Справа № 303/3989/16-п
Провадження № 3/303/1443/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області О.М.Куропятник, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, безробітного, громадянина України,

за ст. 164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ІІ № 0006207 від 06.06.2016 року, ОСОБА_1 06 червня 2016 року о 08 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1, надавав послуги з перевезення пасажирів в кількості 15 осіб з м.Тячів до м.Ужгород без державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав, просив закрити провадження у справі та пояснив, що будь-якими регулярними перевезеннями не займався та не займається. 06 червня 2016 року його односельчани попросили його відвезти їх до лікарні в м.Ужгород, а він не міг їм відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Згідно зі ст. 215 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція частини першої статті 164 КУАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об'єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

У частині 1 ст. З Господарського кодексу України закріплено поняття господарської діяльності. Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

У свою чергу, в Податковому кодексі України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п. 14.1.36 ст. 14).

Саме слово "діяльність" означає систематичні дії членів суспільства, їх об'єднань, спрямовані на досягнення певного результату.

При вивченні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлено, що крім протоколу про адмінправопорушення, в якому зокрема не конкретизовано суть правопорушення, не зазначено кого, і за якою ціною правопорушник здійснював послуги з перевезення, не додано відповідні матеріали, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 порядку провадження господарської діяльності.

Належним доказом не можна визнати фотозображення автомобіля, невідомо коли і за яких обставин отриманого, оскільки такий відображає лише зупинку належного ОСОБА_1 транспортного засобу, однак не свідчить про факт займання ОСОБА_1 послугами з перевезення пасажирів, що мало місце 06 червня 2016 року в м. Мукачево.

Не відібрано також і пояснення від пасажирів, яких ОСОБА_1 перевозив, свідків правопорушення ОСОБА_2, ОСОБА_3 або їх відмову від надання таких показів.

Також до протоколу не додано відповідного доказу (витягу, тощо) про те, що правопорушник дійсно не зареєстрований, як суб»єкт підприємницької діяльності, або про те, що він не отримував такої ліцензії.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

З урахуванням вищевказаних обставин, провадження по справі підлягає закриттю на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247 п.1, 221, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Мукачівського О.М.Куропятник

міськрайонного суду