Провадження по справі № 3/752/26/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08.07.2016 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Дроздова Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції ГУ НП у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, українця, працюючого логістом у ТОВ «Саілєнс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 124 КУпАП, -

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1№ 877048 від 19.11.2015 р., водій ОСОБА_1, 29.08.2013 р. о 16-05 год., у м. Києві на Південному шляхопроводі, керуючи автомобілем НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надав переваги автомобілю, який рухався праворуч, внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем «Мерседес» д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, надавши ряд письмових клопотань та пояснень (т. 2 а.с. 28-30), згідно яких слідує, що 29.08.2013 р. відбулася ДТП за участю т.з «Хюндай» д.н. НОМЕР_3, що знаходився під його керуванням та т.з. «Мерседес» д.н. НОМЕР_4, що знаходився під керуванням водія ОСОБА_2 На місце ДТП було викликано співробітників ДАІ, що склали протокол на водія ОСОБА_2, оскільки той порушив п.п. 10.1, 10.3 ПДР, вина якого підтверджується протоколом відносно ОСОБА_2, схемою ДТП, поясненнями сторін. Матеріали були направлені до Голосіївського районного суду м. Києва, який постановою від 27.12.2013 р. звільнив ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП. 31.03.2015 р. Апеляційним судом м. Києва було винесено постанову, якою відновлено справу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 та призначену по даній справі комплексну автотехнічну та транспортнотрасологічну експертизу, яку доручено провести експертам Львівського НДІСЕ. На підставі висновку № 1820 комісійної транспортнотрасологічної експертизи від 01.07.2015 р. та висновку № 1376 комісійної судової автотехнічної експертизи від 02.07.2015 р. Апеляційний суд залишив без змін постанову Голосіївського районного суду м. Києва. Вважає, що ці судові експертизи спотворені та не відповідають дійсності. Суть обох версій ДТП зводиться до того - хто з водіїв здійснював маневр, а хто рухався в межах своєї смуги. Вважає, що експертами спотворені його пояснення, та вони, всупереч тому, що їм були надані в розпорядження усі матеріали спотворюють його пояснення, що призводить до завідомо неправдивого висновку. Так, комісією навіть не розглядається варіант маневрування автомобіля «Мерседес» ліворуч, на що вказує водій ОСОБА_1, а відкидається надуманими і непереконливими мотивами. При аналізі поведінки його автомобіля після первинного зіткнення з автомобілем «Мерседес» наявність пошкодження лівого борту його авто, внаслідок контактування з металевим відбійником, як підтвердження його версії ДТП - не береться до уваги. Дані всіх експертиз стверджують, що трасологічними методами встановити взаємне розміщення автомобілів відносно елементів дороги в момент первинного контакту неможливо, а обидві автотехнічні експертизи взяли в свою основу не правильно трактовані вхідні дані, що призвело до невірних висновків. А тому, на підставі ст.ст. 247, 251, 268, 280, 284 КУпАП просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо нього у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 надав доповнення (т. 2 а.с. 63-65), які містять заперечення на надані відповіді експертів Львівського НДІСЕ на поставлені ОСОБА_1 до них питання. Вважав, що на питання 1 та 2 експерти не дали відповіді по суті питання, на питання 3 дали відповідь, яка свідчить про упереджене ставлення експертів до аналізу даного ДТП, на питання 4 експертам не вдалось встановити трасологічними методами взаємне розміщення автомобілів відносно елементів дороги та хто саме здійснив маневр, на питання 5 дали відповідь, яка беззаперечно свідчить про упереджене ставлення експертів при проведенні експертизи. По висновку № 1376 від 02.07.2015 р. на питання 2 та 3 експерти наполягають, що сумнівів і подвійних трактувань щодо відстані у 2 метри від переднього бамперу «Хюндай» до заднього бамперу «Мерседес» у них не було, але у своєму висновку на стор. 5 фразу «пів корпуса» вони трактують так само як у висновку 451/о від 27.12.2013 р., що і було причиною призначення експертизи у Львівському НДІСЕ. Вважає, що відсутність відповідей ставить під сумнів правильність аналізу його версії ДТП, що експерти трактують одні і ті самі пояснення обох учасників ДТП по різному, що мало місце відверте викривлення вихідних даних. Також, вважає, що ОСОБА_2 працюючи помічником директора Київського НДІСЕ мав можливість використовуючи службове становище чинити вплив на проведення експертиз.

Потерпілим ОСОБА_2 надані пояснення та додаткові письмові пояснення (т. 2 а.с. 67-70) відповідно до яких особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечує та наголошує, що зіткнення сталось на лівій смузі руху, у якій той рухався, внаслідок здійснення ОСОБА_2 несподіваного маневру в його смугу руху, незважаючи на те, що висновком комісійної транспортно-трасологічної експертизи № 1820 від 01.07.2015 р., проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, його версію розвитку механізму дорожньо-транспортної пригоди визнано технічно неспроможною. Так, 29.08.2013 р. він рухався по Південному шляхопроводу в напрямку пр.-та Бажана з боку вул. Саперно-Слобідської в середній смузі руху зі швидкістю біля 50 км/год. З огляду на те, що попереду його автомобіля виникла перешкода, він пригальмував, і в цей час відчув удар в ліву задню частину автомобіля, після чого його викинуло у праву сторону дороги, де він зіткнувся з відбійником дорожньої смуги. З огляду на погодні умови та мокрий асфальт, після удару з відбійником його розвернуло майже на 180 градусів у протилежну сторону напрямку руху. При розвертанні відбулось повторне зіткнення його автомобіля з автомобілем «Хюндай», при цьому удар прийшовся на ліву передню сторону його автомобіля. Після чого, його відкинуло у сторону відбійника у лівій полосі за напрямком руху, після зіткнення з яким зазнала пошкоджень задня права частина його автомобіля. Після останнього удару з відбійником він зупинився у крайній лівій смузі руху. У висновку транспортно-трасологічної експертизи № 1820 зазначено, що з технічної точки зору його пояснення можуть бути спроможними, оскільки в цілому відповідають об'єктивним слідовим даним, зафіксованим на місці події та пошкодженням на автомобілях. Надалі при оцінці відповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам ПДР в межах комплексної судової автотехнічної експертизи № 1376 від 02.07.2015 р., проведеної Львівським НДІСЕ, експерти виходили з його версії подій, яка є технічно спроможною, і встановили, що водій ОСОБА_1 здійснив перестроювання із лівої смуги у середню, де і відбулось зіткнення, чим порушив п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху.

Що стосується питань поставлених ОСОБА_1 до експертів Львівського НДІСЕ та відповідей на них, зазначив, що на вказані питання експертами були надані обґрунтовані відповіді з урахуванням результатів досліджень, проведених у процесі здійснення експертизи та описаних у дослідницькій частині висновків, і щодо отримання автомобілем «Мерседес» обертової складової проти руху годинникової стрілки, і щодо контактування його автомобіля з відбійником. Зокрема зауважив, що той факт, що експертам не вдалось трасологічними методами встановити взаємне розміщення автомобілів відносно елементів дороги та хто саме здійснив маневр в сусідню смугу руху, не свідчить про неможливість встановлення технічної спроможності версій обох водіїв іншими методами,застосованими в ході експертного дослідження. Враховуючи, що версії учасників ДТП є протилежними, оскільки він стверджує, що маневр здійснив ОСОБА_1, а ОСОБА_1 стверджує навпаки, оцінка версій з точки зору їх технічної спроможності дає можливість встановити, хто саме здійснив маневр і в яку смугу руху. При визнанні версії ОСОБА_1 технічно неспроможною, експерти виходили з того, що у дорожній ситуації, описаній ОСОБА_1, транспортні засоби, мали б контактувати з лівим відбійником: автомобіль «Хюндай» - лівою частиною передка, а автомобіль «Мерседес» - лівою частиною передка з наступним контактуванням передньою частиною та правою частиною передка, проте на частинах і деталях передка його автомобіля відсутні будь-які ознаки контактування з перешкодою по типу металевого відбійника. Враховуючи, що такий висновок експертів ґрунтувався на об'єктивних даних, вважає, що будь-яка упередженість експертів з цього питання відсутня.

Наголосив, що ОСОБА_1 неодноразово змінював свої показання щодо початкового положення автомобілів. Так, у своїх поясненнях, наданих одразу після ДТП 29.08.2013 р., ОСОБА_1 зазначив, що відстані між автомобілями «Мерседес» та «Хюндай» майже не було. Маневр було виконано автомобілем, що знаходився справа від нього приблизно на пів корпуса попереду. За таких обставин висновком експерта № 415/ат версію ОСОБА_1 було визнано технічно неспроможною. Надалі, у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 змінює свої показання і прямо зазначає, що між переднім бампером автомобіля «Хюндай» і заднім бампером автомобіля «Мерседес» в момент маневрування останнього була відстань у 2 метри. Вказана відстань була використана експертами Лвівського НДІСЕ при проведенні досліджень, і за таких обставин версія ОСОБА_1 була також визнана технічно неспроможною. Вважає, що зміна показань ОСОБА_1 свідчить лише про його намагання уникнути відповідальності і ввести суд в оману. Так, під час первинного розгляду справи ним було запрошено свідка ДТП ОСОБА_3, до показань якого суд апеляційної інстанції поставився критично, оскільки вони не відповідали обставинам справи і спростовувались проведеними по справі експертизами.

Зауваження ОСОБА_1 щодо його можливого впливу на проведення судових експертиз з огляду на його службове становище є абсолютно голослівними і безпідставними. ОСОБА_1 з метою уникнення сумнівів у достовірності результатів експертизи, проведення якої було доручено Голосіївським районним судом м. Києва КНДІСЕ, ним було подано клопотання про зміну експертної установи, в результаті чого експертиза проводилась науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУ МВС України в м. Києві. Жодного впливу на діяльність експертів з проведення експертних досліджень у експертних установах він не мав і не має.

Також просив суд врахувати, що відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва, залишеної без змін постановою Апеляційного суду м. Києва, він визнаний невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. а тому винуватим у вчиненні вказаної ДТП є інший її учасник - ОСОБА_1

Вислухавши пояснення учасників ДТП, та дослідивши матеріали справи, вважаю необхідним визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП, на підставі наступного.

Відповідно до п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі на яку він має намір перестроїтись. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен датидорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, серед інших, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 247 КУпАП серед іншого, обставинами, що виключають провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності є закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 294 КУпАП встановлено, що постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Так, Апеляційним судом м. Києва постановою від 18.08.2015 р. рішення Голосіївського районного суду м. Києва про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

У своєму законному, вмотивованому та обґрунтованому рішенні за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1, апеляційний суд встановив відсутність порушень вимог ПДР України у діях водія ОСОБА_2, дав оцінку показам свідка ОСОБА_3, які суперечили матеріалам, а сам свідок з'явився лише на стадії Апеляційного розгляду та є знайомим ОСОБА_1, навчався із ним у школі, показам ОСОБА_1, їх зміні та невідповідності висновкам комісійних транспортнотрасологічної та автотехнічної експертиз, які були призначені апеляційним судом з метою встановлення відповідностей дій учасників ДТП вимогам Правил дорожнього руху та усунення протиріч у показаннях водіїв, а також усунення протиріч між висновком експерта № 451/ат від 27.12.2013 р. та експертним дослідженням № 004-02/14 від 11.02.2013 р.. Згідно висновків яких, пояснення водія ОСОБА_1 щодо обставин, які передували зіткненню транспортних засобів неспроможні з технічної точки зору. Підстав, які свідчили про технічну неспроможність пояснень водія ОСОБА_2 щодо обставин, які передували зіткненню транспортних засобів, не вбачається.

Тому, у дорожній ситуації, яка вбачається відповідно до показів водія ОСОБА_2, водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_1, маючи намір перестроїтись із крайньої лівої смуги у середню, повинен був відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху перед перестроюванням переконатися, що це буде безпечним, та дати дорогу автомобілю «Мерседес Е-430», який рухався по середній смузі. У такій дорожній ситуації водій автомобіля «Мерседес Е-430» ОСОБА_2, діючи відповідно до вимог п. 12.3 ПДР, повинен був з моменту, коли він був об'єктивно спроможний виявити небезпеку для руху, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

У дорожній ситуації, яка вбачається відповідно до показів водія ОСОБА_2, водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_1, який при перестроюванні не дав дороги автомобілю «Мерседес Е-430», не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. У такій дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Мерседес Е-430» ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР, оскільки первинне контактування відбулося із задньою частиною автомобіля «Мерседес Е-430».

У дорожній ситуації, яка вбачається відповідно до показів водія ОСОБА_2, причиною ДТП, з технічної точки зору, стали дії водія автомобіля «Хюндай» ОСОБА_1, який при перестроюванні у середню смугу не дав дороги автомобілю «Мерседес Е-430», що рухався по ній.

За таких обставин, суд не приймає до уваги покази ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні ДТП та доводи про наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, оскільки вони є безпідставними та такими, що спростовуються показами потерпілого, які є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються із іншими матеріалами справи, такими як: письмові пояснення учасників, комісійні висновки експертиз, експертні дослідження, тощо.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден, щодо судової експертизи, згідно із висновком якої апеляційний суд прийняв рішення, розпочато кримінальне провадження, дані внесені до ЄРДР.

Разом із тим, незважаючи на таке твердження та те, що з моменту складення протоколу пройшло майже сім місяців, ОСОБА_1 не надав жодного доказу на підтвердження цього, та своїх припущень щодо того, що експертиза проведена експертами Львівського НДІСЕ була незаконною, необґрунтованою, проведеною під тиском ОСОБА_2, та на підставі викривлених вихідних даних.

Враховуючи викладене, вважаю, що саме порушення п.п. 10.1, 10.3 ПДР України з боку водія ОСОБА_1 знаходиться у причинно-наслідковому зв'язку із виникненням ДТП, що мала місце 29.08.2013 р. на Південному шляхопроводі у м. Києві за участю автомобілів «Хюндай» та «Мерседес», тому необхідно його притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та враховуючи, що строк накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП сплив, на підставі ст. 247 п.7 КУпАП закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 283 - 285 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя Н.В. Дроздова