ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі ОСОБА_1, за участю прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу в.о. керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, не працюючого, проживаючого за адресою: б. Шевченка, 291 кв. 128, м. Маріуполь, Донецька область,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 275, 60 грн. судового збору,

в с т а н о в и л а:

вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 13 квітня 2016 року о 15.00 год., знаходячись за місцем мешкання, висловлювався нецензурною лайкою в адресу своєї дружини ОСОБА_5, чим скоїв психологічне насильство відносно члена своєї родини.

Не погодившись із постановою, прокурором подано апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.

В клопотанні прокурор зазначив, що про незаконність оскаржуваної постанови місцевій прокуратурі стало відомо лише 04 червня 2016 року, а її відсутність в ЄДРСР в період апеляційного оскарження унеможливила ознайомлення зі змістом.

В апеляційній скарзі, прокурор просить постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 скасувати, а провадження у справі закрити, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

В обґрунтування доводів своєї апеляції вказує на те, що судом при постановленні рішення було помилково призначено ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді громадських робіт, оскільки вказаний вид стягнення не може до нього застосовуватись через те, що останній є інвалідом 2-ої групи.

Заслухавши прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 скасувати, а провадження у справі щодо останнього закрити на підставі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав апеляцію прокурора та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та ознайомившись із доводами апеляційної скарги прокурора та його клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю, що вони підлягають задоволенню за наступних підстав.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення убачається, що прокурор в судовому засіданні суду першої інстанції присутнім не був, належним чином про час і місце розгляду справи не повідомлявся, а про існування оскаржуваного судового рішення дізнався лише 04 червня 2016 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність поновлення прокурору строку апеляційного оскарження, оскільки він пропущений за поважних причин.

За змістом ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин встановлених судом першої інстанції, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Що стосується призначеного ОСОБА_3 адміністративного стягнення, то суд помилково призначив останньому за ч.1 ст.173-2 КУпАП громадські роботи на строк 30 годин, оскільки застосував закон, який не підлягав застосуванню.

Зокрема, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Крім того, на момент вчинення адміністративного правопорушення санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачала стягнення у виді громадських робіт на строк від тридцяти до сорока годин або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Вимогами ст.30-1 КУпАП чітко визначено коло осіб, до яких неможливо застосовувати вказаний вид адміністративного стягнення, ними є: особи, визнані інвалідами першої або другої групи, вагітні жінки, жінки, старше 55 років та чоловіки, старше 60 років.

Оскільки стягнення у виді громадських робіт до ОСОБА_3 не може бути застосовано, а альтернативний вид стягнення у виді адміністративного арешту погіршує становище останнього і також не підлягає застосуванню, апеляційний суд, з урахуванням характеру вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, особи винного, зокрема, й те, що останній є інвалідом 2-ої групи, ступінь його вини, обставини, що помякшують (визнання вини) та обтяжують відповідальність (наявність яких відсутня), приходить до висновку про доцільність задоволення апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДО 000297 від 26 квітня 2016 року убачається, що подія за участю ОСОБА_3 мала місце 13 квітня 2016 року, тобто з моменту виявлення адміністративного правопорушення пройшло більш, як три місяці. Тобто, строк притягнення до адміністративної відповідальності на теперішній час сплинув і справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 має бути закрита на цих підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання в.о. керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити в.о. керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 строк апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2016 року, як пропущений за поважних причин.

Апеляційну скаргу в.о. керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2016 року відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.173-2 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Демяносов