АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/238/16 Головуючий у першій інстанції: Гончаренко В.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справахАпеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника-адвоката Боброва В.О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Боброва В.О. на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою відносно:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого юристом в ТОВ «Консалдинг і облік», який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

закрито провадження по справі за ст. 124 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 072355 від 24.03.2016 року, ОСОБА_6 15 лютого 2016 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «Форд», д/н НОМЕР_1, під час руху в районі буд. № 62-а по вул. Набережній Перемоги в м. Дніпропетровську, при виникненні небезпеки своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до повної зупинки, в наслідок чого скоїв зіткнення з автобусом «Вольво»,д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4. Своїми діями ОСОБА_6 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобом.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 закрито провадження по справі за ст. 124 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також суть правопорушення у протоколі про адміністративного правопорушення викладена формально та не конкретизовано.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат Бобров В.О. в інтересах ОСОБА_4, 25 квітня 2016 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі Бобров В.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_6 за ст. 124 КУпАП. Крім того, в апеляційній скарзі Бобров В.О. заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку представник зазначає, що останній день подачі апеляційної скарги припадає на вихідний день на суботу. В зв'язку з чим ним було подано апеляційну скаргу у найближчий робочий день 25.04.2016 року, тобто у понеділок.

В апеляційній скарзі представник вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою. При цьому представник вказує, що всі докази, які знаходяться в матеріалах справи є допустимими та належними і суд безпідставно їх не врахував.

Так зазначає, що одним із доказів вини є висновок експерта № 03/16 від 27.02.2016 року, яке на його думку є одним із доказів вини ОСОБА_6. Також протокол про адміністративне правопорушення складено з вимогами ст.ст. 255 та 266 КУпАП. Представник також вважає, що вина підтверджується поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди з яких вбачається, що ОСОБА_6 не здійснив заходів для зупинки свого транспортного засобу.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник Бобров В.О. та ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу представника, підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

В свою чергу ОСОБА_6 вважав, що постанова суду є законною та просив її залишити без задоволення, а апеляційну скаргу без змін. При цьому вважав, що в даній дорожньо-транспортній пригоді винний лиш водій ОСОБА_4 і це підтверджено висновком експерта.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновлені строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи постанова суду першої інстанції була винесена 13 квітня 2016 року. Останнім днем подання апеляційної скарги припадає на вихідний день 23.04.2016 року - суботу. В зв'язку з чим останній день подачі апеляційної скарги автоматично переноситься на наступний робочий день, тобто понеділок - 25.04.2016 року, що представником ОСОБА_4- адвокатом Бобровим В.О. і було зроблено, подано апеляційну скаргу 25.04.2016 року.

З врахуванням приведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що строк на оскарження постанови був пропущений з поважної причини і підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильності вирішення справи.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконанні в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги представника стосовно того, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Так в судовому засіданні в суді першої інстанції було допитано учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6, ОСОБА_4 та досліджено матеріали справи, після чого було прийняття рішення.

ОСОБА_6 в суді першої інстанції, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що в ході руху побачив як із заїзного карману справа в попутному напрямку розпочинає свій рух автобус «Вольво». Останній, виїхавши на проїзну частину, продовжив рух перестроюючись з права на ліво, в момент коли автобус вже знаходився десь в районі третьої полоси дороги та продовжував рух в четверту полосу, де рухався його автомобіль, він вирішив виїхати на смугу зустрічного руху щоб уникнути зіткнення, однак водій автобусу все одно продовжив рух та почав розгортатись через суцільну лінію в протилежному напрямку, після чого відбулось зіткнення вже на зустрічній дорозі їх транспортних засобів.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_4 пояснив, що керуючи автобусом «Вольво» їхав в крайньому правому ряді та звідти розпочав розгортатись в протилежному напрямку. Не заперечував перетинання на тій ділянці дороги суцільної лінії, пояснивши це тим, що водії автобусів в тому місці завжди так роблять, оскільки іншим чином розгорнутися в протилежному напрямку немає можливості. При цьому, все одно вважав винним у даному ДТП водія ОСОБА_6, який, на його думку, повинен був заздалегідь зменшити швидкість або зупинитись, оскільки за напрямком його руху знаходилась перешкода у вигляді його транспортного засобу.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції учасники дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підтвердили правильність свої пояснень наданих в суді першої інстанції.

Отже, з вище зазначених пояснень вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участю двох водіїв транспортних засобів, та для правильного застосування норм Кодексу України про адміністративні правопорушення особливого значення набуває черговість порушень, які вчинив кожен із них.

На таку особливість у правозастосувані орієнтує Пленум Верховного Суду України у постанові №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз'яснено, що у випадку, коли передбачені ст. 286 КК України суспільно небезпечні наслідки через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з'ясувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання інших і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

На думку суду апеляційної інстанції вищезазначений пункт можливо застосовувати також і до адміністративних правопорушень на транспорті, оскільки відмінність об'єктивної сторони між ст. 286 КК України та ст. 124 КУпАП є лише тілесні ушкодження отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Так із обсягу та фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_6 під час керування своїм автомобілем «Форд» побачив попереду, як з кармана дороги раптово почав рух автобус «Вольво» із розворотом на 180 градусів вліво, який без зупинки продовжив переїжджати смугу руху його автомобіля, внаслідок чого сталося ДТП.

З вище вказаної обставини, яка виникла на дорозі за участю транспортних засобів Форд» під керуванням ОСОБА_6 та «Вольво» під керуванням ОСОБА_4, вбачається, що ОСОБА_4, створив небезпеку для ОСОБА_6, та мав більше можливості уникнути зіткнення, зупинивши автобус «Вольво». Однак цього не зробив і продовжив свій рух не переконавшись у безпеці свого маневру.

В свою чергу ОСОБА_6 вжив заходів до безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, але в зв'язку з тим, що водій ОСОБА_4 керуючи автобусом «Вольво» не зупинився щоб пропустити іншого учасника дорожнього руху - ОСОБА_6, останній не міг прорахувати і передбачити: чи пришвидшить, зупиниться, чи змінить рух маневруючий автобус «Вольво», тобто ОСОБА_6 не зміг (не був спроможний) зменшити швидкість автомобіля до повної зупинки і тому вибрав інший (альтернативний, рівноцінний) варіант дій водія у цій ситуації - безпечний для інших учасників дорожнього руху об'їзд перешкоди.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що у діях водія ОСОБА_6 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги представника про те, що вина ОСОБА_6 повністю доведена висновком авто технічного дослідження №03/16 від 27.02.2016 р. є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки були предметом розгляду в суді першої інстанції, та суд правильно зазначив, що даний висновок не можливо взяти до уваги в зв'язку з тим, що вихідні дані були надані невірні. Крім того експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином мотивованим.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання представника-адвоката Боброва Вадима Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити представнику-адвокату Боброву Вадиму Олексійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_4строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року

Апеляційну скаргупредставника-адвоката Боброва В.О., який діє в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

ПостановуЖовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року, якою відносно ОСОБА_6 закрито провадження по справі за ст. 124 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун