АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Зазначеною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді, 10 травня 2016 року о 03 год. 30 хв., ОСОБА_2 в м. Києві по вул. Малиновського, 13, керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, унаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим порушив п. 12.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі-Правил), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Крім того, 10 травня 2016 року о 03 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 у м. Києві по вул. Малиновського, 13, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різким запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів, порушенням мови, вираженим тремтінням пальців рук. Від огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Не погоджуючись з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову в частині накладення на нього стягнення за ч. 1 ст. 130 КпАП України змінити, та застосувати у відношенні до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначав, що при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суддя місцевого суду не врахував усі характеризуючі особу дані та обставини, що пом'якшують відповідальність, зокрема щире каяття та визнання вини. Зазначав, що транспортний засіб є його джерелом заробітку та позбавлення права керування транспортним засобом призведе до втрати роботи, що поставить його в скрутне матеріальне становище. Не врахувавши вказані обставини, суддя місцевого суду помилково прийшов до висновку про застосування занадто суворого покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що вживав алкоголь після вчинення дорожньо-транспортної пригоди - наїзду на металеву перешкоду, та не заперечував факт відмови у проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, згідно ч. 7 ст. 294 КпАП України, не перевіряється, оскільки такий висновок не оспорюється апелянтом.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, доведений наявними у справі доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано об'єктивну оцінку.

Ккрім того, ОСОБА_2 в судовому засіданні під час апеляційного розглядуне заперечував факт своєї відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, висновок судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, за наведених у постанові обставин є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим, обґрунтованими є посилання ОСОБА_2 на те, що під час вирішення питання про накладення на нього адміністративного стягнення суддею місцевого суду не було враховано вимоги ст. 33 КпАП України.

Згідно вимог частини другої ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КпАП України, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Проте суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 зазначених вимог закону в повному обсязі дотримано не було.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявності в санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України альтернативного більш м'якого виду стягнення у виді штрафу, суддя місцевого суду в постанові не зазначив, чи має вчинене ним правопорушення ознаки повторного або грубого та в чому вони полягають, не перевірив та не врахував належним чином даних про особу апелянта.

В матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності. Негативних наслідків від вчинення апелянтом адміністративного правопорушення не настало. Обставин, які обтяжують відповідальність по справі не встановлено.

Разом з тим, як убачається з долучених до апеляційної скарги та наданих в суді апеляційної інстанції документів, ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 18 ). Крім того, як пояснив апелянт, автомобіль використовується ним в роботі, та позбавлення права керування транспортними засобами призведе до позбавлення його єдиного джерела доходів, що в свою чергу поставить його родину в скрутне матеріальне становище.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку про необхідність зміни постанови суду першої інстанції в частині накладеного на ОСОБА_2адміністративного стягнення на штраф в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за видом є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, внаслідок суворості.

Згідно ч. 2 ст. 36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова судді місцевого суду в частині накладення на нього виду адміністративного стягнення - зміні.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, накласти у відповідності до ч. 2 ст. 36 КпАП України на ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 (нуль) копійок, на користь держави.

У решті постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва МельникВ.В.