Справа № 477/1174/16-п Провадження № 3/477/437/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Полішко В.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з Миколаївської місцевої прокуратури №2, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, голови Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

- за ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

за участю: прокурора Лісовця М.Ю.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

захисників адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2016 року на адресу суду надійшли адміністративні матеріали №3/477/437/16 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-7 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, перебуваючи на посаді Мішково-Погорілівської сільського голови Вітовського району Миколаївської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, приведений до присяги, попереджений про спеціальні обмеження, встановлені Законом України Про засади запобігання і протидії корупції, тобто будучи субєктом, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», 22.12.2015 року на ІІІ сесії VIІ скликання Мішково-Погорілівської сільської ради, яка проходила під його головуванням, при обговоренні питання під №4, яке було предметом розгляду сесії, «Про преміювання та надання матеріальної допомоги сільському голові у 2016 році» не повідомив сесію ради про виникнення у нього реального конфлікту інтересів.

Враховуючи те, що преміювання є формою матеріального стимулювання (у законному виді), особа, яка бере участь у вирішенні питання про встановлення розміру премії, субєктивно зацікавлена у її відсотках та періодичності одержання. Таким чином у такої особи виникає приватний інтерес, який не повинен впливати на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання службових повноважень.

Таким чином, прокурор вважає, що 22.12.2015 ОСОБА_1вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає у неповідомленні особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та суду пояснив, що він у листопаді 2015 року був обраний сільським головою. Дійсно йому стало відомо, що на розгляд сесії ініційовано питання щодо встановлення йому премії. Він заперечував проти цього. Підтвердив, що видав відповідне розпорядження про скликання сесії та головував під час проведення сесії, оскільки це є його безпосередніми обовязками. На сесії, під час розгляду питання щодо його преміювання прохав депутатів зняти це питання з розгляду сесії та повідомив про наявний конфлікт інтересів. На пропозицію депутатів у зрозумілій формі пояснити, що таке конфлікт інтересів, пояснив у доступній їм формі. Проте, депутати настояли на тому, щоб розглянути це питання. Участі у голосуванні він не брав, оскільки має дорадче право голосу, яке використовує дуже рідко. Текст прийнятого рішення підписала секретар сільської ради. Також не може пояснити, чому його заява не була внесена до протоколу сесії. Підписуючи цей протокол він не придав цьому значення, оскільки вважав, що всі дії щодо усунення конфлікту інтересів ним виконані. Крім цього пояснив, що жодного разу він не зустрічався з прокурором Рябим Є.І. Всі дії щодо складання, підписання, відібрання пояснень здійснював прокурор Лісовець М.Ю., який як він вважає, не розяснив йому суть обвинувачення та його право на захист та інші права.

Захисники підтримали надані пояснення та звертали увагу суду на численні грубі порушення під час складання протоколу.

Прокурор просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначав, що зібраними доказами у повній мірі підтверджено вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, і підтверджується його поясненнями, наданими під час складання протоколу, поясненнями сільського голови та головного бухгалтера та протоколом сесії. Просив накласти на ОСОБА_1 стягнення, передбачене санкцією цієї частини статті, у мінімальному розмірі.

Вивчивши матеріали справи та вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, приходжу до наступного висновку.

Диспозицією частини 1 статті 172-7 КУпАП визначено, що відповідальність за цією статтею настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів

Статтею 35 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та суддів судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Стаття 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачає, щопосадові особи місцевого самоврядування зобовязані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Статтею 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та розяснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14, які попереджені про кримінальну відповідальність, сільський голова головував під час проведення сесії 22 грудня 2015 року та під час обговорення питання щодо його преміювання просив зняти це питання з порядку денного, робив заяву про наявний у нього конфлікт інтересів та не голосував під час прийняття цього рішення. Саме депутати наполягали на тому щоб це питання було прийняте, оскільки за незначний термін сільським головою було проведено значний обєм роботи.

Крім цього, свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона безпосередньо виготовляла текст протоколу, не внесла до протоколу заяву про конфлікт інтересів, зроблену головою, оскільки не придала цьому значення так як не є особою, яка підпадає під дію Закону України «Про запобігання корупції». Щодо зазначення у протоколі про прийняття рішення одноголосно пояснила, що це вказано тільки щодо депутатів, оскільки голова не голосував так як має право дорадчого голосу.

Свідок ОСОБА_4 - секретар сільської ради, пояснила, що текст прийнятого рішення підписала вона з метою запобігання конфлікту інтересів щодо якого було зроблено заяву сільським головою. Не придала значення тому, що вказана заява не була внесена до протоколу сесії, оскільки вважала, що були здійснені відповідні міри по запобіганню конфлікту інтересів, а саме: сільський голова публічно зробив про це оголошення, доповідачем була бухгалтер сільської ради, голова не брав участі у голосуванні, а текст прийнятого одноголосно рішення був підписаний секретарем сільської ради.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи рішенням І сесії VII скликання Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області №1 від 10.11.2015 «Про підсумки виборів депутатів та сільського голови і визнання їх повноважень» ОСОБА_1 обрано головою Мішково-Погорілівської сільської ради та визнано його повноваження (а.с. 8).

10 листопада 2015 року ОСОБА_1 склав присягу посадової особи місцевого самоврядування (а.с. 9).

В звязку з чим слід дійти висновку, що ОСОБА_1 є посадовою особою місцевого самоврядування, у зв'язку з чим, відповідно до пункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

В якості доказів підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення прокурор зазначає розпорядження сільського голови Мішково-Погорілівської сільської ради №70-р від 11.12.2015 скликано ІІІ сесію VII скликання, проведення якої заплановано на 22.12.2015 року. Одним з питань, яке повинно було бути розглянуте на сесії - це питання «Про преміювання та надання матеріальної допомоги сільському голові у 2016 році», вказуючи під час надання пояснень, що останньому достеменно з 11.12.2015 року було відомо, що на сесії буде розглядатись питання щодо його преміювання. Однак, будь-яких дій щодо повідомлення про існуючий конфлікт інтересів ОСОБА_1 зроблено не було.

Це твердження прокурора слід сприймати критично, оскільки сесія сільської ради, як колегіальний орган місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу з початку відкриття сесії і закінчує закриттям сесії про що здійснюється відповідне оголошення. Тобто, сільський голова мав реальну можливість повідомити колегіальний орган про наявний конфлікт інтересів лише під час роботи цього органу, а саме 22 грудня 2015 року, що ним було і зроблено.

Також погоджуюсь із стороною захисту що відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ОСОБА_1, як голова сільської ради: організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою; здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів .

Тобто, скликання сесії це є обовязком сільського голови і у разі невиконання цього обовязку депутати можуть самостійно ініціювати скликання цієї сесії. Та не погоджується з цих підстав із твердженням прокурора, що ОСОБА_1 саме для розгляду цього питання скликав сесію.

Також в якості доказу вини особи прокурор подав рішення Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 4 від 22 грудня 2015 року, згідно з яким прийнято рішення про виплату сільському голові ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати один раз на рік та преміювання його в розмірі 90% посадового окладу щомісячно. Вказував, що приймаючи рішення про власне преміювання, голосуючи на сесії ради, ОСОБА_1 мав особистий інтерес, який полягав у можливості встановлення собі додаткової оплати праці.

Вказане спростовується показаннями свідків депутатів сільської ради (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14А.), які брали участь у цій сесії та які повідомили, що після оголошення проекту рішення голова повідомив про наявний у нього конфлікт інтересів, просив зняти це питання з голосування та не брав участі у голосуванні.

Як було встановлено в судовому засіданні доповідачем по цьому питанню виступила бухгалтер сільської ради ОСОБА_7, підписала це рішення секретар сільської ради ОСОБА_4 Сільський голова не брав участі у голосуванні.

Слід критично сприймати твердження прокурора, що оголошуючи текст проекту рішення та те, що відсутні зауваження та доповнення, сільський голова спонукав депутатів до прийняття цього рішення, оскільки всі допитані депутати, під час допиту в якості свідків, будучи попередженими про кримінальну відповідальність, пояснили, що рішення було прийняте одноголосно незважаючи на заперечення сільського голови та з розумінням суті цього рішення. Слід врахувати те, що відповідно до своїх посадових обовязків ОСОБА_1 був зобовязаний проголосити проект цього рішення, оскільки проведення засідання сесії покладається на сільського голову.

Зазначене прокурором у протоколі, що при обговоренні вказаного питання ОСОБА_1 не повідомив сесію ради про виникнення у нього реального конфлікту інтересів не відповідає встановленому в судовому засіданні, оскільки під час обговорення саме цього питання ОСОБА_1 було повідомлено депутатів про наявний конфлікт інтересів, а потім у доступній для депутатів формі було розяснено зміст цього терміну.

У протоколі прокурор посилається на частину 1 статті 14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, якою встановлено обов'язок осіб, зазначених у п. 1 та п.п. а, б п. 2 ч. 1 ст. 4 цього Закону повідомляти невідкладно у письмовій формі безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів та вживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів.

Аналізуючи цю норму, приходжу до висновку, що подання письмової заяви про наявний конфлікт інтересів передбачено лише, для осіб, які підпадають під дію цього закону, у яких є безпосередній керівник. Зазначеної вимоги щодо подання такої заяви колегіальному органу, який не є безпосереднім керівником сільського голови, який підзвітний лише територіальній громаді, норми цих Законів не містять. Законом не врегульовано у який саме спосіб сільський голова має повідомляти про наявний у нього конфлікт інтересів. А тому вважає, що зробленої ОСОБА_1 заяви під час проведення сесії є належним повідомленням про наявний у нього конфлікт інтересів.

Також вважаю неспроможними твердження прокурора про те, що в порушення наведених норм законів ОСОБА_1 не повідомив депутатів Мішково-Погорілівської сільської ради сьомого скликання про наявність конфлікту інтересів та не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості його виникнення, оскільки це спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: поясненнями свідків, підписала текст рішення секретар сільської ради, ОСОБА_1, який заперечував проти розгляду цього питання не брав участі у голосуванні за це рішення.

В якості доказу вини прокурор зазначав протокол ІІІ сесії VII скликання Мішково-Погорілівськоїсільської ради Миколаївської області від 22.12.2015 року, згідно з яким ОСОБА_1 дійсно був присутній на ІІІ сесії VII скликання на якій розглядалося питання що стосувалося його приватного інтересу та не повідомляв сесію ради про реальний конфлікт інтересу який виник під час прийняття рішення «Про преміювання та надання матеріальної допомоги сільському голові» (а.с. 12-15).

Вважаю, що цей доказ не підтверджує вину, оскільки не може бути поставлено у провину голові сільської ради ОСОБА_1 невнесення до протоколу його заяви про наявний конфлікт інтересів, так як виготовлення протоколу не належить до його повноважень. Я пояснила свідок ОСОБА_11, яка безпосередньо виготовляла текст протоколу, вона не внесла цю заяву, оскільки не придала цьому значення так як не є особою, яка підпадає під дію Закону України «Про запобігання корупції». І як пояснила секретар сільської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не придали цьому значення, оскільки ними були здійснені відповідні міри по запобіганню конфлікту інтересів, а саме: сільський голова публічно зробив про це оголошення, доповідачем була бухгалтер сільської ради, голова не брав участі у голосуванні, а текст прийнятого одноголосно рішення був підписаний секретарем сільської ради.

В протоколі зазначено, що рішення прийняте одноголосно. Однак, в судовому засіданні було встановлено, що це було зазначено лише щодо депутатів, які голосували за це рішення, сільський голова у голосуванні участі не брав.

Слід критично сприймати як доказ вини письмові пояснення голови Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району ОСОБА_1, в яких він визнав свою провину та зазначив, що не повідомляв про наявний реальний конфлікт інтересів, оскільки сприйняв це питання буквально, хоча на сесії він повідомляв про існуючий у нього конфлікт інтересів.

Пояснення головного бухгалтера депутата Мішково-Погорілівської сільської ради ОСОБА_7 (а.с. 16-20), в яких вона зазначала, що голова не повідомляв про наявний конфлікт інтересів, слід сприймати критично, оскільки будучи допитаною у якості свідка, попередженою про кримінальну відповідальність, будучи приведеною до присяги, пояснила, що під час її опитування вона вказувала, що не памятає. Однак, один із трьох працівників, які проводили опитування, вказав, що таке не можна вносити до пояснень, і вона легковажно погодилась, не думаючи про можливі наслідки, на те, щоб у пояснення були внесені відомості, які там зазначені, хоча насправді, як вона згадала пізніше, голова робив відповідну заяву.

Також слід врахувати, що під час надання пояснень особа не попереджається про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене приходжу до висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Суддя не приймає до уваги твердження захисника ОСОБА_2 щодо відсутності у прокурора повноважень на підготовку проекту протоколу, відібрання пояснень у осіб тап збирання матеріалів, оскільки ці повноваження надані прокурору відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та його функціональних обовязків, відповідно до яких він має виконувати доручення керівника прокуратури.

Однак, слід погодитись із стороною захисту щодо необхідності особою, яка склала протокол, а саме: керівником Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_15, особисто ознайомлювати особу, що притягується до адміністративної відповідальності зі змістом протоколу, розяснювати права та обовязки особі, що притягується до відповідальності, та суть обвинувачення.

Як було встановлено в судовому засіданні ці дії були вчинені прокурором цієї прокуратури ОСОБА_16 Доказів того, що він був уповноважений оголошувати протокол, розяснювати права та обовязки, суть обвинувачення ОСОБА_1 суду не надано.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, то провадження по справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП , у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП на підставі ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги або протесту прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В.Полішко