АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., за участю ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 - адвоката Ткаченко С.М., ОСОБА_4 та її захисника-адвоката Ільєнко Р.Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника Ткаченко С.М., в інтересах ОСОБА_2, на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження у справі відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої менеджером ТОВ «ТД «Нью-Лайн», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення, -

встановив:

постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_4, закрито через відсутність складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до постанови місцевого суду, у вину ОСОБА_4 ставилося те, що вона 22 січня 2016 року приблизно о 18 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом «Пежо» д/н НОМЕР_1, по вул. Набережна Перемоги у м. Дніпропетровську, в районі будинку №86-Д, перед початком перестроювання, у порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України, не переконалася у безпеці свого маневру, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом «Фольксваген» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, яка рухалася у попутному напрямку по тій смузі руху, на яку перестроювалася ОСОБА_4.

Суд дослідивши матеріали справи, які надійшли до суду після дооформлення, дійшов висновку про не належне їх оформлення та встановивши сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_4 закрив провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник Ткаченко С.М., в інтересах ОСОБА_2, подав поштою 21 квітня 2016 року апеляційну скаргу, тобто із дотриманням вимог щодо строків оскарження, передбачених ч. 2 ст. 294 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції та просить винести нову, якою визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На переконання апелянта, суд у порушення вимог Конституції та КУпАП не дослідив усі обставини вчиненого, не призначив автотехнічної експертизи, не викликав і не допитав у судовому засіданні усіх учасників пригоди та свідків, що свідчить про поверхневий розгляд справи і необґрунтованість висновків суду про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник Ткаченко С.М. та ОСОБА_1 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

В свою чергу ОСОБА_4 виступила категорично проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що вона під час свого руху дотрималася правил дорожнього руху та вжила усіх необхідних заходів щодо безпечного перестроювання із однієї смуги руху у іншу, а факт ДТП відбувся з вини водія ОСОБА_1, яка рухалася із перевищенням швидкості та допустила із нею зіткнення. При цьому захисник-адвокат Ільєнко Р.Г. зазначав, що на його думку суд прийняв правильне рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши обох учасників пригоди та їх захисників, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність та обґрунтованість постанови місцевого суду, дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, із наступних підстав.

Приймаючи своє рішення про закриття провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції під час розгляду справи по суті перевірив зібранні на стадії досудового розслідування матеріали справи, оцінивши їх у своїй сукупності, співставивши їх із вимогами інструкції щодо оформлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, дійшов висновку, що наявні у справі докази достовірно і однозначно не доводять вину ОСОБА_4 у порушені правил дорожнього руху, що перебуває у причинному зв'язку із настання ДТП.

Наведенні висновки суду першої інстанції, обґрунтовані і знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, зокрема у протоколі (а.с. 1) зазначено, що водій ОСОБА_4 22 січня 2016 року приблизно о 18 годині 40 хвилин, в районі будинку №86-Д, розташованого по вул. Набережній Перемоги у м. Дніпропетровську, керуючи транспортним засобом «Пежо» д/н НОМЕР_1, при перестроюванні не переконалася у безпеці свого маневру та допустила зіткнення із автомобілем «Фольксваген» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, яка рухалася у попутному напрямку.

Разом з тим, у своїх письмових поясненнях (а.с. 4) ОСОБА_1 пояснила, що вона дійсно у визначений у протоколі час та місці, керуючи транспортним засобом «Фольксваген» д/н НОМЕР_2, рухалася прямо у третій смузі руху, при цьому жодних змін напрямку руху не допускала. Під час її прямолінійного руху і відбулося зіткнення із правою частиною її автомобіля.

Повідомленні ОСОБА_1 відомості суперечать наявній схемі місця ДТП (а.с. 2). Зі схеми місця ДТП, правильність якої підтверджено обома учасниками пригоди, видно, що місце контакту транспортних засобів позначено на межі між третьою та четвертою смугою руху, що суперечить письмовим поясненням ОСОБА_1, оскільки автомобілю, під її керуванням, було завдано механічні ушкодження з права, що технічно не можливо при обставинах, які остання повідомила.

З метою усунення наведених неточностей, необхідно було б дослідити локалізацію осипу, проте зазначених відомостей у матеріалах справи не має, і встановити їх шляхом дооформлення матеріалів справи не можливо.

Крім того в судовому засіданні під час перегляду справи було допитано інспектора 3 роти 2 батальйону поліції УПП м. Дніпропетровська ОСОБА_6, який пояснив, що 19 січня 2016 року його було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду. Прибувши на місце події він почав складати матеріали. Відібрав письмові пояснення учасників пригоди, після чого склав схему дорожньо-транспортної пригоди. Передаючи всі матеріали в подальшому для оформлення справи він надав всі матеріали, які ним було складено та склав рапорт. При цьому пояснив, що досвіду роботи оформлення матеріалів справи дорожньо-транспортних пригод у нього на той період не було, оскільки це був його перший виклик. Погодився з тим фактом, що матеріали ДТП оформлені ним були не належним чином.

Також оглянувши в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції схему дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 погодився, що вона не відповідає вимогам.

Таким чином при наявності суперечливих обов'язкових вхідних для експертизи даних, щодо зіткнення транспортних засобів, не можливо буде встановити навіть експертним шляхом фактичні обставини, які мали місце, зокрема, де саме, і в який саме момент відбулося зіткнення транспортних засобів, що, при пред'явленому у протоколі обвинувачені, має істотне значення.

Разом з тим, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену у ч. 3 ст. 62 Конституції України, та вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд має повно, всебічно і об'єктивно з'ясувати усі обставини справи, з метою дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи у вчинені адміністративного правопорушення. При цьому при наявності будь-яких сумнівів щодо доведеності вини особи, суд має тлумачити їх на користь особи.

З урахуванням наведених вимог закону апеляційний суд при наявності встановлених під час перегляду справи недоліків оформлення матеріалів справи на стадії досудового розслідування, дійшов висновку про обґрунтованість та правильність висновків суду першої інстанції щодо відсутності достатніх доказів вини ОСОБА_4, і закриття провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Щодо пояснень ОСОБА_1 та її захисника Ткаченко С.М., то вони під час апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли.

Зокрема, посилаючись на відсутність фіксування судового процесу захисник не зазначає, якою саме нормою кодексу законів про адміністративне правопорушення передбачено даний обов'язок, а протокол засідання, у відповідності до ст. 281 КУпАП, передбачений лише під час розгляду справи колегіальним органом, а не судом.

Посилання апелянта щодо недотримання судом законності, то вони також безпідставні і не відповідають дійсності, оскільки суд із дотриманням вимог ст.ст. 245 та 280 КУпАП перевірив наявні по справі докази вини особи, і при встановленні їх сумнівності закрив провадження у справі, тим самим звільнив особу від пред'явленого обвинувачення через її недоведеність уповноваженим органом.

Щодо неналежно оформленого процесуального рішення суду, то ці доводи також безпідставні, оскільки постанова суду першої інстанції складена із дотриманням вимог ст. 283 КУпАП, і містить усі необхідні відомості: найменування посадової особи, дату розгляду, відомості про особи, яка притягається до відповідальності, опис обставин, нормативний акт, яким передбачено відповідальність за вчинене та прийняте рішення.

Доводи щодо не призначення експертизи, то вони також безпідставні, оскільки це є право, а не обов'язок суду, яке суд може використати, якщо виникне необхідність у спеціальних знаннях. Враховуючи фактичну відсутність достатніх вхідних даних для експертизи, тому суд правильно із дотриманням загальних вимог щодо оперативності розгляду справи прийняв рішення про закриття провадження у справі.

Отже, підсумовуючи викладене, апеляційний суду дійшов безсумнівного висновку про правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі через недоведеність, відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у діях ОСОБА_4.

Під час апеляційного перегляду справи порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи районним судом не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а при виникненні сумнівів щодо винуватості особи суд правильно та обґрунтовано закрив провадження у справі, мотивуючи своє рішення відсутністю достатніх доказів вини.

Суттєвих порушень при застосуванні норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги представнику ОСОБА_2 - адвокату Ткаченко С.М. на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року - відмовити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_4, закрито, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.П.Піскун

Дніпропетровської області