Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1368/16-п Головуючий у 1-й інст. Баренко С. Г.
Категорія ст.172-4 КУпАП Доповідач Андрушкевич С. З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Андрушкевича С.З.

секретаря: Гибало В.О.

з участю прокурора: Ільченка П.Л.

особи, що притягується

до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

адвоката: Полонської Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою керівника Житомирської місцевої прокуратури Грабовича А.Б. на постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 14 червня 2016 року про адміністративне правопорушення за ст. 172-4 ч. 1 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Зазначеною постановою суду закрито провадження за ст. 172-4 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в її діях події і складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.06.2016 р., ОСОБА_1, перебуваючи на посаді провідного бухгалтера групи фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку автогосподарства з підпорядкуванням УМВС, займалась іншою оплачуваною діяльністю, а саме: у період з 25.10.2015 р. по 26.10.2015 р. працювала членом дільничної виборчої комісії №180343 в с. Піски Житомирського району, за що отримала 476 грн. 28 коп. заробітної плати.

В постанові суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_1, виходячи з ст. 3, 25 Закону України «Про запобігання корупції», роз'яснень Державної інспекції України з питань праці від 24.07.2014 р., постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хабарництво»,п.п. 2.2, 3, 4 Рішення Конституційного суду України у справі № 1-13/2012 від 18.04.2012 р., ст. 364 КК України, Наказу Міністерства праці України № 43 від 28.06.1993 р., Постанови Кабінету Міністрів України №245 від 03.04.1993 р. «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій», п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.05.1998 р. «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією», не належить до суб'єктів правопорушення, передбаченого ст. 172-4 ч. 1 КУпАП.

Як вбачається з постанови суду, виходячи з функціональних обов'язків ОСОБА_1, вона не мала повноважень щодо управління майном УМВС, не буда розпорядником коштів та не мала права приймати рішення, які породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати як незаконну і необґрунтовану постанову суду, направити справу на новий судовий розгляд. На думку прокурора, виходячи з аналогії ЗУ «Про запобігання корупції» та Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо визначеності терміну «службова особа», потрібно застосовувати в даному випадку аналогію закону, застосувавши норми інших правових актів законодавства, що регламентують подібні за змістом правовідносини: ст. 18 ч. 3 КК України, ст. 2 ЗУ «Про державну службу», п. 1 ч. ч. 3, 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво», лист Міністерства юстиції України № 22-48-548 від 03.11.2006 р., функціональних обов'язків ОСОБА_1

Відносно тверджень суду, що ОСОБА_1 не мала повноважень по управлінню майном УМВС, не була розпорядником коштів та не мала права приймати рішення, які породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини, не є критеріями визначення категорії «службових осіб» та не виключають наявності у ОСОБА_1 повноважень зі здійснення контролю за здійсненням операцій із розпорядження майном автотранспортного господарства ГУ УМВС України в Житомирській області та виконання консультативно-дорадчих функцій.

Апелянт вважає неправильним посилання суду на дію наказу Міністерства праці України № 43 від 28.06.1993 р. щодо сумісництва працівників державних підприємств, установ і організацій, оскільки на той час діяв Закон України «Про запобігання корупції» 14.10.2014 р., який має вищу юридичну силу.

Вислухавши прокурора, який доводи апеляційної скарги підтримав, просив постанову судді скасувати , а новою постановою притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, ОСОБА_1 та її представника Полонську Л.М., які заперечували проти апеляції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст.172-4 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття підприємницькою чи іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту).

Відповідно до примітки до ст.172-4 КУпАП, суб'єктами правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно ст. 3 ч.1 п. «1» Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами, на яких поширюється дія цього закону, є посадові та службові особи інших державних органів.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2015 р. ОСОБА_1 наказом начальника УМВС за №38 о/с призначена на посаду провідного бухгалтера групи фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку автогосподарства з підпорядкуванням УМВС України в Житомирській області (а.с. 23).

На ОСОБА_1 покладені функціональні обов'язки провідного бухгалтера автогосподарства, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області (а.с. 48).

Кодекс України про адміністративні правопорушення наразі не містить визначення термінів «посадової» або «службової» осіб.

Згідно роз'яснень Державної інспекції України з питань праці від 24.07.2014 р., категорія посадових осіб містить категорію працівників, визначених як «посадові особи» в статті 2 Закону України «Про державну службу», в статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», та як «службові особи» у примітці до статті 364 Кримінального кодексу України (далі - ЮС). Поняття «посадова особа» та «службова особа» є синонімічними.

Відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України, яка у визначенні службової особи є тотожною ст. 18 ч. 3 КК України, на одну з яких посилається прокурор, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» роз'яснено, що організаційно-розпорядчі обов'язки - це обов'язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Адміністративно-господарські обов'язки - це обов'язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

До функціональних обов'язків ОСОБА_1 як провідного бухгалтера групи фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку автогосподарства, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області, не входило керівництво іншими працівниками, вона не мала повноважень управління майном УМВС, не очолювала фінансовий відділ, тобто ОСОБА_1 не здійснювала організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції.

Посилання прокурора на те, що обов'язки ОСОБА_1 не виключають наявності повноважень зі здійснення контролю за здійсненням операцій із розпорядження майном автотранспортного господарства ГУ УМВС України в Житомирській області та виконання консультативно-дорадчих функцій, є надуманими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано в частині визначення терміну «посадова особа» посилався на Закони України, а також інші нормативно-правові акти, зазначені прокурором в скарзі, не співставляючи їх між собою, та не надаючи рівня вищої юридичної сили в порівнянні з іншими, про що стверджує прокурор.

Керуючись ст.ст. 172-4 ч. 1, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу керівника Житомирської місцевої прокуратури Грабовича А.Б. залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 14 червня 2016 року про закриття провадження за ст. 172-4 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в її діях події і складу даного адміністративного правопорушення - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:

м.Житомир