АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/324/16 Справа № 712/2064/16-п Головуючий по 1 інстанції Рябуха Ю. В.
Категорія:ч.1 ст.172-7 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2016 р. м.Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А.,

при секретарі - Бєлан О.В

за участю прокурора - Криворучко Р.О.

захисника - ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.04.2016 року про визнання виним

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Харків, громадянина України,

з вищою освітою, одруженого, працюючого головою

Городищенського районного суду Черкаської області,

мешканця АДРЕСА_1

у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 12.04.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн.60 коп.

Згідно постанови судді першої інстанції ОСОБА_4, являючись головою Городищенського районного суду Черкаської області, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, відповідно до пп. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, а саме вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього конфлікту інтересів, а саме: під час розгляду заяв своєї дружини - помічника Городищенського районного суду ОСОБА_5 - ОСОБА_6 від 07.10.2015 надання днів відпочинку за роботу у вихідні дні, не повідомив не пізніше наступного робочого дня, з моменту виникнення реального конфлікту інтересів, у письмовій формі Раду суддів України, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч, 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на те, що до ч.2 ст.268 КУпАП передбачає, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачені в тому числі ст.172-7, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обов'язковою. Отже, законодавець не визначив випадків, коли справа про адміністративне правопорушення, пов'язана з корупцією може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Також, зазначає, що суддя першої інстанції розглянув справу без його участі та участі його захисника, чим порушив вимоги ч.2 ст.268 КУпАП та норми Конвенції про захист прав і основних свобод людини. При цьому зазначає, що для настання відповідальності за ст.172-7 КУпАП, необхідно наявність у діях особи певних ознак, зокрема щоб така особа прийняла рішення щодо близької людини, однак, у відношенні інших осіб, вона прийняла б протилежне рішення. Суддя першої інстанції взагалі не зясував наявність чи відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, я в мотивування поклав лише дані протоколу. Також, апелянт вказує, на безпідставне посилання судді першої інстанції в своєму рішенні на Положення про апарат Городищенського районного суду, яке нібито затверджене протоколом засідання зборів суддів Городищенського районного суду. При цьому зазначає, що копія свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_1 від 19.09.2015 року невідомого походження, яка завірена підписом невідомої особи та невідомо ким підроблена. Оскільки суддя першої інстанції формально розглянув справу та з урахуванням того, що в його діях відсутній конфлікт інтересів, тому апелянт вважає, що не повинен був повідомляти про це Раду суддів України. Також вказує, що суддя безпідставно зазначив про надання в наказі № 83-в відгулів по 19.11.2015 року.

Заслухавши пояснення прокурора, який підтримав постанову суду першої інстанції та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, доводи апелянта ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_3 в підтримання апеляційної скарги з доповненнями, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції законне та необґрунтоване, а в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з положеннями пп. «ґ» п.1 ч.1ст. Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_4 є суб'єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

Суд першої інстанції вірно врахував та зазначив в постанові, що ОСОБА_4 є суддею, а з 07.05.2015 року - головою Городищенського районного суду Черкаської області в якому працює його дружина ОСОБА_6, яка згідно з наказом керівника апарату Городищенського районного суду від 08.05.2012 переведена на постійну посаду помічника судді цього ж суду.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_4, видав накази з кадрових питань № 83-в і 84-в, що стосуються помічника судді ОСОБА_6., яка є його дружиною, (що пітверджується свідоцтвом про шлюб від 19.09.2015 року Серії НОМЕР_1, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городищенського районного управління юстиції у Черкаської області, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - укладено шлюб), тобто в умовах реального конфлікту інтересів, який виник після звернення до ОСОБА_6 з відповідними заявами про надання відгулів.

Проте, відповідно до статей 152, 154 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», п. 3 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Ради суддів України від 25.03.2011 р. № 14, п.8, п.15 Типового положення про апарат місцевого, апеляційного судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 28.09.2012 p., помічник судді прикріплюється до кадрового та фінансового обслуговування апарату відповідного суду, а накази з кадрових питань щодо працівників апарату суду та помічників суддів видаються керівником апарату суду.

Відповідно до ч.7 ст.131 вищезазначеного Закону, у разі виникнення в судді Конституційного Суду України чи судді суду загальної юрисдикції (крім випадків, коли конфлікт інтересів врегульовується в порядку, визначеному процесуальним законом), Голови Державної судової адміністрації України, його заступника реального чи потенційного конфлікту інтересів вони зобов'язані не пізніше наступного робочого дня з моменту виникнення такого конфлікту інтересів у письмовій формі повідомити про це Раду суддів України.

Мотивуючи висновки про винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд 1 інстанції обгрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне корупційне правопорушення від 21.01.2016 року (а.с.2-5), відповідно до якого ОСОБА_4 порушив вимоги п.2 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП..

Крім того, винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- даними відповіді голови Ради суддів України від 15.01.2016 № 9рс-14/16 вих., відповідно до якого з дня набрання чинності (28 березня 2015 року) Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» і по 15.01.2016 звернень

від голови, суддів та працівників апарату Городищенського районного суду Черкаської області

про виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів до Ради суддів України

не надходило (а.с.7).

- даними свідоцтва про шлюб від 19.09.2015 року, з якого вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 (а.с.10);

- даними наказу від 12.10.2015 року №83-в Про надання відгулів помічнику судді ОСОБА_6, який виданий головою суду ОСОБА_4 (а.с.13);

- даними наказу від 12.10.2015 року №84-в Про надання відгулів помічнику судді ОСОБА_6, який виданий головою суду ОСОБА_4 (а.с.14);

- даними заяв помічника судді ОСОБА_6 від 07.10.2015 року про надання днів відпочинку (а.с.11,12);

- даними рішення зборів суддів Городищенського районного суду Черкаської області про обрання судді ОСОБА_4. на посаду голови суду від 07.05.2015 року №5 (а.с.18);

- поясненнями в.о.керівника апарату Городищенського районного суду Черкаської області, ОСОБА_9;

- .даними Положення про апарат Городищенського районного суду, відповідно до якого, Керівник апарату суду в межах повноважень, наданих йому законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про державну службу», видає накази з кадрових питань щодо працівників апарату суду (державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування), щодо помічників суддів (за поданням судді) стосовно призначення на посади з посад, переведень на інші посади, просування по службі, встановлення рангів державних службовців, надання відпусток, застосування

заохочень, накладення дисциплінарних стягнень, проведення щорічного оцінки результатів службової діяльності, а також з адміністративно-господарських питань (відрядження, підвищення рівня професійної кваліфікації (компетентності) працівників апарату суду) (а.с.36-40);

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_4 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.172-7 КУпАП України не визнав, до даних показів суд відноситься критично та розцінює як намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про порушення суддею вимог ч.2 ст.268 КУпАП та норми Конвенції про захист прав і основних свобод людини, оскільки суд 1 інстанції розглянув справу без його участі та участі його захисника є безпідставними.

Так, відповідно до ч.1 ст.286 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що слухання справи було призначено на 16 березня 2016 року, проте від захисника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 було надіслано клопотання про перенесення розгляду справи (а.с.94), тому розгляд даної справи було перенесено на 31 березня 2016 року, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином - ОСОБА_4 та його захисник - ОСОБА_3 (а.с.98,99100,102-104). Проте, в судове засідання сторони не зявились без поважних причин. Тому розгляд справи було знову перенесений на 12 квітня 2016 року, з належним повідомленням останніх про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням та повістками про виклик до суду (а.с.105-108). 12 квітня 2016 року ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про причини неявки суд першої інстанції не повідомили, тому суддя законно розглянув протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_4 у його відсутність та відсутність захисника.

З урахуванням того, що 19.04.2016 року збігав трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності передбачений ст..38 КУпАП, то суддя апеляційного суду вважає, що такі дії ОСОБА_4 направлені на затягування строків розгляду справи з метою унеможливлення притягнення його до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що суддя 1 інстанції в даній ситуації поступив відповідно до Закону, розглянувши справу у відсутність ОСОБА_4

Доводи апелянта про те, що суддею не з,ясовано наявність чи відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, оскільки суддею районного суду з'ясований та зазначений наявний склад адміністративного правопорушення. При цьому суддя 1 інстанції належно мотивував своє рішення щодо наявності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, пославшись на відповідні докази.

Перевіркою матеріалів справи не встановлені об'єктивні дані, які б ставили під сумнів достовірність наведених у постанові доказів, які підтверджують вину ОСОБА_4 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7КУпАП.

Тому, вважаю, що факт неповідомлення ОСОБА_4 Раду суддів України не пізніше наступного робочого дня з моменту виявлення конфлікту інтересів за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП ґрунтується та підтверджується наведеними вище доказами, які досліджені суддею районного суду і яким надана оцінка відповідно до ст.252 КУпАП.

Вважаю, що лист Національного агенства України з питань державної служби, не спростовує наявності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, оскільки зміст данного листа характнризує інші правовідносини, а ніж ті за які передбачена відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП та у вказаному листі не розглядається ситуація щодо звернення помічника судді до голови суду, який приходиться їй чоловіком, з приводу кадрових питань.

Відповідно до положень ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що дане правопорушення було виявлено 19.01.2016 року, оскільки саме в цей період часу відповідні матеріали були отримані працівниками СБУ.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що 12.04.2016 року, ОСОБА_4 було притягнуто судом 1 інстанції до адміністративної відповідальності в межах строків передбачених ст.38 КУпАП.

Доводи апеляції ОСОБА_4 про те, що в суді 1 інстанції приймав участь неповноважний прокурор, а саме ОСОБА_7, вважаю необґрунтованими, оскільки даний прокурор належним чином уповноважений на участь в розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов,язані з корупцією, що підтверджується даними наказів, положення про прокурора та службового посвідчення.

При накладенні на правопорушника адміністративного стягнення, суд дотримався вимог ст.ст.33-35 КУпАП, щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, зокрема враховано особу правопорушника, разом з тим суд достатньо врахував характер вчиненого правопорушення та ступінь суспільної шкідливості вчиненого правопорушення та вірно призначив ОСОБА_4 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

При цьому вважаю обгрунтованими доводи апеляції про безпідставне посилання суду 1 інстанції в оскаржуваній постанові, про надання в наказі №83-в від 12.10.2015 року, відгулів ОСОБА_6 »по 19.11.2015», оскільки як вбачається з тексту вищевказаного наказу, такі дані в ньому відсутні.

З урахуванням наведеного, вважаю, що постано ва суду першої інстанції, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді штрафу є законною та обґрунтованою, а тому підстав зазначених у ст.294 КУпАП України для її скасування не вбачається, однак дана постанова підлягає зміні з виключенням з 18(вісімнадцятого) абзацу мотивувальної частини постанови, посилання про надання в наказі №83-в від 12.10.2015 року, відгулів ОСОБА_6 »по 19.11.2015» .

На підставі наведеного та керуючись статтями 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу та доповнення до неї ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 12.04.2016 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП - змінити, виключивши з 18(вісімнадцятого) абзацу мотивувальної частини постанови, посилання про надання в наказі №83-в від 12.10.2015 року, відгулів ОСОБА_6 «по 19.11.2015» .

В решті постанову Соснівського районного суду м.Черкасиі від 12.04.2016 року відносно ОСОБА_4 - залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Поєдинок