П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2016 р. Справа №607/6649/16-п

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановський Ю.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, українки, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, фізична особа-підприємець, інд. код. НОМЕР_1,

за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В :

Громадянин ОСОБА_1 здійснюючи підприємницьку діяльність упродовж січня-травня 2016 року, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: всупереч вимогам статті 29 Кодексу законів про працю України, наймані працівники не поінформовані під розписку про умови праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та проведення інструктажу з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони, а саме роботодавцем ОСОБА_1 не надано документів, що б підтверджувало зворотне.

В ФОП ОСОБА_1 відсутній графік надання щорічних відпусток найманим працівникам, що є порушенням вимог частини 4 статті 79 КЗпП України.

Підприємець ОСОБА_1 не надавала найманим працівникам щорічні відпустки протягом більше як два роки підряд, що є порушенням частини 5 статті 80 КЗпП України. Зокрема, ОСОБА_2 працювала з 21.08.2013 року по 16.05.2016 року, однак щорічна відпустка, упродовж дії трудового договору, не надавалась. Аналогічне порушення вчинене роботодавцем стосовно найманого , працівника ОСОБА_3, яка працювала з 02.04.2014 року по 16.05.2016 року.

Всупереч вимогам частини 6 статті 95 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про оплату праці», за наявності підстав, приріст індексу споживчих цін (для індексації заробітної плати у січні - травні 2016 року складав 38,0 відсотків), однак індексація заробітної плати найманим працівникам упродовж січня - травня 2016 року не проводилась.

Відсутній нормативний акт роботодавця, яким встановлено строки виплати заробітної плати найманим працівникам. Як наслідок, заробітна плата найманим працівникам проводиться один раз на місяць, без виплати авансу, у проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, та пізніше семи днів після закінчення періоду за який проводиться виплата, що є порушенням частини 1 та 2 статті 115 КЗпП України та частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці». Зокрема, станом на день перевірки заробітна плата за травень 2016 року не виплачена.

Усупереч вимогам частини 1 статті 47 та частини 1 статті 116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належать працівникові у день звільнення не проводиться, зокрема трудові договори із ОСОБА_3 і ОСОБА_2 розірвано 16.05.2016 року, знято з реєстрації Тернопільським МРЦЗ 3 червня 2016 року, а належні їм кошти станом на день перевірки не виплачено.

Звільненим ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не виплачено грошову компенсацію за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, що є порушенням статті 83 КЗпП України.

ОСОБА_1 будучи у встановленому законом порядку особисто своєчасно сповіщеною про місце і час розгляду справи, до суду не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Наведені обставини відповідно до ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення надають можливість розгляду справи за її відсутності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення №19-01-40/091 від 13.06.2016 року; витягом з акту перевірки № 19-01-40/110 від 13.06.2016 року; трудовим договором №6 від 21.08.2013р.; трудовим договором №6 від 02.04.2014р.; табелем обліку використання рабочого часу за 05.2016 року; витягом з книги нарахування заробітної плати ФОП ОСОБА_1 інд. код. ЄДРПОУ НОМЕР_1.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, а також інші порушення вимог законодавства про працю, тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують або помякшують відповідальність у вчиненому правопорушенні, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 41, 182, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, інд. код. НОМЕР_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та накласти на неї адмінстягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, інд. код. НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Суддя Дзюбановський Ю.І.