АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м.Харків

Суддя Апеляційного суду Харківської області Остапчик С.В., з секретарем Рогожинським П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Харківської області у м.Харкові справу за апеляційною скаргою на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, громадянина Лівану, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В :

27 квітня 2016 року постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

ОСОБА_1 оскаржив зазначену постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова. У свої апеляційній скарзі він, пославшись на неповноту судового розгляду та недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, просив постанову скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

В судове засідання викликалися особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, а також інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 У призначений час до суду апеляційної інстанції вони не прибули, отже, враховуючи передбачений ч.4 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення термін апеляційного розгляду, справу розглянуто у відсутності зазначених осіб.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши надані судом першої інстанції матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.10.3 Правил дорожнього руху України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Згідно зі ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів,тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

З матеріалів справи вбачається, що 2 квітня 2016 року інспектором Патрульної служби 1 роти 1 батальйону УПП у м.Харкові Шаповаловим В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення АП2 №404027, в якому зазначено, що 2 квітня 2016 року приблизно об 11 годині 30 хвилин у м.Харкові на перехресті вул.Новгородської з проспектом Науки водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1, під час перестроювання з лівої смуги руху праворуч, не дав дорогу автомобілю НОМЕР_2, що рухався в попутному напрямку, в наслідок чого здійснив з ним зіткнення, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Факт порушення водієм автомобілем «Фольксваген» ОСОБА_1 п.10.3 Правил дорожнього руху України підтверджується доданими до протоколу схемою місця дорожньо-транспортної пригоди та поясненнями водія автомобілю «Субару» ОСОБА_3, який підтвердив обставини, зафіксовані поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього документах, пердослідивши наданий потерпілим ОСОБА_3 відеозапис дорожньо-транспортної пригоди, зроблений камерою «Тріолан», суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п.10.3 Правил дорожнього руху України і доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги такі висновки не спростовують. Матеріали справи не залишають сумніву щодо обгрунтованості висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення а також справедливості накладеного на правопорушника адміністративного стягнення, яке повною мірою відповідає приписам ст.ст.33-36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню ще й тому, що відповідно до ч.8 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу про адміністративне правопорушення до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

За таких обставин підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2016 року відсутні.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Остапчик С.В.