Справа № 163/1101/16-п Провадження №33/773/191/16 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст. 471,472 МК України Доповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2016 р. місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П. з участю представника митниці ОСОБА_1, особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Любомльського районного суду від 21 квітня 2016 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В :

Даною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним в порушенні митних правил, передбачених ст.ст.471,472 МК України.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 17.03.2016 слідуючи з ОСОБА_4 в Україну через митний пост «Волинь-центральний» Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», ввізши на митну територію України товар, а саме: харчові добавки для стимуляції росту мязів, в кількості 19 штук, загальною вагою 69,95 кг та вартістю 14055 гривень 62 копійки, ввезення якого відповідно до Постанови КМ України № 434 від 21.05.2012 обмежено (заборонено) на територію України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Він же, при тих же обставинах, не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який підлягав обов'язковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст.257, 366, 374 МК України «зелений коридор» як форму декларування шляхом вчинення дії, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що він не керував транспортним засобом та був позбавлений змоги самостійно обрати смугу руху для проходження митного контролю, оскільки смугу руху для проходження митного контролю «зелений коридор» обирав водій. Вказує на те, що судом порушено його право на захист, оскільки він був не належним чином повідомлений а розгляд справи відбувся за його відсутності.

Зазначає, що дій, які б містили склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.471,472 МК України він не вчиняв, оскільки вилучений товар належав не тільки йому, але і іншим пасажирам автомобіля.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 також заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Зазначивши, що він не знав про розгляд справи щодо нього 21.04.2016 і що не проживає в м.Луцьку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляцію і просили поновити строк на оскарження, представника митниці, який заперечив апеляцію і вказав на відсутність підстав для поновлення строків, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, повертається судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 було належним чином та своєчасно повідомлено про день та час розгляду справи, що підтверджується розпискою в протоколі про порушення митних правил від 17 березня 2016 року, а також отриманням ОСОБА_5 примірника вказаного протоколу (а.с.3).

Що в повній мірі відповідає вимогам ч.ч.6,7 ст.494 МК України.

Чим повністю спростовується твердження апелянта про те, що він не був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи щодо нього.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи від ОСОБА_2 не надходило, а тому суд першої інстанції з дотриманням вимог ч.4 ст.526 МК України, ч.1 ст.268 КУпАП 21 квітня 2016 року розглянув справу про порушення митних правил щодо ОСОБА_2.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав лише 17 травня 2016 року, тобто після закінчення строку, визначеного ст.294 КУпАП, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті.

Крім того, посилання ОСОБА_2 на те, що він не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому не знав про винесення постанови щодо нього, не заслуговують на увагу, оскільки вказану адресу свого проживання він сам повідомив у про протоколі про порушення митних правил (а.с.1-4), ствердивши власноручним підписом, що з протоколом згідний, зауважень не має, та у власноручно написаному поясненні від 17.03.2016 року (а.с.17).

Отже, з врахуванням вищенаведеного посилання апелянта на ті обставини, що він не знав про розгляд справи щодо нього 21.04.2016, та що постанова судді Любомльського районного суду від 21 квітня 2016 року надійшла йому лише 11 травня 2016 року, як на поважну причину пропуску строку на оскарження не приймаються до уваги.

За таких обставин, законних підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді, з мотивів, зазначених останнім, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

В поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду від 21 квітня 2016 року ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_6