АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/687/2016 Головуючий в 1-й інстанції: Клочко І.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Корнієнко Т.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року суддя Апеляційного суду міста Києва Корнієнко Т.Ю., розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження по справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови, 07 грудня 2015 року, о 19 годині 30 хвилин в м. Києві по вул. Електротехнічній, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не був уважним, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпеці свого руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, що призвело до травмування пішохода та пошкодження майна - одягу та мобільного телефону, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати вказану постанову та винести нову, якою закрити провадження по справі відносно ОСОБА_2 у зв'язку із відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 мотивовані тим, що водій ОСОБА_2 не визнає свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП, оскільки Правил дорожнього руху України він не порушував. Дані обставини підтверджуються також висновком старшого слідчого Деснянського управління поліції ГУ НП м. Києва Коса О.М. щодо відсутності ознак складу даного правопорушення та направлення матеріалів перевірки до УПС МВС України в м. Києві для складання протоколу про адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 за порушенням ним п.2.3 «б», п.10.9, п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України за ст. 122.2 КУпАП.

Так, водій ОСОБА_2 зазначає, що він, рухаючись заднім ходом не мав потреби звертатись за допомогою до інших осіб у зв'язку з відсутністю небезпеки та перешкод в його смузі руху, враховуючи також, що в даному місці відсутній пішохідний перехід. Автомобіль рухався на відстані приблизно 4 /чотири/ метри від краю проїжджої частини та рухався в напрямку перехрестя. Згідно пояснень пішохода ОСОБА_3, вона вийшла на проїзну частину між двома транспортними засобами і нібито наїзд на неї відбувся, коли вона знаходилась на відстані 1 /один/ метр від краю проїзної частини. Однак, захисник звертає увагу суду на те, що у разі руху автомобіля на відстані 4 /чотирьох/ метрів від краю проїзної частини наїзд на будь-який об'єкт, що знаходиться на відстані одного метру від краю проїзної частини технічно не можливий.

Вважає, що саме невиконання пішоходом ОСОБА_3 обов'язків вказаних у розділі 4 Правил дорожнього руху України могло б стати причиною дорожньо-транспортної пригоди, але в даному випадку її звернення до працівників поліції щодо наїзду на неї є безпідставним і не підтверджується доказами.

Тому, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, безпідставною та такою,що винесена з порушенням вимог процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1 на обґрунтування апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 278 КУпАП суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Разом з тим, орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення цих вимог не виконали.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 07 грудня 2015 року, о 19 годині 30 хвилин в м. Києві по вул. Електротехнічній, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив п.2.3 «б», п.10.9, п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України, не був уважним рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпеці свого руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, що призвело до травмування пішохода та пошкодження майна, а саме одягу та мобільного телефону. /а.с.1/

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна.

Отже, об'єктом даного правопорушення, є також суспільні відносини у сфері власності, а об'єктивна сторона має бути доповнена вказівкою на настання наслідків у вигляді майнової шкоди.

Як вбачається з протоколу, під час наїзду на пішохода, крім її травмування, було пошкоджено майно, а саме - одяг та мобільний телефон.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення орган ( посадова особа) зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду та ін.

Факт заподіяння майнової шкоди має бути підтверджений відповідними доказами.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції і орган, який складав протокол про адміністративне правопорушення, цих вимог процесуального закону не дотримались.

Так, щодо обставин події в матерілах справи містяться суперечливі докази.

Первинні письмові пояснення водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні, оскільки не були відібрані працівниками патрульної поліції безпосередньо на місці дорожньо-транспортної пригоди. Пояснення свідків також надані вже безпосередньо слідчому під час проведення перевірки.

З письмових пояснень водія ОСОБА_2, наданих слідчому, вбачається, що 07 грудня 2015 року, близько 19 годині 30 хвилин, він приїхав до ринку «Глорія», який розташований по вул. Електротехнічній в м. Києві на власному автомобілі НОМЕР_2 та зупинився, вимкнув двигун і чекав свого товариша. Коли товариш прийшов і сів до салону автомобілю, водійські двері відчинила невідома йому жінка та попросила підвести її додому на що він відповів їй, що не таксує. Хвилини за 3 він завів двигун і поїхав в напрямку вул. Драйзера в м. Києві. Про те, що він нібито наїхав на жінку, він дізнався від працівників поліції в слідчому відділі. /а.с.11/

З додатковий пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 07 грудня 2015 року, близько 19 годині 30 хвилин, він знаходився в своєму автомобілі НОМЕР_3, даний автомобіль знаходився припаркований біля речового ринку «Троєщина» в місці, де дозволено паркування автомобілів. В даному місці нема пішохідного переходу чи пішохідної доріжки, відстань від пішохідного переходу була приблизно 150 метрів, що знаходиться на перехресті та приблизно за 20 метрів по переду його автомобіля. В салоні його автомобіля знаходився свідок ОСОБА_5 ОСОБА_2 необхідно було від'їхати трохи назад і він, переконавшись, що нема людей позаду його автомобіля, розпочав рух назад, проїхавши декілька метрів почув удар по кришці багажника та зупинився. Відразу до його водійської двері підійшла невідома жінка та, відчинивши двері водія, розпочала мені кричати «куди ти їдеш, я ж стою на проїзній частині». Спершу він подумав, що вона хоче щоб її підвезли і сказав їй що не займається приватним таксуванням Переконавшись, що ніякої шкоди він їй не спричинив, також обійшовши свій автомобіль зі всіх сторін, побачив, що на автомобілі нема ніякої слідової інформації стосовно контакту автомобіля з пішоходом. Пасажир ОСОБА_5 також виходив з автомобіля і був свідком даних дій. Крім того, на місці пригоди знаходився чоловік котрий назвався ОСОБА_6 та надав йому свої данні як свідок даної обставини, і може підтвердити, що автомобіль ОСОБА_2 не контактував з жінкою-пішоходом. В послідуючому, йому стало відомо, що даний пішохід ОСОБА_3 написала на нього заяву про нібито отримання нею тілесних ушкоджень, а пізніше заявила про те, що нібито в наслідок наїзду розірване «взуття», пальто і брюки та пошкоджено мобільний телефон./а.с.12,13/

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив пояснення надані ним раніше та додав, що він, рухаючись заднім ходом на своєму автомобілі приблизно за 4-5 метрів від тротуару, а пішохід ОСОБА_3 виходила між двома автомобілями на проїжджу частину дороги. Він зупинився, почув стук по багажнику автомобіля. Він запитав у дівчини, «чого йдеш?» і вона пішла до тротуару. Ніяких пошкоджень він не бачив. Мобільний телефон дівчина тримала в руці. Після чого, він сів в свій автомобіль і поїхав.

З письмових пояснень пішохода ОСОБА_3, наданих слідчому, вбачається, що 07 грудня 2015 року, о 19 годині 20 хвилин, вона знаходилась на паркувальному майданчику навпроти ринку «Глорія», що по вул. Електротехнічній в м. Києві та чекала автобус з м. Одеса. Дорожнє покриття було сухе, темний час доби, освітлення світлом з електроопори. Одягнена в чорну куртку, в правій руці тримала мобільний телефон «Ipone4s» білого кольору. Раптово відчула удар в спину від чого впала на асфальт і при падінні розбила мобільний телефон. Автомобіль продовжував рухатись на неї заднім ходом, але громадяни, які також чекали автобус, почали стукати руками по автомобілю, в результаті чого він зупинився. З автомобіля вийшов водій, підійшов до неї, коли вона лежала на асфальті, висловлювався в грубій формі в її адресу. Вона повідомила, що буде викликати поліцію, але водій не відреагував, сів в автомобіль НОМЕР_2 проїхав декілька метрів в перед, а потім знову рушив назад в сторонувул. Братиславської в м. Києві. На місце дорожньо-транспортної пригоди прибула швидка медична допомога та госпіталізувала її до лікарні швидкої медичної допомоги. /а.с.10/

Обставини наїзду на потерпілу, підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8

З пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що 07 грудня 2015 року, о 19 годині 20 хвилин, вона знаходилась біля ринку «Троєщина» з метою отримати передачу з м. Одеса та побачила, як був здійснений наїзд на дівчину. Почувши крики людей, вона звернула увагу на те, що дівчина знаходилась під задньою частиною автомобіля та її піднімали люди. Вона побачила, що дівчина жива, кричала, плакала та казала, що водій наїхав на неї і розбив її телефон. Водій вів себе агресивно і кричав на дівчину, потім сів в свій автомобіль і поїхав, здаючи назад він об'їхав автобус заднім ходом. /а.с.14/

З пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається, що 07 грудня 2015 року, о 19 годині 20 хвилин, вона знаходилась біля ринку «Троєщина» і бачила, як був здійснений наїзд на людину. Дівчина стояла біля обочини, а водій здавав назад на автомобілі марки «Фольцваген» темно зеленого кольору. Дівчина впала, а водій продовжував рух. Як би люди не закричали, він би її переїхав. Бачила руках у дівчини був телефон, який впав і розбився. Водій вийшов і сказав, що нікого не бачив. Притому людина впала. Не запропонував поміч і втік. /а.с.15/

Згідно рапорту старшого інспектора патрульної служби УПП в місті Києві Джученка О.І., зокрема, зі слів потерпілої ОСОБА_3 на неї наїхав «Фольцваген» темно зеленого кольору д.н.з.НОМЕР_4, після чого зник з місця зіткнення. Було викликано швидку медичну допомогу через «103» та приїхала бригада швидкої №1510 з лікарем Коробенко /без ініціалів/, вони зробили огляд, поміряли тиск і госпіталізували потерпілу ОСОБА_3 до лікарні швидкої медичної допомоги. Попередній діагноз потерпілої гіпертонічний криз. Чітке місце зіткнення потерпіла не вказала, свідки не встановлені. /а.а.7/

На схемі дорожньо-транспортної пригоди від 07 грудня 2015 року взагалі не відображено місце наїзду транспортного засобу на пішохода, або місце знаходження пішохода після наїзду на неї автомобіля зі слів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /а.с.9/ Також на схемі не зазначено напрямок руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2

Тобто органом, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не з'ясовано належним чином всі обставини пригоди.

Зі змісту висновку старшого слідчого Деснянського управління поліції ГУ НП м. Києва Коса О.М. вбачається, що згідно зібраних під час перевірки матеріалів, ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, виявлено не було, а також не встановлено ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Копію матеріалів ЄО №87846 від 07 грудня 2015 року направлено до патрульної служби МВС України в місті Києві для складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 за порушенням ним п.2.3 «б», п.10.9, п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України по ст. 122.2 КУпАП. /а.с.6/

Зазначений висновок слідчого у визначеному законом порядку оскаржений не був.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Проте, матеріали справи не містять підтвердження заподіяння матеріальної шкоди потерпілій. Факт пошкодження її мобільного телефону крім її пояснень підтвердили свідки. Однак, при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, цей телефон не був оглянутий, його модель і характерні пошкодження не описані. Крім того, в матеріалах немає жодного підтвердження пошкодження одягу потерпілої ОСОБА_3, і в своїх первинних поясненнях вона, повідомляючи про пошкодження мобільного телефону, про пошкодження одягу не повідомляла. Пошкоджене майно, про яке зазначено в протоколі, у неї не вилучалось і навіть не було оглянуто.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах провадження доказів на підтвердження матеріальної шкоди, суддя апеляційної інстанції приходить до висновку, що необхідність повернення матеріалів справи до Управління патрульної поліції МВС України в м. Києві для повного з'ясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, встановлення місця наїзду і підтвердження фіксації наявності матеріальних збитків з урахуванням пояснень водія ОСОБА_2, пішохода ОСОБА_3, та свідків пригоди.

З огляду на викладене, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково зі скасуванням постанови суду першої інстанції та прийняттям нової постанови про направлення матеріалів даної справи до органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 для проведення додаткової перевірки у вказаному обсязі.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя Апеляційного суду міста Києва,

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 направити в Управління патрульної поліції МВС України в м. Києві для проведення додаткової перевірки щодо встановлення дійсного механізму дорожньо-транспортної пригоди з послідуючим направленням, за наявності для цього законних підстав, справи на новий судовий розгляд з урахуванням положень ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Т.Ю. Корнієнко