Справа № 206/2927/16-п
Провадження № 3/206/709/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2016 р. Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Грицаюк Н.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.2 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2016 року о 10 годині 15хвилин ОСОБА_1 у м. Дніпропетровську по вул.Педагогічній біля буд.2/1, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота). На вимогу працівника поліції, в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5, 2.9а, 9.2б Правил дорожнього руху, повторно протягом року, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі, просив не позбавляти права керувати транспортним засобом, оскільки у нього на утриманні є дві малолітні дитини, в його родині він один працює водієм таксі, у вчиненому щиро розкаюється та у зв'язку із скрутним матеріальним становищем просив призначити покарання у виді адміністративного арешту.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у скоєні вказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи.

Оскільки санкцією ч.2 ст.130 КУпАП, окрім позбавлення права керування транспортними засобами, є лише одне альтернативне стягнення - адміністративний арешт, як відносно водія так і інших осіб, а таке стягнення, відповідно до ст.24 КУпАП є більш суворим, ніж позбавлення спеціального права, наданого даному громадянин, з урахуванням ч.2 ст.33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та обставини, які пом'якшують та обтяжують його відповідальність, який одружений, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у адміністративного арешту, оскільки застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і попередить нові правопорушення як ним так і іншими особами.

Крім того ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Що стосується додаткового покарання у виді оплатного вилучення транспортного засобу, суд приходить до наступного.

Згідно із вимогами ст. 28 КУпАП передбачене оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилучені за рішенням суду, тобто позбавлення порушника права володіння предметом, який ним використовується з порушенням загальнообов'язкових правил користування, встановлених законодавством.

Відповідно до п.28 Постанови пленуму Верховного суду України за №14 від 23 грудня 2005 року »Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» оплатне вилучення транспортного засобу може бути допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, за яке встановлена відповідальність ч.2 ст.130 КпАП України. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючим транспортним засобом, що належить іншій особі.

Як вбачається з технічного паспорту на автомобіль НОМЕР_2, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_3 - належить ОСОБА_2.

За таких обставин, суд позбавлений права вилучати вказаний транспортний засіб, оскільки він не належить ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.40-1, ст. 283, ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», Постанови пленуму Верховного суду України за №14 від 23 грудня 2005 року »Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 10 (десять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 275 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н.М. Грицаюк