АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/766/2016 Постанова винесена суддею Тарасюк К.Е.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого керівником АО «Древицького», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 21 січня 2016 року об 11 год. 16 хв. на регульованому перехресті вул. П Скоропадського та вул. В. Васильківської в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись зі сторони вул. Хрещатик, не надав дорогу автомобілю «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 16.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні ДТП, оскільки з матеріалів справи та дійсних обставин, що виникли при вчиненні ДТП, вбачається, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема зазначає, що у своїх поясненнях він чітко зазначав про напрямок, час свого маневру та обставини, при яких все відбувалося, а саме, що його рух здійснювався у напрямку з вул. В.Васильківська на вул. П. Скоропадського на зелений сигнал світлофора, при цьому, на даному перехресті встановлені світлофори, які унеможливлюють рух у протилежних напрямках при аналогічному сигналі світлофора, тому, відповідно, при включенні зеленого сигналу на світлофорі, що дозволяє рух в напрямку з вул. В. Васильківської на вул. П. Скоропадського, сигнал світлофора на вул. В.Васильківській у напрямку вул. Хрещатик може бути тільки червоний.

Крім того, механічні пошкодження автомобілів повністю підтверджують описаний ним механізм ДТП, зокрема, автомобіль під керуванням ОСОБА_3 має більш значні пошкодження, ніж його автомобіль, у зв'язку з чим можна стверджувати, що водій ОСОБА_3 не врахував дорожньої обстановки, проігнорував наявність скупчення на перехресті автомобілів по напрямку свого руху, та намагаючись встигнути проскочити перехрестя вже на заборонний сигнал світлофора, допустив зіткнення з його автомобілем. При цьому, ОСОБА_3 не здійснював екстреного гальмування та не подавав звукових сигналів.

Також на підтвердження зазначених фактів свідчить і циклограма роботи світлофорного об'єкту станом на 21.01.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_3 їхав на заборонний сигнал світлофору, не надавши перевагу у русі автомобілю, який їхав на дозволяючий рух сигналу світлофору і допустив зіткнення.

Щодо пояснень ОСОБА_3, що він їхав по головній дорозі, то їх не можна брати до уваги, оскільки дане перехрестя є регульованим і в момент ДТП всі світлофори працювали.

Крім того, на ОСОБА_3 теж був складений аналогічний протокол за порушення п. 16.5 ПДР, але при сукупності тих обставин, які були зазначені інспекторами УПП ДПП у обох протоколах про адміністративне правопорушення, неможливо виникнення ДТП, оскільки час перетину автомобілями перехрестя не може пересікатись за жодних обставин.

Тому, на думку апелянта, при таких обставинах, саме водій ОСОБА_3 порушив п. 16.5 ПДР, внаслідок чого, саме з його вини було скоєно ДТП.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, який заперечував проти апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, проаналізував у постанові докази у справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 16.5 Правил дорожнього руху України, а саме, ненаданні ним під час керування 21 січня 2016 року об 11 год. 16 хв. автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, на регульованому перехресті вул. П.Скоропадського та вул. В. Васильківської в м. Києві дороги автомобілю «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_2, який завершував рух через перехрестя, що призвело до їх зіткнення, та отриманням внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди без будь-яких заперечень, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на регульованому перехресті вул. П. Скоропадського та вул. В. Васильківської в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту їх зіткнення, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень автомобілів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6 щодо обставин події.

При цьому, доводи ОСОБА_2 про те, що він здійснював рух у напрямку з вул. В. Васильківська на вул. П. Скоропадського на дозволяючий зелений сигнал світлофору, тобто не порушував Правила дорожнього руху, в той час як водій автомобіля БМВ ОСОБА_3, не врахувавши дорожньої обстановки та проігнорувавши наявність скупчення на перехресті автомобілів по напрямку свого руху, здійснював проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, що і стало причиною ДТП, оскільки на даному перехресті встановлені світлофори, які унеможливлюють рух у протилежних напрямках при аналогічному сигналі світлофора, були ретельно перевірені суддею місцевого суду та обґрунтовано відхилені як неспроможні, оскільки вони повністю спростовуються доказами у справі, в тому числі й поясненнями другого учасника ДТП - водія ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6, відповідно до яких водій ОСОБА_3 рухався по вул. В. Васильківській зі сторони вул. Л. Толстого прямо в сторону вул. Хрещатик на зелений сигнал світлофору в крайній правій смузі зі швидкістю 3-5 кілометрів на годину, при цьому ліворуч був щільний потік автомобілів, які сповільнювали рух через затор, і він не міг бачити автомобіль ОСОБА_2, та коли він вже проїхав 50-70 метрів від світлофора, не завершивши маневр проїзду перехрестя, відчув удар в передню ліву частиною свого автомобіля.

Підстав не приймати до уваги зазначені свідчення немає й у суду апеляційної інстанції.

Крім того, пояснення водія ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6 об'єктивно узгоджуються з даними, що містяться у схемі дорожньо-транспортної пригоди, правильність якої не оспорювалась учасниками пригоди при її складанні, в якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, а також пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3).

Зокрема, як видно зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, після зіткнення автомобілі «Тойота» та «БМВ» розташовуються перпендикулярно один одному та в кінці перехрещення проїзних частин дороги по напрямку руху кожного з цих водіїв.

Відповідно до даних цієї ж схеми, в результаті зіткнення в автомобілі «Тойота» було пошкоджено лакофарбове покриття переднього бамперу, розламана планка для утримання номера, деформований номерний знак, а в автомобілі «БМВ» - пошкоджено лакофарбове покриття переднього лівого крила, передній бампер з лівого боку, передні ліві дверцята, розламаний передній лівий підкрилок, пошкоджено та деформовано переднє ліве колесо.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Тойота» та «БМВ» свідчать про те, що саме передньою частиною автомобіль «Тойота» контактував із лівою передньою частиною автомобіля «БМВ.

При цьому, з наданих під час апеляційного розгляду фотографій розташування автомобілів «Тойота» та «БМВ» після зіткнення, вбачається, що на момент зіткнення і автомобіль «Тойота», і автомобіль «БМВ» завершували проїзд перехрестя, знаходячись в кінці перехрещення проїзних частин дороги по напрямку руху кожного з цих водіїв.

Отже, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, свідчать про недотримання водієм ОСОБА_2 вимог п. 16.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якихОСОБА_2 зобов'язаний був дати дорогу водію автомобіля «БМВ» ОСОБА_3, який завершував рух через перехрестя.

Щодо наданої ОСОБА_2 циклограми режиму роботи світлофорного об'єкту вул. В. Васильківська - П. Скоропадського (вул. В. Васильківська, 10) на період 21.01.2016 року з 11 год. до 12 год., то вона не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, оскільки беззаперечно не свідчить про виїзд водія автомобіля «БМВ» ОСОБА_3 на червоний сигнал світлофору в тій дорожній ситуації, яка існувала на момент дорожньо-транспортної пригоди, коли за поясненнями обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, рух транспортних засобів в усіх напрямках був ускладнений через затор.

Отже, сукупністю досліджених судом доказів спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та про його невинуватість у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи його апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про порушення виключно водієм ОСОБА_3 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, яке передбачено санкцією ст. 124 КУпАП, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та характеру вчиненого правопорушення.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.