Справа № 307/3786/15-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Крегул М.М., при секретарі - Юрочко А.П., з участю прокурора - Малецького С.І., захисника - адвоката Рішко П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, одружений, з повною загальною середньою освітою, громадянин України, працюючий на посаді Бедевлянського сільського голови,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275. 60 грн., -

в с т а н о в и в :

Постановою судді від 19 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що працюючи на посаді Бедевлянського сільського голови та будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування 7 рангу IV категорії, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, у зв'язку з можливістю виконання таких функцій, використовуючи своє службове становище, в порушення вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», 17 липня 2015 року підписав договір №61 від 17.07.2015 року «Про закупівлю товарів і послуг» по проведенню поточного ремонту підвального приміщення адміністративної будівлі сільської ради АДРЕСА_2, на загальну суму 99 985 грн., довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2015 року з своїм сином - ОСОБА_3, який являється приватним підприємцем та депутатом Бедевлянської сільської ради, та невідкладно не повідомив колегіальний орган - Бедевлянську сільську раду, про наявність реального конфлікту інтересів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді Тячівського районного суду від 19.02.2016 року скасувати, а провадження у справі закрити в зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду щодо вчинення ним корупційного діяння є такими, що суперечать матеріалам справи та не відповідають вимогам закону. Вказує, що рішення про ремонт підвального приміщення приймалося комітетом ради - колегіальним органом, а договір №61 від 17.07.2015 року підписував як сільський голова від імені Бедевлянської сільської ради, в межах компетенції, повноважень та в порядку, визначеному Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», що було спрямовано на користь громади і ніякої вигоди для себе ні він, ні його син не отримували, а дії, які поставлені йому у провину, є фактично невизначеними та неконкретними, так як судом першої інстанції не встановлено та у рішенні не конкретизовано в чому саме полягав реальний конфлікт інтересів. При цьому ОСОБА_2 вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст..256 КУпАП , зокрема, датою вчинення ним корупційного правопорушення зазначено - 17.07.2015 року, однак посилань на відповідні рішення Бедевлянської сільської ради, які підтверджують його повноваження як сільського голови - протокол не містить, а також при викладенні суті правопорушення зазначено не передбачену ч.1 ст.172-7 КУпАП відповідальність за невжиття заходів щодо недопущення конфлікту інтересів. ОСОБА_2 також зазначив, про те, що протокол складено не уповноваженою на те особою.

ОСОБА_2 в судове засідання 06.06.2016 року не з»явився, повідомивши суд електронною поштою, що він звернувся 06.06.2016 року в Бедевлянську амбулаторію загальної практики сімейної медицини і йому згідно поданої довідки №184 від 06.06.2016 року встановлено діагноз - гіпертонічний криз.

Враховуючи думку прокурора, захисника Рішко П.М., а також повідомлення головного лікаря Тячівської районної лікарні №1 за №184 від 16.05.2016 року про те, що ОСОБА_2 знаходячись на лікуванні з 18 по 22.04.2016 року порушив режим перебування у лікарні, у той же час у судове засідання не з»являвся, посилаючись на поганий стан здоров»я, суд вважає, що такою поведінкою ОСОБА_2 зловживає своїми правами, навмисно затягує розгляд апеляційним судом справи, а тому, з метою забезпечення розумних строків розгляду справи, за участю захисника - адвоката Рішко П.М. розглянути справу за відсутності особи, яка притягнута до відповідальності, що не можна вважати порушенням її права, передбаченого ст..294 КпАП України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника - адвоката Рішко П.М. на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора Малецького С.І. про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з таких мотивів.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 дотримався в повному обсязі.

Так, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, якою визначено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 рішенням №1 від 08.11.2010 року першої сесії шостого скликання Бедевлянської сільської ради та рішенням №1 від 09.11.2015 року обраний на посаду Бедевлянського сільського голови. 07 квітня 2016 року ним прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи місцевого самоврядування зобов'язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Попередження про спеціальні обмеження, пов'язані із прийняттям на державну службу та її проходженням, ОСОБА_2 були підписані 06.05.2011 року.

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2, перебуваючи на посаді голови Бедевлянської сільської ради, та, будучи депутатом вказаної ради, є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

17.07.2015 року ОСОБА_2 підписав від імені Бедевлянської сільської ради договір №61 «Про закупівлю товарів і послуг» по проведенню поточного ремонту підвального приміщення адміністративної будівлі сільської ради АДРЕСА_2 на загальну суму 99 985 грн., довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат і акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2015 року зі своїм сином ОСОБА_3, який являється приватним підприємцем та депутатом Бедевлянської сільської ради.

В подальшому 22.07.2015 року згідно рішення 30 сесії 6-го скликання Бедевлянської сільської ради - надано дозвіл на проведення робіт по поточному ремонту підвального приміщення по АДРЕСА_2 приватному підприємцю ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані не вчиняти дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Із примітки 2 ст.172-7 КУпАП вбачається, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Саме ці ознаки, як об»єктивні, так і суб»єктивні, конфлікту інтересів і проявились у діях ОСОБА_2, які йому поставлено у вину.

Статтею 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень сільський, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської ради, заступник голови обласної, районної ради зобов'язаний негайно доповісти про це відповідній раді та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 був зобов'язаний повідомити сесію Бедевлянської сільської ради Тячівського району про наявний конфлікт інтересів та утриматись від вирішення цього питання.

Проте, згідно даних протоколу №30 від 22.07.2015 року засідання сесії сільської ради вбачається, що голова Бедевлянської сільської ради ОСОБА_2, при наявній можливості утриматись від вирішення цього питання, під час розгляду та прийняття рішення по проведенню поточного ремонту підвального приміщення адміністративної будівлі сільської ради АДРЕСА_2, приватним підприємцем ОСОБА_3 (його сином), не повідомив Бедевлянську сільську раду про наявність реального конфлікту інтересів та уклав відповідний договір, довідку про вартість виконаних робіт, акт приймання цих робіт. Ці обставини вбачаються і з пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інших.

Згідно постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 поставлено в провину саме неповідомлення про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а не отримання неправомірної вигоди, як на цьому акцентує увагу в апеляційній скарзі ОСОБА_2

Як видно, при розгляді адміністративної справи судом першої інстанції, усі докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП. Всі обставини, що мають значення для вирішення справи судом правильно встановлено та надана їм належна і відповідна оцінка. Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції не допущено.

Таким чином, фактичні обставини справи судом першої інстанції встановлені правильно, висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах.

Будь-яких доказів, які б спростовували цей висновок, щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, як в апеляційній скарзі, так і під час судового розгляду справи в апеляційній інстанції, апелянтом не надано. Додані до матеріалів справи копії рішення сесії сільської ради від 22.07.2015 року, 25.06.2015 року про надання дозволу на проведення робіт по ремонту підвального приміщення не підтверджують дотримання ОСОБА_2 вимог ст..28 Закону України «Про запобігання корупції» та не спростовують доведеність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Вид та розмір адміністративного стягнення призначено з урахуванням характеру вчиненого та особи правопорушника, обрано в мінімальних межах санкції статті.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення за доводами апеляції ОСОБА_2 апеляційний суд не вбачає, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2016 року відносно нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Крегул