Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2016 року м. Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської області Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 червня 2016 року.

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 червня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

За постановою суду ОСОБА_1 08 травня 2016 року, близько 05 год. 40 хв., на автодорозі, в с. Довговоля, Володимирецького району Рівненської області, в порушення вимог п. 2.5 ПДР керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, не оспорюючи факту вчинення ним правопорушення та визнаючи свою вину, покликається на необґрунтованість та суворість накладеного стягнення. Вказує, що в день вчинення правопорушення алкоголю не вживав, а випив зовсім небагато напередодні ввчері, у звязку з чим не став заперечувати факт вживання алкоголю, однак, явні ознаки алкогольного спяніння, вказані в протоколі, були відсутні. Вважає, за наявності вищезазначених обставин, вчинене ним правопорушення є малозначним. Зазначає, що при винесенні постанови судом першої інстанції не взято до уваги обставини, що помякшує відповідальність ? його щирого розкаяння; не враховано особи правопорушника, а саме: те, що вину визнав, вперше притягується до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно; не враховано характер вчиненого правопорушення не завдано майнової шкоди громадянам, підприємствам, установам, дане правопорушення не потягло інших негативних наслідків.

Просить постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 червня 2016 року змінити. На підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, обмежившись усним зауваженням або застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення й доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненому грунтуються на сукупності зібраних у матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.

Суддя вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, що не заперечується і в скарзі.

При накладенні стягнення відповідно до положень ст. 33 КУпАП суддею в повній мірі були враховані обставини, що впливають на відповідальність, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання ним вини, вчинення правопорушення вперше та призначено стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Призначене ОСОБА_1 стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Що стосується апеляційної вимоги ОСОБА_1 щодо звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням, то вона задоволенню не підлягає, оскільки керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, відноситься до категорії правопорушень, які становлять підвищену суспільну небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ніде не працює, що не спростовано і доводами апеляційної скарги.

Змістом такого виду адміністративного стягнення як штраф є завдавання правопорушнику майнових витрат.

Відсутність самостійного заробітку у ОСОБА_1 в силу вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП та положень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24 червня 1988 року Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення, виключає в даному випадку можливість застосування до останнього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Постанова суду є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її зміни в частині призначеного стягнення не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд ?

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 червня 2016 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Полюхович