'язань працівників у зв'язку із допуском до державної таємниці;

-в порушенні порядку доступу працівників до державної таємниці та МНСІ;

-в порушенні порядку оформлення документів після скасування грифу секретності;

-в неналежному веденні журналів обліку режимно-секретного органу (далі - РСО), а також актів квартальних та річних перевірок роботи РСО;

-в не направленні до органу СБ України примірників звітів про виконання програм прийому і роботи з іноземцями, а також про результати виконання планів забезпечення режиму секретності;

-в частковому не усуненні недоліків, зазначених в акті перевірки від ЗО березня 2011 року.

Постановою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 10 червня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212 - 2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто стягнуто з ОСОБА_2 1700 гривень із стягненням судового збору у розмірі 275 грн.60 коп.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якої зазначає, що постанова суду є необґрунтованою, оскільки суд безпідставно застосував адміністративне стягнення у вигляді максимального штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 гривень, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутня суб'єктивна сторона правопорушення, яка характеризується наявністю вини у формі умислу.

Просить скасувати постанову судді та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи та доводи скарги, заслухавши пояснення представника правопорушника - ОСОБА_3, представника СБУ в Одеській області ОСОБА_4, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, розпорядженням Президента України №678/2015, від 25 серпня 2015 року ОСОБА_2 був призначений головою Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області.

Відповідно до ч.б ст. 5 Закону України «Про державну таємницю», на ОСОБА_2, як на голову райдержадміністарції покладено обов'язок щодо забезпечення охорони державної таємниці в установі і на підставі Розпорядження Управління СБ України в Одеській області №111-д від 30 грудня 2015 року, йому було надано допуск до державної таємниці за формою три.

Взявши на себе письмове зобов'язання громадянина у зв'язку з допуском до державної таємниці, з метою перевірки стану режиму секретності в Овідіопольській райдержадміністрації Одеської області, ОСОБА_2 видав Розпорядження №63/А-2016 від 17 лютого 2016 року «Про утворення комісії з проведення перевірки стану режиму секретності в Овідіопольській райдержадміністрації Одеської області для переоформлення дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею», відповідно до якого він був призначений Головою вказаної експертної комісії (л.с. №28).

Відповідно до досліджених функціональних обов'язків Голови Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, затверджених Розпорядженням голови №347 від 02 квітня 2007 року, в редакції Розпорядження голови №659/А-20145 від 12 вересня 2014 року, на ОСОБА_2, як на головою, було покладено обов'язки забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності (л.с. №25).

З підписаного ОСОБА_2, 27 січня 2016 року письмового зобов'язання громадянина України у зв'язку із допуском до державної таємниці вбачається, що він був обізнаний з нормами законодавства щодо обмеження прав у зв'язку з допуском до державної таємниці та попереджений про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці (а.с.30).

Як вбачається з Акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, у Овідіопольській районній державній адміністрації Одеської області (від 01 квітня 2016 року №65/11-1449 ДСК) комісією УСБ України в Одеській області встановлено ряд недоліків в організації та забезпечення режиму секретності, які вказані в абзаці першому мотивувальної частини даної постанови (л.с. 15-27).

На підставі вищевикладеного, суддя прийшов до правильного висновку, що уповноважена особа Управління Служби безпеки України в Одеській області обґрунтовано дійшла висновку, який відповідає фактичним обставинам справи, про невжиття ОСОБА_2 заходів, щодо забезпечення охорони державної таємниці в Овідіопольській районній державній адміністрації Одеської області, у зв'язку з чим своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.І ст.212-2 КУпАП, за кваліфікованими ознаками - порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролюю за охороню державної таємниці.

Вважаю, що за таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 10 червня 2016 року про визнання ОСОБА_2 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212 - 2 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто1700 гривень із стягненням судового збору у розмірі 275 грн.60 коп. - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.П. Фаріна