Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/129/16-п Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В. з участю секретарів Куськовської Т.А., Воробей Д.О., правопорушника ОСОБА_1, прокурора Горпініча В.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Хмелівка, Олевського району, Житомирської області, проживаючої в АДРЕСА_1, працюючої головним лікарем комунального закладу Олевської районної ради «Олевський районний центр первинної медико-санітарної допомоги»,

в с т а н о в и в :

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 08 червня 2016 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Як встановив суд, відповідно до п. «а», п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1, як посадова особа юридичної особи публічного права, згідно з пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1, будучи ознайомленою з вимогами антикорупційного законодавства, обіймаючи посаду головного лікаря комунального закладу Олевської районної ради «Олевський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», достовірно знаючи, що юрист закладу, який вона очолює ОСОБА_2 є близькою для неї особою донькою, яка фактично проживає разом з нею, а лікар загальної практики закладу який вона очолює ОСОБА_3 є її рідною сестрою у зв'язку з чим у її службовій діяльності виник реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, протягом періоду з 22.12.2015 року по час складання протоколу за місцем своєї роботи в м. Олевську, Житомирської області вул. Свято-Миколаївська, 46 не повідомила свого безпосереднього керівника голову Олевської районної ради та голову Олевської районної державної адміністрації про наявність у неї реального конфлікту інтересів, не вжила необхідних заходів, спрямованих на недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 6 Статуту комунального закладу Олевської районної ради «Олевський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» суб'єктами управління закладу є Олевська районна рада - власник, Олевська районна державна адміністрація - уповноважений орган управління та головний лікар. Відповідно до пункту 4.1. Статуту Заклад є юридичною особою публічного права.

Розпорядженням голови Олевської районної державної адміністрації № 44?к від 01.06.2013 року на посаду головного лікаря комунального закладу Олевської районної ради «Олевський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» згідно контракту від 01.06.2013 призначено ОСОБА_1 Відповідно до Додаткової угоди до контракту від 01.06.2013 року дію контракту продовжено по 01 червня 2018 року.

Відповідно до листа № 624/2.2-26 від 31.03.2016 відділу реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є мати та донька. Відповідно до картки форми № 1 встановлено, що ОСОБА_1, та ОСОБА_3, є рідними сестрами.

Таким чином ОСОБА_1, порушила вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1, будучи належним чином ознайомленою із вимогами нормативно-правових актів у сфері запобігання корупції, знаючи про наявність у її діях реального конфлікту інтересів при прийняті рішень про преміювання її рідної доньки ОСОБА_2 та її рідної сестри ОСОБА_3, перебуваючи в адміністративному приміщенні комунального закладу Олевської районної ради «Олевський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», діючи умисно в інтересах близьких осіб, рідної доньки та сестри видала та підписала наказ № 126?к від 22.12.2015 про надання доплати за складність та напруженість в роботі у відсотковому відношенні до посадового окладу тим самим прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначений наказ став підставою для подальшого нарахування та виплати премії, її близьким особам, а саме рідній доньці - ОСОБА_2, в сумі 1714,00 грн., та рідній сестрі - ОСОБА_3, в сумі 5386,00 грн., що підтверджується відомістю про нарахування та виплату заробітної плати. Таким чином ОСОБА_1, порушила вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На постанову суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Вважає, що постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним тлумаченням та застосуванням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В постанові суду не наведена суть конфлікту інтересів, тобто не розкрито об'єктивної сторони правопорушення, не наведені її особисті інтереси, не викладено обставин, які вказують на наявність конфлікту інтересів, про наявність яких вона зобов'язана повідомляти свого керівника.

Вказує, що керівництво Олевської районної ради та Олевської районної державної адміністрації тривалий час було обізнане щодо родинних відносин між нею і ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а законом не передбачено повідомлення щодо конфлікту інтересів саме в письмовій формі.

На думку апелянта, висновок суду про те, що вона повинна була повідомити голову Олевської районної ради, що в центрі на посаді юриста працює її донька, а на посаді лікаря загальної практики її рідна сестра, не ґрунтується на законі та матеріалах справи.

Також, вказує, що ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції» не містить заборони щодо можливості мати у безпосередньому підпорядкуванні посадовій особі юридичної особи публічного права близьких осіб, що як вона вважає виключає в її діях наявність конфлікту інтересів.

Заслухавши доводи апелянта на підтвердження апеляційної скарги, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Дії ОСОБА_1 судом кваліфіковано за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП як порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, що полягало в неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність й неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до положень ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1, маючи в прямому підпорядкування близьких осіб, рідну доньку ОСОБА_2 та рідну сестру ОСОБА_3 не повідомила про це своє безпосереднє керівництво, а в послідуючому видала наказ № 126?к від 22.12.2015 про їх преміювання, тим самим прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суді першої інстанції про те, що у ОСОБА_1 за даних обставин існувала суперечність між приватним інтересом, яким в тому числі можна вважати як приклад позитивне, на користь близьких осіб вирішення питання щодо преміювання та її службовими повноваженнями, щодо обов'язку організації роботи юридичної особи публічного права, в тому числі дотриманням трудового законодавства, дисципліни, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень, тобто на наявність реального конфлікту інтересів.

Посилання апелянта на відсутність в Законі України «Про запобігання корупції» заборон мати їй в прямому підпорядкуванні близьких осіб, як обставини, яка виключає в її діях склад правопорушення на думку апеляційного суду є хибними, оскільки відсутність такої заборони не звільняє посадову особу юридичної особи публічного права від обов'язків зазначених у ст. 28 вказаного закону, в тому числі повідомляти безпосереднього керівника про реальний чи потенційний конфлікт інтересів, не вчиняти дій та не приймати рішень в його умовах, вжити заходів для його врегулювання.

Про те, що ОСОБА_1 мала можливість врегулювати реальний конфлікт інтересів свідчить і послідуюча її поведінка, оскільки 22.04.2016 р. вона поклала обов'язок за прийняття рішень щодо здійснення виплат близьким особам на іншу посадову особу та таким чином самостійно врегулювала реальний конфлікт інтересів, що мала можливість зробити і раніше.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами апеляції про відсутність необхідності в повідомленні безпосереднього керівництва, оскільки усім було відомо про знаходження у її прямому підпорядкуванні близьких осіб.

Так, п.2 ч.1 ст. 28 зазначеного Закону чітко вказує на її обов'язок повідомляти не пізніше наступного робочого дня, коли особа дізналась чи повинна була дізнатись про наявність конфлікту інтересів безпосереднього керівника.

Як вбачається з установчих документів комунального закладу Олевської районної ради безпосередніми керівниками ОСОБА_1 є Олевська районна рада, яка є власником юридичної особи та орган управління, яким виступає голова Олевської районної державної адміністрації, оскільки вони приймають рішення про прийнятті її на роботу, звільнення з посади, застосування заохочень та стягнень, тощо.

Разом з тим, з листа голови Олевської РДА №1/479 від 04.04.2016 року та листа голови Олевської районної ради від 31.03.2016 р. ОСОБА_1 про наявність конфлікту інтересів, у тому числі при прийнятті рішень щодо преміювання та доплат близьких їй осіб не повідомляла свого безпосереднього керівника.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Про те, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ОСОБА_1 застосовуючи стягнення в повній мірі не врахував вимог ст. 33 КУпАП.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 незначний період часу працює на адміністративній посаді, усього три роки і до цього працювала районним терапевтом, вона є матір'ю одиначкою та самостійно виховує двох дітей, має незначні доходи, виключно позитивно характеризується безпосереднім керівництвом, нагороджувалась за досягнення в роботі, самостійно усунула конфлікт інтересів.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує суспільну небезпеку вчиненого правопорушення від якого наслідків не настало, відсутність на думку апеляційного суду в Законі України «Про запобігання корупції» необхідної чіткості та точності, яка передбачає можливість різного тлумачення положень закону.

Так, ст. 27 цього закону з одного боку дозволяє посадовій особі юридичної особи публічного права мати в прямому підпорядкуванні (приймати на роботу, звільняти, застосовувати заохочення, стягнення тощо), а ст. 28 при цьому покладає на неї обов'язки вживати заходів для недопущення конфлікту інтересів, в тому числі забороняє приймати відповідні рішення, що навіть у особи, яка має правову освіту, а не тим більше медичну, може викликати хибне тлумачення закону.

Усі ці обставини на думку апеляційного суду свідчать про малозначність вказаних правопорушень та дають підстави для звільнення порушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 08 червня 2016 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області В.В. Ляшук