АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/389/16 Справа № 703/1667/16-п Головуючий по 1 інстанції Гибало О. І.
Категорія:ч.1 ст. 41 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Охріменко Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Суддя апеляційного суду Черкаської області Охріменко Н.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та представника Управління Держпраці у Черкаській області - Зосіч Г.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 703/1667/16-п, відносно ОСОБА_3, що надійшли з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2016 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, українець, проживаючий в АДРЕСА_1, директор СВПП «Факел», -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП України, і до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 (п'ятсот десять) гривень та стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

З даної постанови вбачається, що ОСОБА_3, працюючи директором СВПП «Факел», в порушення вимог ч.ч. 1,2 ст. 115 КЗпП України, допустив несвоєчасну виплату заробітної плати працівникам підприємства, зокрема ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заробітна плата за січень 2016 року була виплачена лише 17.03.2016 року, а за березень виплачена не була. На час перевірки борг по зарплаті ОСОБА_3 становить 3327 грн. за січень, лютий та березень 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив постанову суду скасувати, а справу закрити в зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що по вказаному факту вже була винесена постанова від 25 квітня 2016 року державною службою України з питань праці і на нього накладено штраф в розмірі 1378 грн., який 16 травня 2016 року був сплачений підприємством, тому вважає, що ніхто не може бути двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити та пояснення Зосіч Г.В., яка заперечила проти задоволення апеляції та просили залишити постанову районного суду без змін, перевіривши доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Ч.2 ст.7 та ст.245 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати ряд обставин серед яких і ті, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею виконанні в повній мірі.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, є вірними і підтверджуються наявними матеріалами справи, належним чином вивченими та проаналізованими під час її розгляду по суті.

Вказані в постанові докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Твердження апелянта про неправомірність дій посадових осіб Управління Держпраці у Черкаській області щодо винесення за одне й те саме порушення постанови №23-12-30/11-28 від 25 квітня 2016 року про накладення штрафу на СВПП «Факел» за порушення законодавства про працю згідно ст. 265 КЗпП України та протоколу №23-12-30/09 від 12 квітня 2016 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП директором СВПП «Факел» ОСОБА_3 є безпідставним виходячи з наступного.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачений ч. 2 ст. 265 КЗпП України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (зі змінами та доповненнями).

Постанова №23-12-30/11-28 від 25 квітня 2016 року винесена уповноваженими особами Управління Держпраці у Черкаській області відповідно до ч. 2 ст. 265 КЗпП України, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про працю та на підставі акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове соціальне страхування №23-12-30/11 від 19 квітня 20106 року.

Штрафи, накладення яких передбачено ч. 2 ст. 265 КЗпП України є фінансовими санкціями і не відносяться до адміністративно-господарських санкцій визначених главою 27 Господарського кодексу України. Відповідно, даний штраф не є видом адміністративної відповідальності, а отже до порядку його накладення та оскарження не застосовуються положення Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При винесенні постанови №23-12-30/11-28 від 25 квітня 2016 року, посадові особи Управління Держпраці у Черкаській області діяли у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки штрафи, передбачені ст. 265 КЗпП України та адміністративні штрафи є різними видами відповідальності, застосовуються до різних суб'єктів відповідальності і можуть застосовуватися одночасно.

Адміністративні штрафи накладаються на підставі рішення суду на посадових осіб підприємств, установ та організацій, а також на фізичних осіб-підприємців. Фінансові штрафи - це штрафи, які накладаються на саме підприємство (або фізичних осіб-підприємців, якщо вони є роботодавцями), а саме: на розрахунковий рахунок роботодавця.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи суддею з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 41 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому, твердження апелянта про те, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності є необґрунтованими, і не можуть бути прийняті до уваги.

Адміністративне стягнення, накладено на ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.33 КУпАП про загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення та в межах санкції ч.1 ст.41 КУпАП. При цьому враховано характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується, ступінь його вини, майновий стан, обставини які пом'якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстави для скасування постанови судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2016 року відносно ОСОБА_3 та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2016 року, відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н. І. Охріменко