Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/118/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Ревякіна О. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Новіцький Е. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Новіцький Е.Й., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його представника - адвоката Гольфіндера С.К., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, безробітного, неодруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, близько 21.00 години 18 квітня 2016 року керував автомобілем ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Набережна в смт. Компаніївка Кіровоградської області, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову, якою визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у вигляді 10 діб адміністративного арешту без оплатного вилучення транспортного засобу. Свої доводи обґрунтовує тим, що при призначенні адміністративного стягнення судом не враховано проходження ним лікування від алкогольної залежності, а також необхідність догляду за хворим батьком, для чого йому необхідно керувати транспортним засобом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника - адвоката Гольфіндера С.К., які підтримали апеляційну скаргу правопорушника, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно диспозиції ч.2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння, вчинене повторно протягом року.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вина ОСОБА_3. у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи поясненнями самого ОСОБА_3, наданих на місці скоєння правопорушення, згідно з якими він повністю визнає вину, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, протоколом про адміністративне правопорушення від 18.04.2016 серії АП2 № 202080, з якого вбачається, що ОСОБА_3 18.04.2016 приблизно о 21.00 годині керував автомобілем ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Набережна в смт. Компаніївка Кіровоградської області, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення, при здійсненні огляду на стан сп'яніння за допомогою пристрою "Драгер" рівень алкоголю в організмі ОСОБА_3 становив 3,71 проміле.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія постанови Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.03.2016, згідно з якою ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії ОСОБА_3, як повторне протягом року скоєння адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції належним чином не врахував обставини, що пом'якшують провину, а саме необхідність догляду за хворим батьком та проходження ним лікування від алкогольної залежності, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_3 будучи притягнутим до адміністративної відповідальності у березні 2016 року за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, знаючи про необхідність догляду за хворим батьком, належних висновків не зробив та повторно скоїв керування транспортним засобом у стані сп'яніння через місяць після скоєння першого правопорушення. Крім того, усунення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом строком на 2 роки ніяким чином не вплине на його можливість здійснювати належний догляд та піклування за його хворим батьком.

Водночас, враховуючи систематичність скоєння ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 130 КУпАП та позбавлення його права керування транспортним засобом матиме належний профілактичний та превентивний вплив на запобігання скоєння ОСОБА_3 дорожньо-транспортних пригод.

Що стосується апеляційної вимоги ОСОБА_3 про скасування постанови суду першої інстанції та призначення адміністративного стягнення у вигляді 10 діб адміністративного арешту без оплатного вилучення транспортного засобу, то апеляційний суд не вправі призначати такий вид адміністративного стягнення, оскільки це погіршить його становище, є тяжчим стягненням, ніж те, яке призначив районний суд.

Таким чином, перевіривши матеріали адміністративної справи приходжу до висновку, що районний суд, керуючись вимогами ст.ст. 245, 251 КУпАП об'єктивно з'ясував обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП у зв'язку з тим, що останній повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення судом першої інстанції повно та всебічно враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, однак належних висновків для себе не зробив та знову керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, відсутність обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а тому вважаю, що призначене правопорушнику районним судом адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу, за наведених вище обставин справи є необхідним та достатнім для запобігання й попередження вчинення ним подібних правопорушень в подальшому.

Зважаючи на вищевикладене, вважаю, що підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а постанову районного суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2016 року щодо нього, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Е.Й. Новіцький