Провадження № 3/200/2667/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Татарчук Л.О., за участю ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, розлученого, має на утриманні неповнолітніх дітей синів ОСОБА_2, 30.03.2010 року та ОСОБА_3, 26.08.2015 року, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу серії АА 252023 від 04 липня 2016 року, водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 знаходячись на пр.Карла Маркса, буд.67 в м.Дніпропетровську, не виконав неодноразову законну вимогу працівника поліції, а саме не надав документи, що посвідчують право керування автомобілем, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також чинив опір під час затримання, тобто скоїв адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 провину у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав та вказав, що 04 липня 2016 року він слідував по пр.Карла Маркса й біля ТЦ «Гранд Плаза», побачив працівників поліції, які знаходилися біля транспортного засобу. Він, будучи членом громадської організації «Дорожній патруль», підїхав до цих працівників поліції з наміром надати допомогу. Однак, один із працівників поліції, як потім дізнався ОСОБА_3, зазначив, що він припаркувався ні місці для інвалідів, про що свідчила дорожня розмітка. На це він вказав, що дану розмітку не видно, крім того, він лише зупинився, наміру паркувати свій транспортний засіб в цьому місці немає. Поліцейський ОСОБА_3 сказав йому рушити й коли він почав рухатися, став показувати жестами, щоб він зупинився. Після цього підійшов до нього й став вимагати предявити документи, що посвідчують право керування та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На це він відмовився, оскільки ПДР не порушував й дані вимоги поліцейського вважав неправомірними. Крім того, також звернув увагу поліцейського, що його жетон висів на поясі, що є недопустимим. На це ОСОБА_3 безпричинно став вимагати від нього вийти із його автомобіля та надати права на керування транспортними засобами й свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Він відмовлявся, про що неодноразово заявляв поліцейському, зазначаючи, що ніяких правил дорожнього руху не порушував і його вимоги, з приводу надання документів, є безпідставними.

В подальшому працівник поліції ОСОБА_4, який був разом із ОСОБА_3, став просовувати у вікно салону автомобіля палицю, ОСОБА_5 намагався відкрити водійські дверцята, рукою утримував скло. Потім, з невідомих причин центральний замок автомобіля відкрився й робітники поліції відкрили водійські двері, його витягати з салону, після чого відразу одягли на нього наручники. З приводу цих подій, йому стало зле, лікарі швидкої допомоги надали йому допомогу й відвезли до лікарні.

Всі ці події були зняті на відеокамеру, запис якої надано до суду.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП, у звязку із чим просив закрити провадження у справі.

Опитаний свідок ОСОБА_3 вказав, що 04.07.2016 року спільно із рядовим ОСОБА_4, здійснювали патрулювання Шевченківського району м.Дніпропетровська, в процесі якого по пр.Карла Маркса, 67 , ним був помічений автомобіль НОМЕР_2, як потім дізнався під керуванням ОСОБА_1, який зупинився у місці, яка позначена для паркування інвалідів. Оскільки на вказаний автомобіль не було встановлено знаки «інвалід» й сам ОСОБА_1 не мав таких ознак, він повідомив йому, що паркуватися на цьому місці заборонено й на підставі ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», висунув вимоги предявити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На що ОСОБА_1 повідомив, що бажає написати на нього скаргу та попрохав дати йому аркуш та ручку. Він сказав ОСОБА_1 не залишати місце паркування й направився до службового автомобіля. В цей час ОСОБА_1 на автомобілі став залишати місце правопорушення й своїм голосом він наказав йому зупинитися біля узбіччя. Коли ОСОБА_1 зупинився, він знову висунув вимогу предявити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Однак, ОСОБА_1 не предявив ці документи, а залишив у себе на колінах, щоб він не зміг з ними ознайомитися. Він сказав ОСОБА_1 вийти із автомобіля та показати документи, на що останній відмовився. В подальшому всі його вимоги ОСОБА_1 не виконував, після чого він попередив його про відповідальність за ст.185 КУпАП та якщо той продовжить не виконувати законні вимоги поліцейського, його буде затримано на підставі КУпАП з метою доставки до Шевченківського відділу поліції для встановлення особи, складання протоколу про адмінправопорушення. Після чого ОСОБА_1 зачинився в автомобілі, підняв скло на дверцятах, та не виконував законні вимоги поліції. Був попереджений, що якщо не припинить такі дії, він буде затриманий із застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів. На що ОСОБА_1 продовжував чинити протиправні дії всупереч законним вимогам поліції, й ним були оголошені права ОСОБА_1 та повідомлено про його затримання, став неодноразово наполягати, щоб ОСОБА_1 вийшов із автомобіля. На такі його неодноразові вимоги, ОСОБА_1 не реагував, й близько о 14.30 год. він звернув увагу, що автомобіль ОСОБА_1 відчинено, після чого він відчинив дверцята та здійснив затримання ОСОБА_1 із застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів, зачитав його права. Про час затримання він оголосив присутнім.

ОСОБА_1 поскаржився на погане самопочуття й рядовим ОСОБА_4 була викликана карета швидкої допомоги. По їх приїзду лікарі повідомили, що у ОСОБА_1 високий артеріальний тиск, його було доставлено до лікарі, надані допомога, лікарі повідомили, що ОСОБА_1 госпіталізації не потребує. Після чого ОСОБА_1 був доставлений до Шевченківського відділу поліції, де відносно нього в присутності понятих був складений протокол затримання, проведено особистий огляд ОСОБА_1, й також зроблено повідомлення до Центру безоплатної вторинної допомоги. Після чого ОСОБА_1 було відпущено.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив пояснення ОСОБА_3, при цьому зазначив, що були всі підстави для складання адмінпротоколу відносно ОСОБА_1, оскільки останній не виконував законні вимоги працівника поліції надати документи. Водночас, вважає, що були всі підстави для предявлення вимоги надати документи, оскільки ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху щодо паркування в місці для паркування інвалідів.

Свідок ОСОБА_6 у суді пояснив, що 04 липня 2016 року до нього зателефонував ОСОБА_1 та попрохав підїхати до пр.Карла Маркса, 67 , так як співробітники поліції вимагають в нього документи. Він приїхав десь через 10 хвилин, взяв із собою відеокамеру. Він приїхав до вказаного будинку із ОСОБА_7 та побачив, що ОСОБА_1 в автомобілі, поруч з яким були робітники поліції, у одного з яких рука була просунуто у вікно дверцят автомобіля й вимагав вийти із автомобіля, оскільки ОСОБА_1 заїхав на паркульване місце для інвалідів, чим порушив правила дорожнього руху, вимагав предявити документи. На що ОСОБА_1 повідомив, що покаже документи й поклав їх собі на коліна. Після чого співробітник поліції повідомив, що затримує ОСОБА_1 В цей час спрацював центральний замок на дверцятах автомобіля, відчинилися дверцята, й співробітники поліції стали витягати ОСОБА_1 із автомобіля, одягли на нього наручники, повідомили, що ОСОБА_1 затриманий за ст.185 КУпАП. Після чого ОСОБА_1 стало зле, була викликана карета швидкої допомоги, й ОСОБА_1 відвезли до лікарні.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 04.07.2016 року о 14.00 год. йому від ОСОБА_1 найшло СМС повідомлення з проханням приїхати до будинку №66 по пр.Карла Маркса. Приїхавши на місце він побачив, що ОСОБА_1 знаходиться в автомобілі, його документи були на колінах. В цей час співробітник поліції стояв біля автомобіля ОСОБА_1 та говорив, що він затриманий, тримався за скло автомобіля. Через деякий час вони витягли ОСОБА_1 із автомобіля, після чого були викликана карета швидкої допомоги й ОСОБА_1О . забрали до лікарні.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення правопорушника, свідків, вважаю провину ОСОБА_1 не доведеною, у звязку із чим справа підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, яка передбачає злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Чинним законодавством визначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків.

Разом з тим дане правопорушення обов'язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції, яка має бути законодавчо обґрунтованою.

Вважаю, що встановлені під час розгляду обставини справи не можуть свідчити про законність та обґрунтованість розпоряджень працівника поліції, з наступних підстав.

Статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено виключний перелік обставин, за яким проводить перевірка документів у особи, якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи обєкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи обєктом вчинення правопорушення.

Як зазначали допитані в суді свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, водій ОСОБА_1 зупинився в місці стоянки транспортних засобів для інвалідів, чим порушив пункт 1.30 ПДР й саме з цих підстав, йому було предявлено вимогу про перевірку документів.

Однак, вважаю, що надані матеріали не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 були порушені Правила дорожнього руху України, в тому числі п.1.30 ПДР України.

Так, згідно п.1.10 ПДР, зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (вивантаження) вантажу, виконання вимог ПДР (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Відповідно, стоянка - припинення руху на час більше 5 хвилин з причин, не пов'язаних з посадкою (висадкою) пасажирів або завантаженням (вивантаженням) вантажу, виконанням вимог ПДР (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

При цьому, як свідчать надані до суду відеоматеріали, що підтверджується показами ОСОБА_1, будь-яких порушень Правил дорожнього руху України щодо стоянки або зупинки ОСОБА_1 на місці для паркування транспортних засобів інвалідів, не встановлено й наданими матеріалами не доведено.

Про відсутність порушень Правил дорожнього руху щодо стоянки чи зупинки ОСОБА_1 на місці для паркування автомобілів, які перевозять інвалідів, підтвердили допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Також, в ході розгляду матеріалу в суді, свідок ОСОБА_3 зазначив, що під час розгляду обставин стоянки ОСОБА_1 по пр.Карла Марка, буд.67 на місці для паркування автомобілів для інвалідів, будь-яких порушень правил дорожнього руху України не встановлено, а тому ОСОБА_1 за ці порушення ПДР до відповідальності не притягнуто.

Інших даних або свідчень про те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення або мав намір вчинити будь-яке правопорушення, матеріали справи не містять і до суду такі докази не надані.

Також вважаю, що інших підстав передбачених ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», яка дозволяє працівнику поліції перевіряти документи особи, не існувало.

Таким чином, вважаю, що під час розгляду матеріалу не встановлено жодної підстави для перевірки документів у ОСОБА_1 працівниками поліції 04 липня 2016 року й такі вимоги з їх боку є необґрунтованими.

Також, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, під час затримання ОСОБА_1 чинив опір.

Однак, згідно чинного законодавства, опір проявляється у спробі вирватися при затриманні, перешкодження законному застосуванню сили.

Втім, судом встановлено, що застосування сили до ОСОБА_1, в ситуації яка склалася 04 липня 2016 року, необхідності не було, що підтверджено як свідченнями допитаних ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та наданими відеозаписами з місця пригоди як з боку ОСОБА_1, так і працівників поліції.

Крім того, судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито обєктивну сторону адміністративного правопорушення, а викладені обставини є неконкретним, не зазначено, якому саме законному розпорядженню чи вимозі працівників поліції була вчинена злісна непокора, в чому полягає злісна непокора законним розпорядженням працівників поліції, в чому полягала ця вимога.

Водночас, в матеріалах справи відсутні пояснення свідків та очевидців даної події, крім доданих до протоколу рапортів працівників поліції від 04.07.2016 року.

Також, як зазначив у своєму рішенні «У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» (справа про строки адміністративного затримання)» від 11.10.2011, № 10-рп/2011 Конституційний Суд України, Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року у справі «Гаркавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

Отже, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Одним із засобів обмеження права на свободу та особисту недоторканність людини є адміністративне затримання, яке є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення (глава 20 Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається, зокрема, адміністративне затримання особи.

З урахуванням наведеного, вважаю, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.185 КупАП є не доведеною, а поведінка ОСОБА_1 під час подій 04 липня 2016 року не є способом уникнення відповідальності за скоєне, а виключно правомірною формою захисту.

Таким чином, оскільки підрозділом поліції не надано до суду переконливих та достатніх доказів, що підтверджували б наявність в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП, вважаю за необхідне провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Л.О. Татарчук