Справа № 355/518/16-п Головуючий у І інстанції Коваленко К.В.
Провадження № 33/780/414/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 138 12.07.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2016 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 15.06.2016 року -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 15.06.2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, -

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на шість місяців.

Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 05.05.2016 року о 10 год. 00 хв. на 64 км +850 м автодороги Київ-Харків, ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснював маневр розвороту, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, не надав перевагу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що рухався в зустрічному напрямку, що призвело до механічних ушкоджень автомобіля «Skoda Octavia», в наслідок зіткнення останнього з шляховідбійником, чим порушив вимоги п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Баришівського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року скасувати, а справу щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною, не відповідає фактичним обставинам справи, адже в її основу покладено недопустимі докази, які суперечать нормам чинного законодавства. Зокрема судом першої інстанції не враховано, що на схемі місця ДТП відображено фактичне розташування транспортних засобів після наїзду автомобіля НОМЕР_2 на шляховідбійник, відсутні сліди гальмування та заносу автомобіля НОМЕР_2. Суд першої інстанції в порушення вимог ст.245 КУпАП не взяв до уваги схему місця ДТП, складену у відповідності до вимог закону, підписану обома учасниками ДТП, у той же час долучив до матеріалів справи копію вірогідно змонтованого, не якісного відеозапису з відеореєстратора, відхиливши клопотання про проведення судової автотехнічної експертизи та експертизи компютерної техніки та програмних продуктів. Також в тексті вказаної постанови судом недостовірно відображені показання ОСОБА_2, ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Апелянт не погоджується із накладеним на нього адміністративним стягненням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, оскільки все життя працює водієм автомобіля. Дана робота є основним і єдиним родом діяльності та джерелом доходів. Відтак, позбавлення права керування транспортним засобом поставить його у скрутне матеріальне становище.

У заяві доданій до апеляційної скарги ОСОБА_2 просить, в разі доведеності його вини, помякшити міру стягнення та призначити стягнення у виді штрафу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, які підтримали подану апеляційну скаргу з посиланням на зазначені у ній доводи, доводи потерпілого ОСОБА_4 про правильність постанови суду, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги із доповненнями, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Викладені у постанові висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ст. 124 КУпАП є обґрунтованими та правильними. Так, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 №104878, схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Однак судом першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення не враховані наступні обставини.

Відповідно до ч.2, 3 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення, згідно з ст.245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підставі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Яв випливає із положень ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Зазначені вимоги закону суддею першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП не були дотримані у повній мірі. Судом першої інстанції не зясовано та не враховано в сукупності всі обставини, зокрема те, що ОСОБА_2 повинен забезпечувати свою сімю, все життя працює водієм автомобіля, дана робота є основним і єдиним родом діяльності та джерелом доходів. Відтак, позбавлення права керування транспортним засобом поставить його у скрутне матеріальне становище.

Отже, застосування позбавлення права керувати транспортним засобом на 6 (шість) місяців слід вважати занадто суворим та таким, що не відповідає особі правопорушника.

Із наведеного є очевидним, що, розглядаючи справу, суд першої інстанції відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду, порушивши вимоги п.24 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005, де зазначено,що необхідно звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Керуючись п.4 ч.1 ст.293 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню підлягає частково, а постанова Баришівського районного суду Київської області від 15.06.2016 року зміні в частині накладення адміністративного стягнення із застосуванням до ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 15.06.2016 року щодо ОСОБА_2 змінити в частині накладення стягнення.

За вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1