АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1269/16-п Номер провадження 33/786/118/16Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 червня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В :

Даною постановою стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одружену, має на утриманні неповнолітню дитину,-

закрито справу про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.172 -7 КУпАП в зв»язку з відсутністю в її діях складу вищевказаного правопорушення

Суд, аргументуючи прийняте рішення вказав, що ОСОБА_3 за дані дії була вже засуджена вироком Миргородського міськрайонного суду від 26 травня 2016 року за ч.2 ст.191 КК України, а тому не може бути двічі притягнута до відповідальності за одне й теж діяння.

Не погоджуючись з даним рішенням прокурор подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування постанови посилаючись на те, що відповідно до закону, розгляд адміністративної справи даної категорії проводиться виключно в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Дана норма закону судом першої інстанції була порушена. Також апелянт зазначає, що ОСОБА_3 вчинила інше кримінальне правопорушення, яке по своїй суті являє склад зовсім іншого, в даному випадку адміністративного правопорушення, за яке вона не понесла відповідальність та не являється частиною об»єктивної сторони складу злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України. А тому притягнення до відповідальності за нього не може трактуватися як притягнення двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене просить постанову судді від 09.06.2016 скасувати, накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не може бути прийнята до провадження судді апеляційного суду та підлягає поверненню прокуророві з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Прокурора як суб'єкта оскарження було виключено із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП Законом України № 1697-VII від 14.10.2014 (підпункт 2 пункту 5 розділу ХІІ), які набрали чинності 26.10.2014.

З позбавленням прокурора права на оскарження постанови судді одночасно виключено частину 2 статті 295 КУпАП, яка до внесення змін встановлювала обов'язок повідомляти прокуророві про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обов'язку не визначає.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014) кореспондуються з положенням Закону України "Про прокуратуру" (в редакції цього ж Закону України № 1697-VII від 14.10.2014), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 червня 2016 року щодо ОСОБА_3 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та, відповідно, не застосовано заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина.

Тому в даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду й відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення.

Що стосується посилань прокурора на ст. 250 КУпАП та на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-749/0/4-15 від 30.04.2015 як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, слід зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 8 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою.

Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, до вирішення цього питання у законодавчому порядку, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, у рішеннях якого наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення «Щокін проти України»).

З урахуванням вищевикладеного, вимога прокурора про розгляд його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на нормах права.

З огляду на викладене апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду, а тому її слід повернути прокуророві.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 червня 2016 року , якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за відсутностю події і складу адміністративного правопорушення, повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя : В.П. Томилко