Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/142/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 172-7 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 Е. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016 року. року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Новіцький Е.Й., за участю прокурора Черевка Є.М. та особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14.06.2016 року, якою щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, одруженої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, працює на посаді голови Іванівської сільської ради Кіровоградського району, проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

закрито провадження про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) за відсутністю в її діях складу адміністративного корупційного правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14.06.2016 року закрито провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП щодо ОСОБА_3 за відсутністю в її діях складу адміністративного корупційного правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням, заступник керівника Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП і накласти на неї стягнення в межах санкції вищевказаної статті.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку прокурора, який просив прийняти та розглянути апеляційну скаргу, пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Порядок перегляду постанови судді визначений ч. 2 ст. 294 КУпАП (в редакції Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 року), згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Прокурора, як субєкта оскарження виключено із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 року (підпункт 2 пункту 5 розділу XII), які набрали чинності 26.10.2014 року.

З позбавленням прокурора права на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення виключено ч. 2 ст. 295 КУпАП, яка до внесення змін, встановлювала обовязок повідомляти прокурора про результати розгляду його апеляційної скарги, тобто на даний час такого обовязку не визначено.

Частиною першої статті 287 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондуються з положенням Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 року), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Як вбачається з постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14.06.2016 року щодо ОСОБА_5 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного корупційного правопорушення.

Враховуючи те, що районний суд не застосував до ОСОБА_3 заходу примусового характеру, повязаного з обмеженням її особистої свободи, а тому в даному випадку, прокурор відповідно до вимог закону не наділений функцією нагляду і відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення.

В доповненні до викладеного, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Однак, усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Відповідно до положень ст. 8 та 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Коли положення КУпАП не узгоджуються між собою, відповідно до вимог ст. 8,9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», повинна бути застосована практика Європейського суду, як джерело права.

За вказаних обставни, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що доки національне законодавство, яке існує на теперішній час суперечить одне одному, та відсутня в національному законодавстві необхідна чіткість та точність, порушуються вимоги «Якості закону», передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів держави у права заявника, тому, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи, як це зазначено в рішенні ЄСПЛ «Щокін проти України» від 14.10.2010 року.

На підставі вищевикладеного, а також з огляду на те, що апеляційні вимоги прокурора погіршують становище ОСОБА_3, право прокурора на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення ґрунтується на суперечливих нормах КУпАП, а тому зважаючи на практику ЄСПЛ та норми Конституції України, апеляційний суд вважає, що прокурор не має права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_3

Таким чином, апеляційна скарга заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 не підлягає розгляду, а тому її слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14.06.2016 року, якою закрито провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП щодо ОСОБА_3 за відсутності в її діях складу адміністративного корупційного правопорушення, повернути прокурору.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2