АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року, якою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно постанови судді ОСОБА_3 02 квітня 2016 року о 02-25 год. по вул. Малиновського в м. Києві керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер». Результати тесту 1.5 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій порушує питання про зміну постанови Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року в частині накладеного стягнення, а саме - з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

Крім того, ОСОБА_3 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що порушив його з поважних причин. Так, зазначає, що подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням. Однак, суд, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, розглянув справу у його відсутність. ОСОБА_3 пояснює, що отримав постанову суду 28 травня 2016 року, після чого подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що суд першої інстанції наклав на нього стягнення, яке не відповідає вимогам ст. 33 КУпАП. Наполягає на тому, що вчинив адміністративне правопорушення вперше, за місцем роботи характеризується позитивно, автомобіль використовує у робочих цілях, є єдиним способом заробітку, позбавлення права керування поставить його та його сім'ю в скрутне становище.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне

_____________________________________

Справа № 33/796/860/2016 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Головуючий суддя у 1-й інстанції: Тітов М.Ю.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.

правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, за наявності клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв'язку з його перебуванням за межами України, про що надано підтвердження, безпідставно розглянув справу у його відсутність.

Висновок суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, та апелянтом не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтовананості накладеного адміністративного стягнення заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлені альтернативні види адміністративних стягнень: штраф, позбавлення права керування транспортними засобами, адміністративний арешт, тобто за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння до винної особи може бути застосоване одне з цих стягнень.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, викладеними у ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

У разі, коли санкцією закону передбачені альтернативні види адміністративних стягнень, у постанові судді мають бути наведені мотиви, якими керувався суддя, обираючи той чи інший вид стягнення.

Так, відповідно до вимог ст. 30 КУпАП позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, у тому числі права керування транспортними засобами застосовується за грубе, повторне або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, суд має врахувати конкретні обставини справи та вимоги ст. 30 КУпАП.

Із оскарженої постанови суду вбачається, що суд при визначенні виду адміністративного стягнення вимоги ст.ст. 30, 32 КУпАП не виконав та не виклав в оскарженій постанові мотивів, якими керувався, накладаючи на особу адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В апеляційному суді ОСОБА_3 пояснив, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, що його робота пов'язана з постійним використанням автомобіля, а тому наявність права керування транспортними засобами є для нього об'єктивно необхідною.

Наголошує, що суд не врахував, що дане порушення не є грубим, повторним або систематичним.

Крім цього, апелянт повністю визнає свою вину, щиро розкаюється у вчиненому.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

При здійсненні органами і посадовими особами провадження у справах про адміністративні правопорушення важливим є такий вплив на правопорушника, що викликає у людини бажання додержуватись законів, бути законослухняним громадянином, що сприятиме зміцненню законності.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що для вирішення справи в точній відповідності з законом та з метою досягнення цілі запобігання вчинення адміністративного правопорушення у майбутньому, достатнім та співмірним стягненням буде накладення на ОСОБА_3 штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року необхідно змінити в частині накладеного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік на штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року, якою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, змінити в частині накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті постанову судді районного суду залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.М. Сітайло