Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/149/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 172-7 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016 року Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Ткаченко Л.Я., розглянула стосовно прийнятності до апеляційного розгляду апеляційну скаргу прокурора Вільшанського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на постанову Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2016 року.

Цією постановою щодо:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 кримської області, громадянки України, одруженої, секретаря Чистопольської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, депутата Чистопольської сільської ради сьомого скликання, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

закрито провадження по адміністративній справі у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2016 року стосовно ОСОБА_4 закрито провадження у справі у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокуророві, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Прокурора як суб'єкта оскарження було виключено із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП Законом України № 1697-VII від 14.10.2014 року (підпункт 2 пункту 5 розділу ХІІ), які набрали чинності 26.10.2014 року.

З позбавленням прокурора права на оскарження постанови судді одночасно виключено частину 2 ст. 295 КУпАП, яка до внесення змін встановлювала обов'язок повідомляти прокуророві про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обов'язку не визначає.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондуються з положенням Закону України "Про прокуратуру" (в редакції цього ж Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 року), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Як вбачається з постанови Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2016 року щодо ОСОБА_4 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Оскільки до ОСОБА_4А постановою суду не застосовано заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням її особистої свободи як громадянки України, тому в даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду й відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення.

Крім того апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою.

Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

А тому апеляційний суд вважає, що згідно статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права», необхідно застосувати вище зазначене джерело права по даній справі.

Тому, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що доки національне законодавство, яке існує на сьогоднішній час суперечить одне одному, та відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, порушує вимоги «Якості закону», передбачені Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів держави у права заявника, тому, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи, як це зазначено у Рішенні «Щокін протии України» від 14 жовтня 2010 року.

З урахуванням вищевикладеного, вимога прокурора про розгляд його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на нормах вищезазначеного права.

З огляду на викладене апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду, а тому її слід повернути прокуророві.

Керуючисьст. 294 Кодексу України про адміністративніправопорушення

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Вільшанського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на постанову Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2016 року, якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2