А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

23.05.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., з участю представника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення порушення митних правил, запроваджену щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за апеляційною скаргою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_3 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2016,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді Лакатоша Т.В. визнано винуватим у порушенні митних правил, передбаченому ч.1 ст.483 МК України дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників); накладенно на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді: 1) конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме 100 пачок сигарет «Rothmans Demi» вітчизняного виробництва, з акцизними марками України; 2) штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів 970 грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Вилучений згідно протоколу № 0255/30502/16 легковий автомобіль «Daewoo Leganza», реєстраційний номерний знак Словаччини HE901BV, № кузова KLAVF69ZEWB103078, 1998 року випуску, ухвалено повернути ОСОБА_2 або його представнику за довіреністю (дорученням).

В оскарженій постанові судді від 27.04.2016 йдеться про порушення ОСОБА_2 митних правил за таких обставин.

Так, 18.02.2016, о 06 год. 03 хв., в зоні митного контролю МП «Тиса» Чопської митниці Міндоходів, на ділянці «Виїзд» пасажирського напрямку, ОСОБА_2, керуючи вказаним вище легковим автомобілем «Daewoo Leganza», прямуючи з України в Угорщину, переміщував через митний кордон України зазначені вище товари, які ним були приховані від митного контролю шляхом їх попереднього розміщення в конструктивній ємності автомобіля, а саме у порожнині спинки заднього пасажирського сидіння. Доступ до вказаних речей став можливим після демонтажу декоративної обшивки спинки заднього пасажирського сидіння, що кріпилась чотирма металевими кліпсами кустарного виробництва до каркасу сидіння.

В апеляційній скарзі представник митниці просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та призначити йому стягнення у виді: 1) штрафу 970 грн., 2) конфіскації: безпосередніх предметів порушення митних правил; транспортного засобу, із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувався для їх переміщення.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що постанова Пленуму Верховного Суду України, на яку в оскарженому рішенні посилається місцевий суд, як на підставу повернення порушнику транспортного засобу, вартість якого, як визнав суд, не є співрозмірною із вартістю вилучених у ОСОБА_2 тютюнових виробів, прийнята "до вступу нової редакції Митного кодексу України (01.06.2012 року)", а тому її положення надають рекомендацію щодо застосування норм Митного кодексу України, який на даний час не є чинним.

Судом не досягнуто мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності до якої адміністративне стягнення, а конфіскація в даному випадку є обовязковим стягненням,є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Заслухавши доводи представника митниці на обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_2, який просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на встановлені місцевим судом обставини справи щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності в частині конфіскації транспортного засобу, апеляційний суд визнає, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини адміністративного правопорушення порушення митних правил за зазначених вище обставин, вина ОСОБА_2 в його вчиненні, правильність кваліфікації дій за ч.1 ст.483 МК України, а також стягнення в частині накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів та розмір стягнення судового збору не оспорюються.

Разом з тим, в прохальній частині апеляційної скарги, серед іншого, йдеться про необхідність скасування постанови місцевого суду та повторного визнання винуватим ОСОБА_4 за ч.1 ст.483 МК України з накладенням на нього вже застосованого місцевим судом наведеного вище адміністративного стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил та штрафу в розмірі 100 відсотків їх вартості. Дана вимога задоволенню не підлягає (в тому числі й у розумінні ст.61 Конституції України), оскільки такі стягнення вже накладені місцевим судом та є правомірними.

Вирішуючи питання щодо конфіскації транспортного засобу та повернувши такий ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався також розясненнями, що містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», згідно з яким суди при притягненні осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за які передбачено обовязкову конфіскацію предметів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) та транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів через митний кордон України, також мають враховувати: обсяги конструктивних змін, внесених у ці предмети або транспортні засоби з метою приховування товарів; співвідношення вартості й кількості товару, який був предметом порушення митних правил з вартістю транспортного засобу, в якому цей товар переміщувався; інші обставини, - та за наявності підстав обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КпАП.

Місцевим судом враховано те, що вартість переміщуваних через митний кордон України за вказаних вище обставин предметів порушення митних правил (970 грн.) є значно меншою за вартість вилученого митницею зазначеного вище транспортного засобу ОСОБА_2 (699 євро, еквівалентні 20 801 грн. станом на 18.02.2016) у співвідношенні 20/1; автомобіль є єдиним засобом існування його сімї, яку він утримує, має четверо малолітніх дітей.

З даним висновком погоджується й апеляційний суд. Так, з матеріалів справи вбачається, що вартість зазначеного транспортного засобу (а.с. 16-17), є значно вищою за вартість товару, який був предметом порушення митних правил (а.с.15), транспортний засіб не піддавався жодним конструктивним змінам (переобладнанню) з метою приховування відповідних товарів; ОСОБА_2 визнав свою вину повністю та щиро розкаявся, пояснивши, що усвідомлює протиправність своїх дій, жалкує у звязку з цим, вперше притягується до відповідальності, має тяжке матеріальне становище, а на утриманні четверо малолітніх дітей та мати-інвалід, яким потрібна допомога, а тому просить не позбавляти його права власності на автомобіль, який є єдиним джерелом його заробітку; обіцяв не вчиняти подібних або інших протиправних дій у майбутньому; має позитивну характеристику (а.с. 30,32).

У зазначеній вище постанові Пленуму Верховного Суду України дійсно йдеться про можливість звільнення порушника від адміністративної відповідальності саме за ст.352 МК України від 11.07.2002 (кодекс втратив чинність на підставі пп.1 п.2 прикінцевих та перехідних положень МК України від 13.03.2012) в частині конфіскації транспортних засобів з урахуванням, зокрема, співрозмірності його вартості із вартістю переміщуваного з приховуванням від митного контролю товару, однак наведені вище розяснення прямо стосуються і правовідносин, передбачених ст.483 діючого Митного кодексу України (2012 року), оскільки такі за своєю суттю аналогічні тим, що регулювала стаття 352 МК України (2002 року). Крім того, ст.22 КУпАП, яка визначає поняття малозначності адміністративного правопорушення, є чинною і на даний момент.

Враховуючи наведене, апеляційний суд визнає, що накладення у вказаний вище спосіб адміністративного стягнення на ОСОБА_2 судом першої інстанції спроможне досягнути мети, передбаченої ст.23 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ч.5 ст.529 МК України, ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Закарпатської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2016 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя