А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13.07.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., за участі: представника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 та представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення порушення митних правил, запроваджену щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2016,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді Бешко Ю.Я. визнаний винуватим у порушенні митних правил, передбаченому ч.1 ст.483 МК України дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді:

1) конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме 200 пачок сигарет вітчизняного виробництва з акцизними марками України: 100 пачок «Маrlboro» та 100 пачок «Маrlboro Gold;

2) штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів 4 000 грн.,

3) конфіскації транспортного засобу із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, а самевантажопасажирського автомобілю «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 316 CDI», 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

В оскарженій постанові судді від 07.06.2016 йдеться про порушення ОСОБА_2 митних правил за таких обставин.

Так, 28.01.2016, о 15 год. 58 хв., в зоні митного контролю МП «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, на ділянці «Виїзд з України» (ЗМК пасажирська), ОСОБА_2, прямуючи з України в Італію за кермом вказаного вище автомобіля, переміщував через митний кордон України зазначені вище підакцизні товари тютюнові вироби, які ним були приховані від митного контролю в пустотілому просторі стелі салону транспортного засобу, яка попередньо піддавалася розбиранню і монтажу. Виявити вказані тютюнові вироби стало можливим після використання технічних засобів митного контролю та демонтажу трьох болтів полиці у салоні автомобіля зі зняттям обшивки стелі (а.с. 63-66).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить:

1) скасувати оскаржену постанову, як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним зясуванням суддею місцевого суду фактичних обставин справи.

2) винести нову постанову, якою розпочате щодо нього провадження у справі про порушення митних правил закрити у звязку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення;

3) повернути вказаний вище транспортний засіб.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що місцевим судом не досліджено і не дано оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, застосоване стягнення є надто суворим, місцевий суд не сприяв неупередженому та обєктивному розгляду справи.

Так, санкцією ч.1 ст.483 МК України (в редакції 2012 року) на відміну від раніше діючої ст.352 МК України (в ред. 2002 року), передбачено конфіскацію не будь-якого транспортного засобу, як це «закріплювалось вищезазначеною статтею» (ст.352 МК 2002 року), а лише транспортного засобу із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

З протоколу (про порушення митних правил) № 0156/30502/16 від 28.01.2016 вбачається, що тютюнові вироби виявлені в конструктивних порожнинах автомобіля, доступ до яких хоча і став можливим після демонтажу обшивки (шляхом відкручування гвинтів), але ніяких змін, переобладнання чи пристосувань, як для сховища (тайника) не вносилось.

Судом не взято до уваги, що вартість товарів, які були предметом порушення митних правил, значно менша від вартості транспортного засобу, що використовувався для їх переміщення через митний кордон України, стосовно якого судом не встановлено, що такий піддавався спеціальному переобладнанню для незаконного переміщення товарів через митний кордон України; він виховує малолітню дитину, неодноразово нагороджувався, позитивно характеризується має подяки від Благодійного фонду «Нова країна», автомобіль є єдиним засобом існування для його родини та жодних тайників в своєму автомобілі не виготовляв.

Судом не дано оцінки запереченням іншого представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4, при вирішенні питання про накладення стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, не враховано особу ОСОБА_2, що «таке стягнення може відобразитися на його сімї» і не буде відповідати принципу індивідуалізації покарання.

Також зазначає, що протокол про порушення митних правил щодо ОСОБА_2 складено з порушеннями, оскільки йому не розяснено право користуватися правовою допомогою, не розяснено ст.268 КУпАП, право на компроміс, передбачене ч.5 ст.494 МК України, в протоколі відображено лише одного свідка.

Заслухавши представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги його довірителя, представника митниці ОСОБА_1, який просив залишити без змін оскаржене ОСОБА_2 рішення судді, як законне та обґрунтоване,дослідивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що вказана апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Складений щодо ОСОБА_2 протокол про порушення митних правил від 28.01.2016 № 0156/30502/16 (а.с. 1-5) відповідає вимогам ст.494 МК України, зокрема містить дату і місце його складення; посаду, прізвище, імя, по батькові посадової особи, яка склала протокол; необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил; місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу, інші необхідні для вирішення справи відомості.

Дійсно, як про це зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_2, протокол підписаний лише одним свідком ОСОБА_5 у відповідній його графі (а.с.2, абз.4) та містить незаповнену графу для свідка № 2.

Однак, пунктом 6 ч.2 ст.494 МК України передбачено необхідність зазначення у протоколі свідків виключно у випадку, якщо такі є та не містить вимоги про необхідність зазначення у протоколі не менше двох свідків.

Про наявність під час провадження даної справи про порушення митних правил ще інших свідків, окрім ОСОБА_5, ОСОБА_2 не повідомив (в справі наявні лише письмові пояснення одного вказаного вище свідка а.13), а тому його доводи в цій частині апеляційної скарги є необґрунтовані.

Спростовуються й доводи ОСОБА_2 про те, що йому не розяснено його права, в тому числі й на правову допомогу та на можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу.

Такі права ОСОБА_2 детально і з посиланням на норму закону розяснено субєктом складання протоколу ОСОБА_6 у письмовій формі, що стверджується підписом ОСОБА_2 у відповідній графі протоколу (а.с.2, абз.1).

Доводи ОСОБА_2 про те, що судом не дано оцінки запереченням іншого його представника, адвоката ОСОБА_4, є неприйнятними з огляду на відсутність таких заперечень в матеріалах справи. На розгляді справи в суді першої інстанції зі сторони захисту був присутній лише представник ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_3 (а.с. 63-66).

Апеляційний суд визнає підтвердженою матеріалами справи обставину, що у вказаних вище діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників).

Так, відповідно до п.53 ст.4 МК України спеціально виготовлене сховище (тайник) сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

В даному випадку, враховуючи встановлені місцевим судом зазначені вище обставини переміщення через митний кордон України вказаних вище товарів, останні виявлені працівниками органу доходів і зборів у пустотілому просторі транспортного засобу в стелі, яка напередодні піддавалася розбиранню, монтажу, що у письмових поясненнях не заперечував ОСОБА_2 (а.с.9 зворот), а отже така ніша була спеціально ним пристосована як тайник для незаконного переміщення товарів через митний кордон України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненому ґрунтується на досліджених ним доказах: вказаному вище протоколі про порушення митних правил, акті про проведення огляду товарів, транспортнрх засобів, письмовому поясненні ОСОБА_2 органу доходів та зборів, які повністю підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_2 вказаного правопорушення (а.с.7-8,9).

Отже, оскаржена постанова судді щодо ОСОБА_2 винесена з дотриманням норм процесуального та матеріального права після повного дослідження судом усіх фактичних обставин справи та доказів, надання оцінки останнім. Даних про те, що місцевий суд розглянув справу неупереджено та необєктивно, про що йдеться в апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено, такі доводи матеріалами справи не підтверджуються, а тому і підстав для скасування оскарженої постанови з прийняттям нового рішення, в тому числі й в порядку п.1 ст.247 КУпАП немає.

Не вбачає апеляційний суд і підстав для застосування у відношенні ОСОБА_2 і правил ст.22 КУпАП, про застосування якої просив під час апеляційного розгляду його представник ОСОБА_3, посилаючись на документи, які позитивно характеризують особу його довірителя.

Так, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить в своїй апеляційній скарзі закрити провадження у справі у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто фактично виправдати її вищевказані дії і закрити провадження у справі з реабілітуючої його особу обставини.

Позиція ж представника ОСОБА_3 в апеляційному суді про можливість закриття провадження у справі з нереабілітуючих особу ОСОБА_2 підстав на підставі ст.22 КУпАП відрізняється від позиції його довірителя та спрямована на погіршення його становища на відміну від того, про яке просить ОСОБА_2 визнати його невинуватим.

Хоча ОСОБА_2 згідно поданих адвокатом ОСОБА_3 документів має позитивну характеристику, а до моменту передачі справи в суд свою вину у вчиненому визнавав, що підтверджується його доводами, викладеними в письмових поясненнях органу доходів і зборів (а.с.9), однак в апеляційній скарзі, що вбачається із заявлених у ній вимог про закриття справи на підставі п.1 ст.247 КУпАП заперечив повністю, як і виготовлення ним у стелі вказаного автомобіля сховища для переміщення через митний кордон України товарів, не вважаючи наведені вище конструктивні порожнини в автомобілі сховищем (а.с.67-73), отже щиро не розкаявся, не зявившись при цьому на розгляд справи ні в суд першої, ні в суд апеляційної інстанції, не повідомивши причин неявки.

На підставі наведеного та керуючись ч.5 ст.529 МК України, ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а винесену щодо нього постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2016 про визнання винуватим та накладення на ОСОБА_2 стягнення за ч.1 ст.483 МК України у виді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил та транспортного засобу, на якому такі переміщувалися з їх приховуванням від митного контролю, а також штрафу в розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя