Справа № 367/8742/15-п Головуючий у І інстанції Кафтанов В. В.
Провадження № 33/780/144/16 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 252 13.06.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2016 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю прокурора Возняковського Т.П., правопорушника ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1, не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн., стягнуто судовий збір,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 14 серпня 2015 року в приміщенні Коцюбинської селищної ради за адресою: смт. Коцюбинське, вул. Доківська, 2, відбулася 38 сесія 6-го скликання Коцюбинської селищної ради, на якій голосуванням депутатського складу (відповідно до протоколу сесії, участь у роботі сесії приймали 19 депутатів) прийняті рішення № 890 «Про дозвіл на виконання проекту відводу земельної ділянки площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування безкоштовної стоянки транспортних засобів, розташованої по АДРЕСА_2 підприємцю ОСОБА_3» та рішення № 897 «Про дозвіл підприємцю ОСОБА_3 на розробку проекту відводу земельної ділянки для зміни цільового призначення в АДРЕСА_2».

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді голови Коцюбинської селищної ради Київської області, приймав участь поряд з присутніми 19 депутатами у роботі 38 сесії 6-го скликання Коцюбинської селищної ради 14 серпня 2015 року.

Відповідно до інформації відділу державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області № 1273/03.1-27 від 15 вересня 2015 року встановлено, що згідно з актовим записом про шлюб № 58 від 10 жовтня 2003 року ОСОБА_3 укладено шлюб з ОСОБА_4, яка в результаті набула прізвище ОСОБА_3. Разом з цим, відповідно до запису акту про народження № 68 від 04 червня 1984 року батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_1

Таким чином існує родинний зв'язок між чоловіком ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та ОСОБА_1, тобто ОСОБА_3 є зятем голові Коцюбинської селищної ради ОСОБА_1

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» близькі особи - особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта.

Згідно ч. 1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Згідно ч. 2 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у разі неможливості здійснення селищним головою своїх повноважень, то повноваження селищного голови здійснює секретар відповідної селищної ради.

Згідно ч. ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умови неповідомлення особою та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Визначення змісту поняття «конфлікт інтересів» має значення для правильного застосування положень ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобіганню та урегулюванню конфлікту інтересів.

Зміст цього поняття визначають такі дві обов'язкові ознаки:

-конфлікт інтересів - це суперечність між особистими інтересами та її службовими повноваженнями;

-наявність такої суперечності може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному.

Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування зобов'язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів, (ч. 1 ст. 28 Закону).

Всупереч вищевказаних норм Закону, ОСОБА_1 не повідомив сесію селищної ради про наявність в нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішень сесії № 890 «Про дозвіл на виконання проекту відводу земельної ділянки площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування безкоштовної стоянки транспортних засобів, розташованої по АДРЕСА_2 підприємцю ОСОБА_3» та рішення сесії № 897 «Про дозвіл підприємцю ОСОБА_3 на розробку проекту відводу земельної ділянки для зміни цільового призначення в АДРЕСА_2».

Вказане підтверджується протоколом № 38 пленарного засідання 38 -ї сесії 6-го скликання Коцюбинської селищної ради від 14 серпня 2015 року, відповідно до якого будь-які заяви та повідомлення з даного приводу від ОСОБА_1 не надходили, відповідно вказане питання сесією не розглядалось. Крім того, ОСОБА_1 прийняв участь в голосуванні з зазначеного вище питання, і хоча утримався під час голосування, однак, враховуючи наявність у неї реального конфлікту інтересів повинен був не приймати участь у голосуванні, однак цього не зробив. Також, в подальшому ОСОБА_1 підписав та скріпив печаткою Протокол №38 та Рішення №№890,897, тобто прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів та в порушення вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2016 року скасувати та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що при розгляді протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не дотримався вимог закону, а саме, вирішуючи питання про винність апелянта у вчиненні адміністративного правопорушення, не врахував законного визначення поняття корупційного правопорушення та корупції, неповно та не об'єктивно з'ясував суть корупційного правопорушення, не врахував конструкційних особливостей його норм, що, на думку апелянта, призвело до постановлення незаконного, невмотивованого та несправедливого рішення. Зокрема зазначає, що про конфлікт інтересів, наявний у ОСОБА_1, міг заявити будь-який інший член колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається; така заява заноситься до протоколу засідання колегіального органу. Натомість, на думку апелянта, відсутність в протоколі №38 пленарного засідання 38-ї сесії 6-го скликання Коцюбинської селищної ради від 14 серпня 2015 року заяви про наявність конфлікту інтересів, не може бути підтвердженням наявності в його діях ознак протиправності. Також ОСОБА_1 звертає увагу на те, що про неповне та ґрунтовне дослідження судом першої інстанції даного питання також вказує той факт, що протоколи про адміністративне правопорушення, на основі яких відкрита дана справа, були складені відносно нього у зв'язку із закриттям кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 14 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, яке було закрите у зв'язку із відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення. Апелянт зазначає, що весь розгляд мав обвинувальний ухил і альтернативні варіанти не розглядались. Окрім того, ОСОБА_1 вказує, що прокурором було залучено як свідка ОСОБА_6, яка була його опонентом на виборах голови Коцюбинської селищної ради Київської області, і яка, в подальшому, була обрана на вказану посаду, тому, на думку апелянта, в даній справі прослідковується безпосередній вплив з метою усунення політичного опонента. Також, на думку ОСОБА_1, судом першої інстанції не взято до уваги, що ст. 172-7 КУпАП передбачає прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів; разом з тим, рішення селищної ради приймалося більшістю присутніх на сесії депутатів, які проголосували «за» прийняття такого рішення; в той час, як голосування особою «проти» або «утримався» не свідчить про прийняття нею рішення, оскільки такий голос не буде додаватися до більшості голосів депутатів, які голосували «за». Таким чином, апелянт вказує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки рішення ним не приймалося особисто, а було затверджено внаслідок виконання своїх професійних обов'язків.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2016 року залишити без задоволення, а постанову - без змін. Позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції діяння ОСОБА_7, на підставі матеріалів справи, були законно кваліфіковані за ст. 172-7 КУпАП. Зокрема, в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1, в порушення вимог ст. ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив сесію селищної ради про наявність в нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення №890 «Про дозвіл на виконання проекту відводу земельної ділянки площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування безкоштовної стоянки транспортних засобів, розташованої по вул. Залізничній у сел. Коцюбинське підприємцю ОСОБА_3» та рішення №897 «Про дозвіл підприємцю ОСОБА_3 на розробку проекту відводу земельної ділянки для зміни цільового призначення у АДРЕСА_2». Також вказує, що ОСОБА_1 не дотримався вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме - не повідомив належним чином колегіальний орган про наявність в нього конфлікту інтересів,тому, на думку прокурора, рішення у справі прийнято судом першої інстанції об'єктивно і на підставі дослідження всіх доказів, наданих сторонами по справі.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган / посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.172 - 7 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення, виконав зазначені вимоги закону.

Правильність такого висновку підтверджується даними протоколів про вчинення корупційного правопорушення № 3 від 18.12.2015 року та № 4 від 18.12.2015 року, які є документами, що офіційно засвідчують факт вчинення неправомірних дій і одним із джерел доказів, письмовими поясненнями ОСОБА_1, з яких убачається, що він ознайомлений з вимогами антикорупційного законодавства, а також копіями документів про родині зв'язки, копією протоколу № 38 селищної ради, копіями рішень № 890 та 897 та іншими матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки він повідомляв депутатів Коцюбинської селищної ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи, зокрема у протоколі 38 сесії відсутні відповідні записи.

Так, відповідальність за частинами першою та другою ст.172 - 7 КУпАП настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки до даної статті, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особи, зазначені у п.1 та п.п. «а, б» п.2 ч.1 ст.4 цього Закону зобов'язані вживати заходів щодо недопущення будь - якого можливого виникнення конфлікту інтересів; невідкладно в письмовій формі повідомити безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.4 цього Закону, суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення є посадові особи місцевого самоврядування.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1, будучи головою Коцюбинської селищної ради Київської області був присутнім на засіданні 38 сесії 6 скликання Коцюбинської селищної ради від 14.08.2015 року, де вирішувалося питання про надання дозволу його зятю ОСОБА_3 на виконання проекту відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування безкоштовної стоянки транспортних засобів, головував під час проведення даної сесії, не повідомив колегіальний орган - депутатів Коцюбинської селищної ради про наявність конфлікту інтересів, а в подальшому підписав та скріпив печаткою Протокол № 38 та Рішення № 890, 897.

За таких обставин, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом не наведено доводів на обґрунтування його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.172 - 7 КУпАП не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції, проаналізувавши докази по справі, дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив зазначене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції закону, за яким його притягнуто до відповідальності з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.33, 34, 36 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з підстав, наведених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст. 172 - 7 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.