Справа № 462/620/16-п Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 33/783/237/16 Доповідач: Валько Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Н.М. Валько, з участю прокурора Прокоповича А.Л., розглянувши апеляційні скарги гр-на ОСОБА_1, керівника Львівської місцевої прокуратури №2 Янчишина С.В. на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 05 лютого 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Залізничного районного суду м.Львова від 05 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України та накладено на нього стягнення - 40 годин громадських робіт.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 29 грудня 2015 року близько 21.00 год. за місцем свого проживання вчинив психологічне насильство в сім'ї відносно колишньої дружини ОСОБА_3; 14 грудня 2015 року близько 12 год. 00 хв. та 24 грудня 2015 року ОСОБА_1, за місцем свого проживання вчинив психологічний тиск та висловлювався нецензурною лайкою стосовно колишньої дружини ОСОБА_3

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись із постановою судді 1-ї інстанції, вважає її незаконною і такою, що порушує вимоги чинного законодавства. При цьому, покликається на те, що ст.30-1 КпАП України чітко визначено коло осіб, до яких неможливо застосовувати адміністративне стягнення у виді громадських робіт, а саме, до інвалідів 1-ї та 2-ї групи, вагітних жінок, жінок старше 55 років та чоловіків старше 60 років. Зазначає, що на момент розгляду матеріалів про вчинене адміністративне правопорушення в Залізничному районному суді м.Львова йому було повних 73 роки, а тому вважає, що суд невірно наклав на нього стягнення у виді громадських робіт; про незаконність даної постанови йому стало відомо лише 29.02.2016 року на прийомі у прокурора Львівської місцевої прокуратури №2. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову суду 1-ї інстанції.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з постановою суду 1-ї інстанції, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки така, на його думку, винесена з істотним порушенням вимог КпАП України. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову суду. В обґрунтування заявленої позиції покликається на наступне.

Так, вимогами ст. 30-1 КпАП України чітко визначено коло осіб, до яких неможливо застосовувати адміністративне стягнення у виді громадських робіт, а саме інвалідам першої та другої групи, вагітним жінкам, жінкам старше 55 років та чоловікам старше 60 років.

Проведеною Львівською місцевою прокуратурою №2 перевіркою та, зокрема, вивченням матеріалів адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто є особою старше 60 років, оскільки на момент розгляду справи по суті останньому було повних 73 роки. Наведене підтверджується копією паспорта та пенсійного посвідчення, які надані ОСОБА_1, а також і зазначенням дати його народження у самій постанові суду від 05.02.2016 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді громадських робіт.

Таким чином судом застосовано до правопорушника покарання, яке не могло бути застосоване до особи відповідної категорії (чоловік, старше 60 років).

Про незаконність вказаної постанови Львівській місцевій прокуратурі №2 стало відомо лише в результаті моніторингу судових рішень у системі «Єдиний державний реєстр судових рішень» та після надання Залізничним районним судом м. Львова матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 для ознайомлення, а саме 11.02.2016.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як зазначено в ст. 245 КпАП України є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КпАП України.

Згідно з ч.5 ст. 7 КпАП України прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.5 ст. 7, ч.1 ст. 287 КпАП України (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондують положенням Закону України «Про прокуратуру» (в редакції цього ж Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 року), згідно з якими однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 05.02.2016 на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді громадських робіт, що є заходом примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина.

Відповідно до вимог ст. 250 КпАП України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Крім цього, відповідно до листа ВССУ № 9-749/0/4-15 від 30.04.2015 року право прокурора на апеляційне оскарження постанови місцевого суду з огляду на зміни, внесені підпунктом 2 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ «Про прокуратуру», може бути реалізовано винятково у випадках, передбачених КпАП України, зокрема: під час здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян ( частини 5 статті 7 КпАП України); під час участі у провадженнях про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією (статті 172-4 - 172-9 КпАП України).

Таким чином, прокурор має право оскаржувати в апеляційному порядку рішення судів першої інстанції у адміністративних справах під час здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян ( частини 5 статті 7 КпАП України), на підставі повноважень, передбачених статтею 250 КпАП України.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який повністю підтримав подану прокурором та гр-ном ОСОБА_1 апеляційні скарги, просить їх задоволити, розглянувши такі у відсутності гр-на ОСОБА_1, який вкотре до Апеляційного суду Львівської області не з'явився, у своїй апеляційній скарзі просить справу розглядати у його відсутності, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши доводи поданих апеляційних скарг, вважаю, що апеляційну скаргу гр-на ОСОБА_1 слід задоволити частково, а у прийнятті до розгляду апеляційної скарги прокурора слід відмовити, повернувши таку апелянту, виходячи з наступного.

Ні доведеність вини, ні кваліфікація дій апелянтом ОСОБА_1 у поданій ним апеляційній скарзі не оспорюється.

Документальні дані, які характеризують особу ОСОБА_1 і знаходяться у матеріалах справи, свідчать про те, що він є особою похилого віку, повністю визнав свою вину у вчиненому правопорушенні та щиро розкаявся, відсутні обставини, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення. З уваги на викладене, вважаю, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 слід вважати малозначним.

У зв'язку із визнанням правопорушення малозначним, приходжу до висновку про необхідність звільнення гр-на ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, обмежившись усним зауваженням, у зв'язку із чим постанова суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Вважаю, що з урахуванням обставин справи, строк на подачу апеляційної скарги гр-ном ОСОБА_1 підлягає поновленню, оскільки такий апелянтом пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора вважаю за необхідне вказати на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, як убачається з цих вимог закону, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Оскарження прокурором постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, крім випадків встановлених ст. 294 КпАП України, нормами КпАП України не передбачено.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство та 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про прокуратуру", яка регламентує повноваження прокурора під час нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян, також не передбачено право прокурора на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 цього ж Закону, яка регламентує порядок здійснення такого нагляду, прокурор також не може реалізувати свої функції нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян в органах та установах нагляду шляхом подачі апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 250 КпАП України прокурор має право перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення та оскаржувати постанову в справі про адміністративні правопорушення, тобто прокурор має право оскаржувати постанову в справі про адміністративні правопорушення прийняту відповідними органами (посадовими особами), однак таке його право не поширюється на постанови судді у справах про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вважаю, що, як нормами КпАП України, так і нормами Закону України "Про прокуратуру" не передбачено оскарження постанови судді про адміністративне правопорушення прокурором, а тому у прийнятті апеляційної скарги прокурора до апеляційного розгляду необхідно відмовити.

Крім цього, у постанові від 05 лютого 2016 року, суддя покликається на події, які мали місце 14 грудня 2015 року, 24 грудня 2015 року та протокол Серії ЛВ № 012031 від 28.12.2015 року. Однак, будь-які дані щодо вказаних подій у матеріалах справи відсутні, як і відсутній сам протокол Серії ЛВ № 012031 від 28.12.2015 року, у зв'язку з чим, вважаю, що вказані обставини слід виключити із оскаржуваної постанови суду. Крім цього, слід вважати, що подія вчинення гр-ном ОСОБА_1 насильства у сім'ї мала місце 29 листопада 2015 року, а не 29 грудня 2015 року, що підтверджується самим змістом протоколу серії ЛВ № 010955 від 18 грудня 2015 року відносно гр-на ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 22; 284; 294; 295 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

Строк на апеляційне оскарження гр-ном ОСОБА_1 постанови судді Залізничного районного суду м.Львова від 05 лютого 2016 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 05 лютого 2016 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України - скасувати, провадження по справі закрити, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України за малозначністю вчиненого ним правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Виключити із тексту оскаржуваної постанови: у мотивувальній частині постанови речення «Крім того, 14 грудня 2015 року, близько 12 год. 00 хв. та 24 грудня 2015 року, ОСОБА_1, за місцем свого проживання, вчинив психологічний тиск та висловлювався нецензурною лайкою колишню дружину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1», у резолютивній частині слова «протокол Серії ЛВ № 012031 від 28.12.2015 року - громадські роботи на строк 40 год.»

У прийнятті до розгляду Апеляційного суду Львівської області апеляційної скарги керівника Львівської місцевої прокуратури №2 Янчишина С.В. на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 05 лютого 2016 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України - відмовити.

Відповідно до вимог ст. 295 КпАП України копію постанови протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено - ОСОБА_1

Апеляційну скаргу повернути апелянту - керівнику Львівської місцевої прокуратури № 2 Янчишину С.В., із скеруванням прокурору копії даної постанови.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати у

кримінальних справах

Апеляційного суду Львівської області Н.М. Валько