АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1769/16-п Номер провадження 33/786/101/16Головуючий у 1-й інстанції Антонов А. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

про адміністративне правопорушення

01 липня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Полтава від 11 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтава від 11 травня 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючий, проживаючий у ІНФОРМАЦІЯ_3, притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки без вилучення транспортного засобу.

ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що 03 квітня 2016 року о 05 год. 50 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Жовтневій в м. Полтаві в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що при притягненні до адмінвідповідальності йому не були розясненні права, не надана можливість скористатися правовою допомогою, не надано протокол по справі про адміністративне правопорушення та були застосовані кайдани.

Патрульні поліції та їхні свідки були відсутні при розгляді справи.

Працівники ДАІ за його кошти доставили його автомобіль до штрафмайданчика на евакуаторі, хоча у цьому не було потреби.

Заслухавши ОСОБА_2, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та закрити провадження по справі, пояснивши що він не вчиняв вказаного правопорушення, заслухавши пояснення свідків, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Відповідно змісту закону, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Як вбачається зі змісту постанови, висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтуються на сукупності досліджених суддею доказів.

Зокрема, такі висновки ґрунтуються на даних які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.04.2016 серія АП2, № 109323, згідно якого 03.04.2016 ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння; результатами тестування на алкоголь та акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів зі змісту яких вбачається, що за допомогою приладу Drager 6810 № 5145 о 05.32 год. 03.04.2016року було проведено тестування ОСОБА_2., результат тесту 2,05%, письмовим поясненням свідка ОСОБА_3

Під час апеляційного перегляду перевірялись та не знайшли свого підтвердження доводи апелянта щодо порушення порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ненадання ОСОБА_2 права скористатися правовою допомого та доводи, що ОСОБА_2 не керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, а просто відпочивав із дружиною та знайомим у своєму автомобілі.

Ці доводи апелянта спростовуються показаннями допитаних під час апеляційного розгляду свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та працівника поліції ОСОБА_6 Остання пояснила, що 03.04.2016 була на чергуванні у складі екіпажу № 151 патрульної поліції, від оператора надійшло повідомлення про необхідність затримання водія автомобіля ОСОБА_7 д.н.з. 1383, оскільки він неадекватно веде себе на дорозі .

Саме їх екіпаж помітив вказаний автомобіль на перехресті вулиць Зіньківської, Жовтневої та ОСОБА_8, водія по гучномовця було повідомлено про необхідність зупинитися, проїхавши ще деяку відстань, автомобіль Лада , звернув у «карман» за зупинкою громадського транспорту «Зигіна» в напрямку центру та зупинився, при цьому з автомобіля вискочили дві дівчини, які повідомили, що водій погрожував їх кудись завезти та фізичною розправою. Одна з них відразу ж зникла.

На законну вимогу працівника поліції показати документи, водій відповідав грубо, а на запитання чи є в автомобілі зброя відповів так, є гранатомет. У звязку з нераціональною поведінкою правопорушника працівники поліції силою змусили водія вийти з автомобіля. У водія спостерігалися характерні ознаки спяніння: нечітка вимова, некеровані рухи, хитка хода. Спочатку спецзасоби до водія не застосовувалися, але коли він почав брутально лаятися, битися, погрожувати працівникам поліції фізичною розправою, на нього були одягнені кайданки. Також свідок повідомила обставини обстеження працівниками поліції ОСОБА_2 відразу після зупинки автомобіля на стан сп'яніння та складання нею щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП;

Показання працівника поліції об'єктивно підтверджуються дослідженим під час апеляційного перегляду аудіозапису на якому зафіксовано виклик ОСОБА_3 , 03.04.2016 р. о 04.52 год. екіпажу поліції через неадекватну поведінку водія таксі д.н.з. 1783 ОСОБА_7, та довідкою з бази даних де зафіксовано звернення гр. ОСОБА_3 про те, що «їх невідомо куди завіз водій таксі д.н.з. 1783 ОСОБА_7. Заявниця повідомила, що їх забрали з вул. ОСОБА_9 від памятнику та поїхали в сторону гаражів наліво. З її слів таксист вів себе неадекватно» .

Твердження апелянта, що він не керував автомобілем в стані алкогольного спяніння та що він взагалі не бачив двох дівчат, додатково спростовуються показаннями свідка ОСОБА_10, який з приводу обставини події пояснив, що по телефону домовився із ОСОБА_2 зустрітися, автомобіль ОСОБА_2 знаходився неподалік зупинки «Зигіна», коли він підійшов до машини та відкрив двері, з автомобіля вискочили дві дівчини. Коли до них підійшли працівники поліції, вони сиділи в машині вже втрьох, він ОСОБА_2, та дружина ОСОБА_11.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_5 підтвердили, що за наслідками обстеження ОСОБА_2 за допомогою приладу «Драгер», останній перебував у стані алкогольного спяніння та спростували його твердження про нібито допущені порушення під час складання протоколу, оскільки вказали, що не чули щоб ОСОБА_2 вимагав присутності захисника.

Оскільки жоден із свідків не підтвердив, що ОСОБА_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення просив надати йому адвоката, твердження апелянта з цього приводу є голослівним.

Не заслуговують на увагу і посилання апеляційної скарги на невручення протоколу про адмінправопорушення, оскільки від підпису у протоколі та від дачі пояснень ОСОБА_2 відмовився, що також засвідчено підписами вказаних свідків, та підтверджено ними у судовому засіданні.

Застосування працівниками поліції спецзасобів до ОСОБА_2 було зумовлено його протиправною поведінкою, а тому відсутні підстави вважати її неправомірною.

Таким чином в ході апеляційного перегляду підтвердилися висновки судді суду першої інстанції щодо керування транспортним засобом ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, а отже щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є безпідставними.

З урахуванням наведеного показання надані ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_11 до уваги прийняті бути не можуть, оскільки вони суперечать зібраним доказам.

Накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на два роки без вилучення транспортного засобує необхідним та достатнім для його виправлення, виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Полтава від 11 травня 2016 року стосовно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1