П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/814/16-п

26 липня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Флоряк Д.В.,

секретаря судового засідання Буратчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, громадянина України,-.,-

за ст.124 КУпАП, ст.122-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 171711, 29 лютого 2016 року о 13 год.40 хв. в м.Івано-Франківськ по вул. Коновальця ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом - мікроавтобусом «Мерседес 416», д.н.з. НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість та дистанцію, допустив зіткнення із транспортним засобом «Вольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України, і за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 171712, 29 лютого 2016 року о 13,40 год. в м.Івано-Франківсь по вул.Коновальця ОСОБА_1, керуючи мікроавтобусом «Мерседес 416» д.н.з. НОМЕР_1, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, чим порушив п.2.10 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даних адміністративних правопорушень заперечував, посилаючись на те, що 29.02.2016 року він в м.Івано-Франківську не був, жодної ДТП не вчиняв і тим більше не залишав місце ДПТ, так як він перебував с.Буковель з 26.02.2016 року по 03.03.2016 року, де відпочивав сам і перевозив власним бусом відпочиваючих із іншого населеного пункту Закарпатської області. В Управління патрульної поліції в м.Івано-Франківську його викликали через місяць, повідомили, що він ніби-то причетний до ДТП, яке мало місце 29.02.2016 року в м.Івано-Франківську і на яке вказує ОСОБА_2, сфотографували його автомобіль з усіх сторін і відпустили. На його автомобілі жодних пошкоджень не було, крім того його автомобіль чорного кольору, а потерпілий вказує, що автомобіль був білого кольору з табличкою «м.Івано-Франківськ». Він не може посянити, чому потерпілий вказує саме на нього. Також вказав, що свій автомобіль він реєстрував в кінці 2015 року і номера йому дали старі.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 29.02.2016 року о 13.40 годині він рухався за кермом свого автомобіля «Вольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_2 по вул.Коновальця м.Івано-Франківськ і перед світлофором зупинився, так як горів червоний сигнал. В цей час він відчув удар у свій автомобіль ззаду, і коли вийшов, то побачив позаду мікроавтобус «Мерседес» світлого кольору, за кермом якого був саме ОСОБА_1 У даному мікроавтобусі було багато свідків, а у нього в автомобілі нікого не було. Він викликав поліцію і записав номер мікроавтобуса, однак правопорушник з місця ДТП втік. Також повідомив суду, що згідно даних ОСОБА_1 перетинав Закарпатську область після вчинення ДТП на два дні пізніше, а не 26.02.2016 року. Внаслідок ДТП його автомобіль отримав ушкодження у вигляді часткової деформації заднього бампера з лівого боку та пошкодження покраски у цьомі місці.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка старший інспектор Надвірнянського відділу поліції ОСОБА_4 пояснив, що даний матеріал про ДТП був переданий йому, оскільки в рамках зазначеного матеріалу було необхідно провести розшукові дії одного із учасників дорожньо-транспортної пригоди, який скрився з місця події. Потерпілий від ДТП вказував на марку, світлий колір та державний номерний знак автомобіля, який, імовірно, був учасником пригоди. По базі НАІС ДДАІ МВС України за номерним знаком він знайшов ОСОБА_1, пізніше він викликав його та потерпілого. ОСОБА_1 пояснив, що в цей час був на території Закарпатської області, а потерпілий чітко вказував, що це був саме ОСОБА_1, марка автомобіля та номерний знак належать автомобілю ОСОБА_1, тільки колір «буса» був чорним, а не світлим чи білим. Протоколи про адміністративні правопорушення були складені після допиту правопорушника та потерпілого. Технічний огляд на пошкодження транспортних засобів він не проводив, але зобовязав ОСОБА_1 поїхати в Управління патрульної поліції в м.Івано-Франківську для огляду транспортного засобу. Подальший хід справи йому невідомий.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 26.02.2016 року після обіду його родич ОСОБА_1 подзвонив йому і вони поїхали в с.Буковель, щоб здійснювати перевезення туристів, які замовили «бус» для своїх потреб, і де вони були до 03.03.2016 року. Разом з ними були ще інші знайомі, так як була можливість там відпочити. 29.02.2016 року ОСОБА_1 не міг бути по вул.Коновальця м.Івано-Франківськ, так як вони були разом на Буковелі, а туристів вони перевозили із Закарпатської області, де ті винаймали будиночок для відпочинку. Потреби їхати в м.Івано-Франківськ не було ніякої. Окрім того у власності ОСОБА_1 знаходиться автомобіль чорного кольору, і ніколи не було світлого чи білого.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 26.02.2016 року він разом з ОСОБА_1 в центрі м.Надвірна підібрали туристів, яких завезли в с.Ясіня, а самі повернулися в с.Татарів Яремчанської міської ради, де проживали. Він також ствердив, що 29.02.2016 року ОСОБА_1 не міг бути по вул.Коновальця м.Івано-Франківськ і що у того немає білого мікроавтобуса, а тільки чорний.

Допитаний як свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з 26.02.2016 року по перші числа березня 2016 року він разом з ОСОБА_1 проживали с.Татарів Яремчанської міської ради, так як ОСОБА_1 кожного дня здійснював перевезення туристів із Закарпатської області. Він також ствердив, що у ОСОБА_1 мікроавтобус чорного кольору, а не білого.

Суд, вислухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_3, свідків та перевіривши матеріали справи і дослідивши надані докази, встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначені докази та засоби доказування у адміністративній справі, згідно положень якої, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу. При складання протоколу особі роз'яснюються її права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Як зазначено у протоколах про адміністративні правопорушення (серія АП2 № 171711, та № 171712), своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.п.12.1, 13.1, 2.10 «Правил дорожнього руху України».

В судовому засіданні було встановлено, що підставами для складання протоколів у відношенні ОСОБА_1 були лише схема з місця дорожньо-транспортної пригоди та пояснення потерпілого ОСОБА_3, який вказав на ознаки, що індивідуалізують транспортний засіб, яким ці пошкодження були нанесені, на підставі яких пізніше було знайдено водія цього автомобіля - ОСОБА_1

Також, суд звертає увагу, що огляд транспортного засобу ОСОБА_1 жодним чином не зафіксований документально.

Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов'язковому з'ясуванню підлягають обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення (серія АП2 №171711 та №171712), відносно ОСОБА_1, не можуть бути визнані єдиними належними та допустимими доказами вини останнього, оскільки вони складені з порушенням вимог діючого законодавства, засновані виключно на припущеннях, які нічим не підтверджені, що взагалі є недопустимим, а зазначені у них відомості мають численні розбіжності з фактичними обставинами справи та не відповідають дійсності, що підтверджуються доказами, отриманими в процесі судового розгляду, а також тим, що достатні дані, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень в матеріалах справи відсутні.

Щодо вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, то згідно диспозиції ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею наступає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, виходячи із диспозиції вказаної статті, має бути доведено, що водієм були порушені певні правила дорожнього руху, ці порушення призвели до наслідків у вигляді майнової шкоди і між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди наявний причинний зв'язок.

Статтею 124-4 КУпАП передбачено, що відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Правилами дорожнього руху України визначено, що під поняттям залишення місця ДТП розуміються дії учасника ДТП, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Виходячи із законодавчого розуміння поняття залишення місця ДТП, що наведено у ПДР, і водночас утворює обєктивну сторону адмінправопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, водій ОСОБА_1 не вчиняв такого виду порушення, оскільки, керуючи автомобілем - мікроавтобусом «Мерседес 416», д.н.з. НОМЕР_1, чорного кольору, не міг знаходитися в час ДТП в м.Івано-Франківськ. Такі твердження ОСОБА_1. та допитаних судом свідків під час розгляду справи нічим не спростовані.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 року у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 року у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Так, згідно протоколів про адміністративне правопорушення від 24.04.2016 року, вони на місці пригоди 29.02.2016 року не складалися, так як ОСОБА_1 на той час там не було.

На місці пригоди 29.02.2016 року було складено схему ДТП та відібрано пояснення від водія ОСОБА_8

Як зазначив в судовому засіданні ОСОБА_1, а також ОСОБА_4, жодного огляду транспортного засобу, який належить ОСОБА_1, на предмет наявності ушкоджень чи його ремонту, не проводилося, а візуальних ушкоджень видно не було.

Вимога суду представити в судове засідання матеріали перевірки щодо можливої причетності ОСОБА_1 до ДТП, яка мала місце 29.02.2016 року і яка була скерована на імя начальника НПУ УПП в м.Івано-Франківськ, залишена останнім без виконання.

Тому, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення правопорушника, потерпілого та свідків, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про відсутність складу правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП у діях ОСОБА_1, оскільки протоколи про адміністративні правопорушення (серія АП2 № 171711 та № 171712) відносно останнього, складені з порушенням норм чинного законодавства, обставини вчинення адміністративних правопорушень викладені в них є хибними та не підтверджені жодними доказами, а будь-які інші докази його вини суду надані не були та в матеріалах справи відсутні .

Оскільки два адміністративних протоколи складені відносно однієї особи за вчинення кількох адміністративних правопорушень, що повязані однією обставиною та одночасно розглядаються в одному суді, то дані справи про адміністративні правопорушення (провадження № 3/348/191/16 та № 3/348/192/16) підлягають об'єднанню в одне провадження.

Відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 122-4, 124, 247, 251, 256, 266, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обєднати справу за № 348/814/16-п (провадження № 3/348/191/16) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та справу за № 348/814/16-п (провадження № 3/348/192/16) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП в одне провадження, присвоївши справі № 348/814/16-п (провадження № 3/348/191/16).

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ст.124 та ст.122-4 КУпАП провадженням закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Флоряк Д.В.