Справа № 525/611/16-п
Провадження №3/525/199/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2016 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріал, який надійшов від Великобагачанського відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, 09.07.1972

року народження, жительки с. Радивонівка Великобагачанського району Полтавської області

працює на посаді головного бухгалтера

ПАФ «Україна», ідентифікаційний номер НОМЕР_1

за ч.1 ст.163-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

До Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла адміністративна справа відносно ОСОБА_1 про вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП (як вказано у протоколі після виправлення).

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 №42 серія АА №765072 від 10.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_1, будучи головним бухгалтером ПАФ «Україна», порушила строки сплати суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за січень 2016 року по строку сплати 01.03.2016 року відповідно до п.57.1 ст.57 та п.126.1 ст.126 Розділу ІІ ПК України, чим створено недоїмку в сумі 0,90 грн. Вказані дії ОСОБА_1 посадовою особою ДФС кваліфіковані як вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП (а.с.4).

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП в межах обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не визнала у повному обсязі, подала суду письмові заперечення з документами (а.с.а.с.12-20), з яких вбачається, що вона вчасно, 27.02.2016 року згідно платіжного доручення №385 сплатила кошти в сумі 68811 грн. нарахованого податкового зобовязання за січень 2016 року (тобто до 01.03.2016 року); дані кошти знаходились на електронному казначейському рахунку в системі «Електронного адміністрування ПДВ», з якого вказані кошти згідно таблиці 3 додатку 10 спеціальної декларації розподіляються на рівні Державного казначейства України у пропорції: 50%-на спеціальний рахунок господарства, а 50%-до державного бюджету України в рахунок погашення нарахованих податкових зобовязань по спеціальній декларації. ОСОБА_1 також вказала про те, що з невідомих їй причин і не по її вині як головного бухгалтера, кошти в сумі 68811 грн. розподілилися невірно, відповідно, виникла недоїмка в сумі 0,90 грн. Вважає, що дана недоїмка виникла через неправильну роботу системи «Податковий блок» (невірно було розподілено перераховані нею вчасно грошові кошти). Також посилалася на те, що посадовою особою ДФС неправомірно складено відносно неї протокол про адмінправопорушення за ч.1 ст.163-2 КУпАП, оскільки дана стаття не регулює обставин, які виникли у даній справі, а кошти в сумі 68811 грн. було сплачено вчасно (до 01.03.2016 року) та в повному обсязі. Вважає, що є підстави для закриття справи у звязку з відсутністю в її діях складу вищевказаного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, вивчивши та детально проаналізувавши матеріали даної адміністративної справи в їх сукупності приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП і провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП , виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2016 року головним державним інспектором відділу адміністрування ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб Великобагачанського відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_2 було проведено перевірку ПАФ «Україна» з питання порушення правил сплати суми податкового зобовязання та складено Акт №12/16-20-12-01/3773192, з якого вбачається, що за результатами перевірки ПАФ «Україна» встановлено несвоєчасну сплату податкового зобовязання з податку на додану вартість відповідно податкової декларації з податку на додану вартість скороченої № за січень 2016 року (а.с.а.с.2-3).

В подальшому, 10.06.2016 року головним державним інспектором відділу адміністрування ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб Великобагачанського відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_2 на ОСОБА_1-головного бухгалтера ПАФ «Україна» складено протокол про адміністративне правопорушення №42 серія АА №765072 за ч.1 ст.163-2 КУпАП (як було виправлено посадовою особою органу ДФС), з якого вбачається, що ОСОБА_1, головний бухгалтер ПАФ «Україна» порушила строки сплати суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за січень 2016 року по строку сплати 01.03.2016 року відповідно до п.57.1 ст.57 та п.126.1 ст.126 Розділу ІІ ПК України, чим створено недоїмку в сумі 0,90 грн. (а.с.4). У графах даного протоколу особа, щодо якої складено даний протокол ОСОБА_1 заперечила свою вину у вчиненні даного правопорушення, посилаючись на те, що вона у строки (до 01.03.2016 року) та у повному обсязі перерахувала відповідні грошові кошти по податковому зобовязанню, однак не з її вини відповідна сума коштів надійшла до державного бюджету.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до норми ч.2 ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

В цьому контексті, виходячи зі змісту ч.2 ст.61 Конституції України та приписів ст.254 КУпАП суд відмічає, що про те, що початок ініціювання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка виражається спочатку у формі складення щодо особи відповідного протоколу, повинен ґрунтуватися на наявних на час складання протоколу доказах, які підлягають перевірці в ході процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Як доказ вчинення ОСОБА_1 головним бухгалтером ПАФ «Україна» адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вказує висновки, що містяться в Акті №12/16-20-12-01/3772192 перевірки ПАФ «Україна» з питання порушення правил сплати суми податкового зобовязання від 21.04.2016 року, де вказується про те, що за результатами перевірки ПАФ «Україна» встановлено несвоєчасну сплату податкового зобовязання з податку на додану вартість відповідно податкової декларації з податку на додану вартість скороченої № за січень 2016 року (а.с.а.с.2-3).

Заперечуючи проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 посилається на те, що вона у строки та порядку, передбаченому ПК України, здійснила повну сплату нарахованого податкового зобовязання по рядку 13 таблиці 3 додатку 10 спеціальної декларації за січень 2016 року, що підтверджується документально; те, що виникла недоїмка в сумі 0,90 грн. не є її виною, оскільки вищевказані кошти були розподілені відповідною системою невірно (а.с.12).

З досліджених матеріалів справи вбачається, що по таблиці 3 додатку 10 спеціальної декларації за січень 2016 року ПАФ «Україна» (головним бухгалтером) було нараховано податкове зобовязання по рядку 13 в сумі 68811 грн. (а.с.а.с.13-18).

27.02.2016 року згідно платіжного доручення №385 від імені ПАФ «Україна» головним бухгалтером даного підприємства ОСОБА_1 було перераховано кошти в сумі 68811 грн.00 коп. на рахунок казначейства України; призначення платежу оплата ПДВ за січень 2016 року по додатку 10 (інша с/г продукція) спецдекларації (а.с.20).

Згідно ст.11 Податкового кодексу України спеціальні податкові режими встановлюються та застосовуються у випадках і порядку, визначених виключно цим Кодексом; спеціальний податковий режим це система заходів, що визначає особливий порядок оподаткування окремих категорій господарюючих суб'єктів; спеціальний податковий режим може передбачати особливий порядок визначення елементів податку та збору, звільнення від сплати окремих податків та зборів.

Відповідно до положень п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок-це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку; додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобовязаний сплатити суму податкового зобовязання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

Відповідно до п. 203.1 ст.203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (п.203.2 ст.203 ПК України).

Отже, виходячи з встановлених обставин нарахування та сплати податкового зобовязання по рядку 13 таблиці 3 додатку спеціальної декларації за січень 2016 року по ПАФ «Україна» вбачається, що головним бухгалтером ПАФ «Україна» ОСОБА_1 в порядку та строки, передбачені вищевказаними статтями ПК України та відповідно до її посадових обовязків, було здійснено відповідне нарахування податкового зобовязання і в строк до 01.03.2016 року воно було сплачено у визначеній сумі в розмірі 68811 грн., що підтверджується документально (а.с.а.с.13-20). Також, з урахуванням строку сплати відповідного податкового зобовязання (до 01.03.2016 року), сплата ОСОБА_1 вищевказаної суми податкового зобовязання 27.02.2016 року відповідає строкам, встановленим положеннями ст.ст.57,203 ПК України.

Положення ст.209 ПК України визначають спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства. Так, відповідно до п.209.2 ст.209 ПК України позитивна різниця між сумою податкових зобовязань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, визначена: а) за операціями з сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими і технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва) підлягає перерахуванню: до державного бюджету - у розмірі 50 відсотків; на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - субєктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 50 відсотків.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказує на те, що вона, виконавши належним чином свої зобовязання по перерахуванні відповідного податкового зобовязання, пізніше дізналася про те, що кошти в сумі 68811 грн. були системою Податковий блок розподілені не вірно, в результаті чого в рахунок погашення податкових зобовязань по таблиці 3 додатку 10 спеціальної декларації зарахувалося 34405 грн.10 коп. (а потрібно було б 34405 грн.50 коп.), а оскільки одиниці виміру декларації є гривні без копійок, то за рахунок заокруглень повинно б бути 34406 грн.; при цьому, на спеціальний рахунок зарахувалося 34405 грн.90 коп. (по потрібно було, щоб зарахувалося 34405 грн.00 коп.), відповідно, через такий неправильний розподіл (проведений не нею, а відповідною системою), як вказує ОСОБА_1, виникла недоїмка по сплаті податкових зобовязань до бюджету в сумі 0,90 грн., а по сплаті на спецрахунок виникла переплата в сумі 0,90 грн. (а.с.12).

Отже, проаналізувавши положення ст.209 ПК України та те, що ОСОБА_1, як головний бухгалтер ПАФ «Україна» в порядку та строки, встановлені ПК України здійснила 27.02.2016 року (до 01.03.2016 року) сплату визначеного податкового зобовязання в сумі 68811 грн., вбачається, що вона, як головний бухгалтер, в подальшому не є відповідальною за відповідний розподіл сплаченої суми коштів як податкового зобовязання у відповідному процентному відношенні (в даному випадку 50 % - до державного бюджету України та 50 % - на спеціальний рахунок господарства).

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми статті 163-2 КУпАП (за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 посадовою особою ДФС) визначають адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обовязкових платежів).

Згідно п.2 ст.278 КУпАП посадова особа при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинна вирішити, чи правильно складено протокол та інші матеріали про адміністративне правопорушення, крім того, згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення окрім іншого зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; інші відомості необхідні для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 163-2 КУпАП передбачена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обовязкових платежів).

Аналізуючи зміст складеного протоколу про адміністративне правопорушення від 10.06.2016 року, в контексті виконанням положень ст.ст.256,278 КУпАП вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення необхідно було у зрозумілій формі зазначити об'єктивну сторону адміністративного правопорушення, у чому конкретно полягало порушення строків сплати суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за січень 2016 року по строку сплати 01.03.2016 року за умови, що з платіжного доручення ПАФ «Україна» №385 від 27.02.2016 року вбачається, що саме в цей день була сплачена сума коштів 68811 грн.00 коп. як оплата ПДВ за січень 2016 року по додатку 10 (інша с/г продукція) спец декларації; при цьому, банком проведено дану операцію 29.02.2016 року (а.с.20). Також, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №765072 від 10.06.2016 року, з урахуванням вимог ст.256 КУпАП та вищевикладеного, належно та в повній мірі не розкрито суть цього правопорушення та об'єктивної сторони складу вищевказаного правопорушення, а лише зазначено, що ОСОБА_1, будучи головним бухгалтером ПАФ «Україна», порушила строки сплати суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за січень 2016 року по строку сплати 01.03.2016 року відповідно до п.57.1 ст.57 та п.126.1 ст.126 Розділу ІІ ПК України, чим створено недоїмку в сумі 0,90 грн. Вбачається, що формулювання в протоколі (по суті обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення) в такій формі не відображає, в своїй сукупності, всіх ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП, у ньому не викладено, які конкретно протиправні дії чи бездіяльність по порушенню строків сплати суми податкового зобовязання з ПДВ за січень 2016 року по строку до 01.03.2016 року допустила посадова особа-головний бухгалтер ОСОБА_1

В цьому контексті (щодо складання відповідного протоколу) слід зауважити, що відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Також, у Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи №R (2004) 20 щодо судового перегляду адміністративних актів наголошується на тому, що суди повинні мати можливість здійснювати контроль будь-якого порушення закону, включаючи недотримання органом влади процедурних норм і зловживання повноваженнями (принцип 1 Рекомендації). Також, за практикою ЄСПЛ суди мають перевіряти не лише факти перевищення повноважень субєктами влади, а й усувати несправедливість в їх роботі (порушення принципів верховенства права, пропорційності та забезпечення рівноваги інтересів, раціональності, дотримання вимог управлінських процедур, права особи на взяття участі в ухваленні рішення щодо неї тощо).

Отже, системний аналіз наявних у справі доказів, який проведений судом з позиції виконання вимог ст.ст.252,278,280 КУпАП, з урахуванням аналізу елементів та ознак обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП та положень ст.ст.11,46,57,203,209 ПК України, а також того, що складений протокол про адміністративне правопорушення не в повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а також виходячи з суті та юридичного змісту ч.2 ст.61 Конституції України вбачається, що в діях головного бухгалтера ПАФ «Україна» ОСОБА_1 не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП в межах обґрунтувань та доводів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення №42 від 10.06.2016 року серія АА №765072 (тобто за обставин, що викладені як фабула в даному протоколі).

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин адміністративне провадження відносно гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП належить закрити в звязку з відсутністю в його діях складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8,19,61 Конституції України, ст.ст.11,46,57,203,209 ПК України, п.1 ст.247, ст.ст.7,9,251,252,278,280,283,284,289,294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі №525/611/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП закрити в звязку з відсутністю в її діях складу даного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя