П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 569/5063/16-п

23 червня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

судді Наумова С.В.,

при секретарі Слакві Марчук Н.В.,

за участю прокурора Краснолюба Р.М.,

особи яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши матеріали про порушення вимог, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» які надійшли з Управління Служби безпеки України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою:м. Рівне, АДРЕСА_1 громадянина України, колишнього в.о. директора Державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр», пенсіонера,

- за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 268 КУпАП. - ОСОБА_1 роз»яснино.

В с т а н о в и в:

До Рівненського міського суду Рівненської області від Управління Служби безпеки України в Рівненській області, для розгляду, надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення пов»язаного з корупцією.

Зокрема, із протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією № 14 від 19 квітня 2016 року складеного оперуповноваженим спецпідрозділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю УСБУ в Рівненській області ОСОБА_3слідує, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді в.о. директора Державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці», використовуючи повноваження щодо здійснення преміювання працівників Державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр», видаючи накази про преміювання працівників підприємства № 132-Б від 30.06.2015р., № 153-Б від 31.06.2015р., № 172-Б від 31.08.2015р. преміював в тому числі і себе на загальну суму 19404,00 грн., чим порушив вимоги, щодо необхідності запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: неповідомлення про конфлікт інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні прокурор повідомив, що в наданих матеріалах суду наявні письмові докази які вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення пов»язаного з корупцією. Тому, підтримує складений вище протокол №14 в якому наведені обставини вчинення корупційного діяння ОСОБА_1 в період виконання ним в зазначений період обов»язків директора Державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці». Вважає, що доводиПєчнікова О.С. та його захисника не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків зазначених в протоколі, відповідно просить суд притягнути вказану вище особу до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП не визнав,підтримав подані до суду заперечення на протокол №14 від 19.04.2016р. про вчинення адміністративного правопорушення , пов»язаного з корупцією.

Суд, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, прокурора, свідків, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст.252 , 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясуватиінші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1 та 2 ст.172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Субєктивнасторона характеризується прямим умислом.

Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено, що з січня 2001 року по травень 2015 року ОСОБА_1 перебував на посаді начальника ДП «Рівненський експертно технічний центр Держгірпромнагляду», а з 2 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року був в.о. директора вказаного підприємства. Також з 01.09.2015 року по 02.03.2016 року перебував на посаді заступника директора ДП «Рівненський ЕТЦ».

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, ОСОБА_1 підписуючи накази щодо преміювання працівників не повідомив голову Державної служби України з питань праці про наявність у нього реального конфлікту інтересів та здійснив преміювання самого себе в умовах реального конфлікту інтересів.

Викладені у протоколі № 14 від 19.04.2016р. факти не підтверджуються документальними матеріалами та поясненнями свідків корупційного правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Визначальним є встановлення факту впливу такої суперечності на обєктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Також, судом встановлено, що ні в протоколі № 14 від 19.04.2016р., ні під час розгляду справи в суді не доведено жодних фактів, та прокурором в судовому засіданні не надано доказів, які б достовірно свідчили про перевагу особистих інтересів ОСОБА_1 над суспільно-корисними інтересами при виконанні повноважень як в.о. керівника підприємства, а також, що надані службові повноваження він використовував не на користь суспільства і держави, а на шкоду державним, суспільним чи громадським інтересам, наявності суперечностей між його особистими інтересами та службовими повноваженнями у момент прийняття наказів на щомісячне преміювання.

Як вбачається зі змісту протоколу№ 14 від 19.04.2016р., в частині неповідомлення про наявність конфлікту інтересів, уповноваженою особою, що його склала не встановлено хто є безпосереднім керівником ОСОБА_1, якого відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вінмав би повідомити у разі наявності такого конфлікту.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 статті 6 Закону України «Про управління обєктами державної власності» від 21.09.2006 року № 185-V уповноважений орган управління призначає на посаду та звільняє з посади керівників державних підприємств, установ, організацій та господарських структур, укладає і розриває з ними контракти, здійснює контроль за дотриманням їх вимог.

Проте, судом встановлено, що при прийнятті ОСОБА_1 на роботу виконуючим обовязків директора Державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці» контракту зним укладено не було, а призначення на посаду відбулося наказом Державної служби України з питань праці від 02.06.2015 року № 28-к., з оплатою праці, згідно штатного розпису до призначення в установленому порядку, відповідно до чинного законодавства директора ДП «Рівненський експертно технічний центр Держпраці». (а.с.19)

Як вбачається з протоколу № 14 від 19.04.2016р. підставою для його складення є порушення ОСОБА_1 Положення про умови та розміри оплати праці керівників державних підприємств, що належать до сфери управління Державної служби України з питань праці, затвердженого наказом Державної служби з питань праці від 08.06.2015 року № 52 (далі Положення № 52) в частині непогодження йому премії з Державною службою України з питань праці.

Суд погоджується із особою яка притягається до відповідальності та його захисником, що Положення № 52 не містить жодної норми, яка визначала б конкретну форму такого погодження преміювання керівним працівникам.

Допитана в судовому засіданні свідок головний бухгалтер Державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці» ОСОБА_4 підтвердила, що на її усне звернення до відділу бухгалтерського обліку Державної служби України з питань праці щодо порядку встановлення та погодження розміру премії ОСОБА_1, було отримано відповідь, що щомісячне преміювання в.о. директора необхідно здійснювати на загальних підставах, що діють для працівників ДП «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці». ОСОБА_1 нараховувалась премія як звичайному працівнику.

Свідкі ОСОБА_5 ( юрисконсульт підприємства) та ОСОБА_6 (головний економіст підприємства) повідомили суд, що премія працівникам нараховувалась відповідно до положення про преміювання, в червні, липні, серпні 2015 року та відповідно витрати на заробітну плату відповідали фінансовому плану підприємства. Положення № 52 у вказаний період на підприємстві не було.

Окрім того, зі змісту вказаного протоколу не слідує, що ОСОБА_1 як в.о. директора Державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці»не мав права видавати накази про преміювання, а видаючи накази про преміювання усіх працівників діяв поза межах встановлених законодавством повноважень.

Матеріали справи не містять та в ході судового розгляду судом не здобуто жодного документу з підписом ОСОБА_1 на підтвердження факту ознайомлення його з Положенням № 52. Про відсутність даного положення на підприємстві в період червня-серпня 2015 року, також вказали названі вище свідки.

Також, судом встановлено, що протокол не містить відомостей, що ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, так і не вказано, що він може бути субєктом згідно зі ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», на якого поширюється його дія.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» премії є складовими структури заробітної плати, а тому обмеження у їх виплаті шляхом зменшення або невиплати взагалі не може порушувати трудових прав працівників та повинно здійснюватися з обовязковим дотриманням вимог законодавства про оплату праці та трудового законодавства.

За відсутності контракту та будь-яких розпорядчих документів вищестоящого органу щодо обмеження виплати або невиплати премії взагалі ОСОБА_1 як в.о. директора, суд вважає, що преміювання його у період з 02.06.2015 року по 31.08.2015 року та усіх працівників ДП «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці» здійснювалося з повним дотриманням норм чинного законодавства про працю та законодавства про оплату праці в однаковому розмірі та з тих самих підстав.

Матеріали справи не містять будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, як в.о. директораДержавного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці», в момент прийняття наказів про преміювання, та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилось.

Разом з тим, посилання ОСОБА_1як на спростування своєї вини на аудиторським звітом в №6 від 18.11.2015проведеного на підставі наказу Державної служби України з питань праці, заслуговує на увагу суду, оскільки в ньому не відображено, що видача наказівв.о. директорапро преміювання працівників підприємства № 132-Б від 30.06.2015р., № 153-Б від 31.06.2015р., № 172-Б від 31.08.2015р. преміювання в тому числі і себе на загальну суму 19404,00 грн., є порушенням фінансового характеру.

Згідно з частиною першою ст. 9 та ст.10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Зважаючи, що ОСОБА_1 діяв і приймав рішення виключно в рамках чинного законодавства про оплату праці та трудового законодавства та зважаючи, що його було прийнято на посаду в.о. директора без дотримання умов прийому на керівну посаду контракту з ним укладено не було. Призначення його на посаду відбулося згідно наказу Державної служби України з питань праці без встановлення умов та розмірів преміювання.

Тому,суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 при прийнятті названих вище наказів про преміювання, відсутній умисел та протиправний характер, а саме прийняття наказів відбувалося поза межами умов реального конфлікту інтересів, що виключає порушення ним п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, встановлені судом обставини в їх сукупності свідчать про те, що в діях ОСОБА_1, відсутні як обєктивні, так і субєктивні ознаки реального конфлікту інтересів, а відтак і ознаки складу адміністративного правопорушення за частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, ч. 1 п. 1 ст. 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в:

Провадження у адміністративній справі № 569/5063/15-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у звязку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови надати ОСОБА_1, його захиснику адвокату ОСОБА_2 та направити до Рівненської місцевої прокуратури для відома.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Наумов