Апеляційний суд Житомирської області
Справа №281/129/16-п Головуючий у 1-й інст. Бичківська К. Г.
Категорія ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП Доповідач Мельничук Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року суддя Апеляційного суду Житомирської області Мельничук Н.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 281/129/16-п за участю ОСОБА_1, захисника, прокурорів Гнідого І.А., Корби Ю.А. за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 02 червня 2016 року, якою

ОСОБА_1, 1983 року квітня місяця 12 числа народження, непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, має на утриманні малолітню дитину, до адмінвідповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 275,60 гривень,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, ОСОБА_1, будучи депутатом 6-го скликання Путиловицької сільської ради Лугинського району Житомирської області, 06.05.2015 року в адміністративному приміщенні Путиловицької сільської ради, при прийнятті сесією сільської ради рішення про надання йому (ОСОБА_1В.) дозволу на складання проекту землеустрою по відведенню у власність земельної ділянки в с. Путиловичі по вул. Шевченка, 56-в площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд умисно, з корисливих мотивів не утримався від голосування та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто особисто взяв участь у засіданні сесії та голосуванні за прийняття вказаного рішення, не повідомивши сесію зазначеної сільської ради про наявність реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції».

Внаслідок цього, рішенням сесії Путиловицької сільської ради від 06.05.2015 № 236 ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою по відведенню у власність земельної ділянки в с. Путиловичі по вул. Шевченка, 56-в площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд з подальшою передачею у власність.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати і закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та винесена з істотним порушенням вимог матеріального та процесуального законодавства.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в його діях складу корупційних адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин справи, а ґрунтується на неналежних доказах та припущеннях.

Вказує на відсутність даних, які б достовірно свідчили про наявність у ОСОБА_1 особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання ним своїх посадових обов'язків; про спонукання депутатів Путиловицької сільської ради до голосування за рішення на користь ОСОБА_1.

Посилається на невідповідність протоколів №1 та №2 про адміністративні правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у них не зазначена дата виявлення правопорушення та прізвища, адреси свідків скоєння правопорушення, місця складання протоколу, не повністю вказано дані про правопорушника.

Вважає, що твердження у протоколах про адміністративні правопорушення № 1 та 2 про час виявлення правопорушення - 3 березня 2016 року ґрунтуються на припущеннях та не підтверджується самими матеріалами адміністративного провадження, так як запит до Путиловицької сільської ради, який є в матеріалах провадження, сам по собі не може бути підтвердженням факту виявлення правопорушення, оскільки докази подання такої заяви до Путиловицької сільради відсутні, як відсутні і докази проведення перевірки Коростенською місцевою прокуратурою.

Також зазначає, що судом першої інстанції клопотання про повернення протоколів про адміністративне правопорушення на доопрацювання не було розглянуто, а уже під час розгляду справи по суті відмовлено у його задоволенні без наведення аргументів, посилання на Закон та незважаючи на очевидні порушення вимог ст. 256 КУпАП та вимоги постанови самого Лугинського районного суду Житомирської області від 31.03.2016 року про повернення протоколів на доопрацювання.

Тому, вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення № 1 та № 2 за ч. 1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП від 16 травня 2016 року, складені першим заступником керівника Коростенської місцевої прокуратури, молодшим радником юстиції ОСОБА_2 не можуть визнаватися належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень у зв'язку з їх невідповідністю ст. 256 КУпАП.

Судом не взято до уваги свідчення свідків ОСОБА_3 - голови Путиловицької сільської ради та ОСОБА_4 депутата Путиловицької сільської ради, які у судовому засіданні підтвердили, що перед голосування за питання ОСОБА_1. останній запитав у депутатів чи має він право особисто голосування за питання, що стосується його особисто, що виключає умисел, приховування від депутатів будь-якої інформації.

Крім того, вказує, що суд залишив без належної оцінки той факт, що усі депутати Путиловицької сільської ради, які брали участь у голосуванні 06.05.2015 року за рішення Путиловицької сільської ради Лугинського району "Про надання дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки вказали, що всім було достеменно відомо, що вказане питання стосується надання згоди на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1, який був на той час депутатом Путиловицької сільської ради Лугинського району.

Вказує, що судом не були зясовані в повному обсязі всі обставини справи, а саме не було допитано як свідка секретаря Путиловицької сільської ради ОСОБА_5 з приводу відсутності у протоколі сесії про те, що ОСОБА_1 запитував, чи має він право голосувати як депутат за питання, яке стосується його особисто.

Посилається на порушення судом права на захист, оскільки ОСОБА_1 та його захисник повісткою були викликані для розгляду справи на 02.06.2016 року на 10.00 годину. У вказаний час судове засідання не проводилось, у зв'язку з перебуванням судді Бичківської К.Г. у нарадчій кімнаті по іншій справі, тому ОСОБА_1 запросили по телефону для розгляду справи на 17.00 годину і розглянули справу без участі захисника, який не був повідомлений про розгляд належним чином.

Таким чином, вважає доведеною наявність упередженості суду, його необєктивності, оскільки судом було порушено право на захист, не було допитано свідків, викликаних за рішенням суду, прокурором не було не усунено порушень, викладених в постанові судді про повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання, не взято судом до уваги показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 даних в судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 запитував на сесії, чи може він голосувати за своє рішення, а також не врахування судом письмових доказів та письмових пояснень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про законність і обґрунтованість постанови суду, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд 1-ї інстанції всебічно, повно та об'єктивно з'ясував всі обставини справи, дав їм належну оцінку і обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Як убачається зі змісту диспозицій ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, відповідальність у даному випадку наступає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках і порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинення відповідною особою певних дій чи прийняття рішень за таких умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій пі час виконання вказаних повноважень.

Згідно вимог ч.2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Згідно матеріалів справи та протоколів про адміністративне правопорушення № № 1,2 від 16.05.2016 року, складених відносно ОСОБА_1, останній, будучи депутатом сільської ради, письмово звернувся із заявою до Путилівської сільської ради про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою по відведенню у власність земельної ділянки в с. Путиловичі по вул.. Шевченка, 56-в площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

ОСОБА_1, не тільки не повідомив депутатів про конфлікт інтересів, а й сам приймав участь у голосуванні за рішення № 236 від 06.05.2015 року про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою по відведенню у власність земельної ділянки площею 0,25 га до будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Путиловичі по вул..Шевченка, 56-в, що перебуває у його користуванні.

Тому, доводи ОСОБА_1, викладені в його апеляційній скарзі, зокрема про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та його рішення не відповідає вимогам закону є необґрунтованими.

Винуватість його у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується протоколами № № 1,2 про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП від 16.05.2016, протоколом та рішенням 53 сесії 6 скликання Путилівської сільської ради, заявою ОСОБА_1. від 06.05.2015, поясненнями ОСОБА_8, ОСОБА_6 від 09.03.2016 та поясненнями ОСОБА_3 від 10.03.2016.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на порушення права на захист ОСОБА_1 із-за відсутності в останньому судовому засіданні захисника, оскільки, як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 не заявляв клопотання про неможливість закінчення слухання справи без його захисника, який був присутнім в інших судових засіданнях та заява від захисника про відкладення слухання справи до суду 1-ї інстанції не надходила.

Протоколи про адміністративні правопорушення № 1 та 2 за ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП від 16 травня 2016 року, складені першим заступником керівника Коростенської місцевої прокуратури, молодшим радником юстиції ОСОБА_2 є належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень у зв'язку з їх відповідністю ст. 256 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність, в складених протоколах, повністю імені, по-батькові особи, яка складала протоколи, не вказані адреса свідків, не зазначені всі дані про правопорушника , заслуговують на увагу, але не є підставою для скасування рішення суду.

Щодо дати проведення Коростенською місцевою прокуратурою перевірки в Путиловицькій сільській раді, то з матеріалів справи встановлено, що вона почалась 03 березня 2016 року, оскільки судом було досліджено лист Путиловицької сільської ради від 27.05.2016 року, і продовжувалась, так як пояснення відбирались у свідків 09,10.03.2016 року ( а.с.79-82), а протокол № 1 про вчинення адмінправопорушення було складено 17 березня 2016 (а.с.58-59). Суд у постанові зазначив чому він не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо його голосування на сесії, оскільки у протоколі сесії це не зазначено і зауваження на нього не поступали.

Разом з тим, з урахуванням фактичних обставин справи, характеру вчиненого адміністративного правопорушення та відсутності будь-яких негативних наслідків, та з врахуванням того, що його діями не було спричинено істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом, рішення Путиловицької сільської ради від 06.05.2015 ним не використано, апеляційний суд вважає за можливе застосувати ст. 22 КУпАП та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчинених адміністративних правопорушень, обмежившись усним зауваженням.

Суд 1-ї інстанції при накладені стягнення на винного не в повній мірі врахував дані про особу його, який ніде не працює, є потерпілим від аварії на ЧАЄС, має на утриманні малолітню дитину, вперше притягається до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується, відсутність роз?яснювальної роботи щодо застосування законів серед депутатів цієї сільської ради.

Керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_1 змінити.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП за малозначністю вчинених адміністративних правопорушень, обмежившись усним зауваженням. У решті постанову суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: