Справа № 359/5122/16-п Головуючий у І інстанції Гончаров О. М.
Провадження № 33/780/428/16 Доповідач у 2 інстанції Слива
Категорія 429 22.07.2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Слива Ю.М., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника митниці Захарова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС Петровської А.О. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тбілісі, Грузія, громадянина Ізраїлю, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №0388/125120102/16 від 26.05.2016 року, валюту у розмірі 8 900 (вісім тисяч дев'ятсот) доларів США повернуто ОСОБА_2.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 26 травня 2016 року о 22:25 годині під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», громадянин Ізраїлю ОСОБА_2, який прилетів з Ізраїлю, м. Тель-Авів, літаком а/к «Ель-Аль», рейсом №2653 та своїми діями обрав канал позначений символами зеленого кольору «зелений коридор», тим самим заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України чим засвідчив факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», пасажиру було задано запитання щодо наявності у нього готівки, на що він відповів, що має 20 000 доларів США. Після цього було здійснено перерахунок готівки та виявлено готівку у кількості 20 000 доларів США, 10 000 доларів США знаходились у внутрішній кишені брюк, що були одягнені на пасажирі, а 10 000 доларів США - у внутрішній кишені куртки одягненій на пасажирі. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування та зі слів пасажира належала йому особисто. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався. З виявленої суми ОСОБА_2 було пропущено 11 100 доларів США. За протоколом про порушення митних правил вилучено 8 900 доларів США.

На вказану постанову суду, представник Київської митниці ДФС Петровська А.О. подала апеляцію, в якій вважає, що постанова не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства. Твердження суду щодо покладання на гр. ОСОБА_2 «індивідуального надмірного тягаря» в результаті застосування адміністративного стягнення у вигляді конфіскації вилученої валюти є необґрунтованим, а рішення про незастосування конфіскації є помилковим, оскільки судом не досліджено матеріальне становище особи, яка притягується до відповідальності, її доходи та витрати. Також, судом не з'ясовано мети, з якою ввезено таку значну суму коштів та не підтверджено, що кошти ввезені ОСОБА_2 потрібні йому для лікування, так як в матеріалах справи є лише один документ, який містить інформацію щодо діагнозу ОСОБА_2 - цукровий діабет, однак, що він потребує якогось лікування та значних матеріальних затрат немає жодного доказу. Окрім цього, суд неправомірно визнав джерелом походження коштів, які переміщував ОСОБА_2, виписки з банків за 2011-2013 роки, оскільки зазначені банківські довідки містять інформацію щодо коштів, якими особа володіла у вказаний період, а не в момент вчинення правопорушення, тобто доказів легальності походження коштів, матеріали справи не містять. Тому просить постанову скасувати та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним за ст.471 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. з конфіскацією вилученої валюти у розмірі 8 900 доларів США.

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з'явився, причин неявки не повідомив.

Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказували, що постанова суду першої інстанції правильна та законна, просили залишити її без змін.

Представник Київської митниці ДФС Захаров А.О. у судовому засіданні апеляцію підтримав, підтвердив викладені у ній доводи, просив апеляцію задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляція підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

При цьому, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 ніким не оспорюється.

Разом з тим, висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_2 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому є необґрунтованим, незаконним та безпідставним.

Так, діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Посилання суду першої інстанції на те, що у матеріалах справи відсутні данні, які б давали підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, також не можуть бути підставою для звільнення особи від додаткового стягнення у виді конфіскації предметів порушення митних правил.

Безпідставним є й посилання суду першої інстанції на те, що підставою для незастосування конфіскації вилученої валюти є те, що держава Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та протоколи до неї, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини.

Так, жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися, зокрема третього критерію - правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Однак, встановлений судом першої інстанції той факт, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього індивідуальний надмірний тягар, є неправомірним.

Як вбачається з матеріалів справи, у тому числі й з пояснень самого ОСОБА_2 вилучені у нього кошти належать особисто йому. Крім того, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 та його дружина мали значні заощадження (32 467,53 доларів СЩА), які перебували на депозитних рахунках.

Доводи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про те, що кошти правопорушник переводив в Україну для оплати лікування наявних у нього численних хвороб, оскільки таке лікування в Ізраїлі коштує значно дорожче, суд вважає необґрунтованими. Так, медицина в Ізраїлі є однією з найкращих у світі, а її послуги надаються на підставі страховки, яку має кожний її громадянин.

Правопорушником не надано доказів про неможливість здійснення його лікування в Ізраїлі, а тому його твердження про те, що кошти йому необідні для лікування в Україні, є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.

Безпідставними суд вважає й посилання на те, що вилучені кошти є заробітною платою правопорушника та зняті з депозитного рахунку в банку. Так, з наданих ОСОБА_2 доказів видно, що трудову діяльність він припинив у 2013 році, того ж року були зняті й заощадження в банку.

За даних обставин, Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього індивідуальний надмірний тягар та не може бути застосована у даному випадку.

До того ж, апеляційний суд враховує, що на момент перетину митного кордону у ОСОБА_2 були відсутні дозвільні документи на переміщення валюти через митний кордон України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2016 року, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. При цьому по справі слід прийняти нову постанову.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Петровської А.О. задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2016 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Прийняти нову, якою громадянина Ізраїлю ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот гривень), з конфіскацією валюти у розмірі 8 900 (вісім тисяч дев'ятсот) доларів США, вилучених згідно протоколу про ПМП №0388/125120102/16 від 26.05.2016 року, в дохід Держави Україна.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт громадянина Ізраїлю НОМЕР_1, виданий 14.08.2012 року, орган що видав HOLON, на користь державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області м. Київ, утримувач коштів Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області: 22030001, призначення платежу - судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт громадянина Ізраїлю НОМЕР_1, виданий 14.08.2012 року, орган що видав HOLON, на користь Київської митниці ДФС (р/р №9083, МФО: 821018, ) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 09 гривень 51копійка.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива