Єдиний унікальний номер 227/1062/16-п Номер провадження 33/775/74/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області Ковалюмнус Е.Л., при секретарі Самойленко Г.В., за участі адмінправопорушника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, прокурора Куцен М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3 на постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Авдіївки Донецької області, громадянина України, пенсіонера, депутата Авдіївської міської ради Донецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу у розмірі 100 неоподоткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн., за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу у розмірі 200 неоподоткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн., на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., -

ВСТАНОВИЛА :

Постановою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП та призначено адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Згідно до постанови судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року, 12.11.2015 р. ОСОБА_4, будучі депутатом міської ради, виконуючи обов'язки голови постійної комісії з питань ЖКГ, комунальної власності, транспорту та зв'язку, життєзабезпечення міста Авдіївської міської ради, скоїв адміністративне корупційне правопорушення, яке полягає у неповідомленні керівництва вищого рівня про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме під час голосування 12.11.2015 р., що призвело до невиконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, 12.11.2015р. ОСОБА_4, виконуючи повноваження голови постійної комісії з питань ЖКГ, комунальної власності, транспорту та зв'язку, життєзабезпечення міста Авдіївської міської ради, скоїв адміністративне корупційне правопорушення, яке полягає у вчиненні дії та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме під час голосування за внесення змін та доповнень до міської програми «Розвиток і підтримка міського електротранспорту на 2015 рік», що призвело до невиконання вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3 на зазначену постанову судді міськрайонного суду, вони просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду про закриття справи. Вважають, що постанова суду першої інстанції винесена незаконно з порушенням матеріального та процесуального права, а викладене в матеріалах справи не відповідає дійсним обставинам. Вважають, що ОСОБА_4 не допустив ніяких корупційних дій, не отримав ніякої неправомірної вигоди. Всі його дії, як депутата, були направлені не на порушення конфлікту інтересів, а навпаки, на підтримку Комунального підприємства Авдіївського ТТУ, яке постраждало під час обстрілів, а тому діяв в інтересах територіальної громади, а саме на виділення коштів на восстановлення цього комунального підприємства, власником якого є не його син, ОСОБА_5, а саме громада.

В своїх клопотаннях під час апеляційного розгляду адміністративної справи також зазначили, що на теперішній час строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності вже спливли, тому просять провадження закрити за ст. 38 КУпАП. Також зазначили, що на момент складання протоколу син ОСОБА_4, ОСОБА_5 вже не працював на підприємстві, тому не було конфлікту інтересів.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляції та просили її задовольнити, прокурора Куцен М.С., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 та просив в її задоволенні відмовити, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Судом в ухвалі правильно зазначено, що рішенням Авдіївської міської ради від 12.11.2010 року № 6/1-4 «Щодо створення та обрання постійних комісій міської ради 6 скликання», ОСОБА_4 призначено головою постійної комісії з питань ЖКГ, комунальної власності, транспорту та зв'язку життєзабезпечення міста.

Розпорядженням міського голови від 18.03.2013 року № 17л/с ОСОБА_4, який є сином ОСОБА_4, призначено на посаду директора Комунального підприємства «Авдіївське трамвайно-транспортне управління» Авдіївської міської ради по контракту з 18.03.2010 р. В 2013 році дію даного контракту продовжено до 01.04.2018 року. 11.12.2015 року ОСОБА_4 було звільнено з посади на підставі розпорядження міського голови від 11.12.2015 року № 88 о/с.

В постанові суду обгрунтовано зазначено, що згідно до протоколу № 3 від 10.11.2015 року до складу виїзної комісії, яка оглядала приміщення комунального підприємства «АТТУ», входив ОСОБА_4, а з п. 10 протоколу 65 сесії Авдіївскьої міської ради У1 скликання від 12.11.2015 року на засіданні сесії слухали ОСОБА_5, директора КП «АТТУ» щодо внесення змін та доповнень до міської програми «Розвиток і підтримка міського електротранспорту на 2015 рік», в числі депутатів, які проголосували «за», був депутат міської ради ОСОБА_2

Суд також послався в своїй ухвалі, що згідно до листа Авдіївської міського голови № 01-15/0304 від 24.02.2016 року повідомлень депутатів Авдіїскьої міської ради про виникнення конфлікту інтересів протягом 2015 року не було.

Суд першої інстанції відповідно до норм Закону «Про засади запобігання та протидії корупції в Україні» прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_4, як депутат міської ради повинен був і міг вчинити дії, щоб запобігти конфлікту інтересів, а саме повідомити про їх наявність - ОСОБА_4 Голова постійної комісії з питань ЖКГ, комунальної власності, транспорту та зв'язку, а його син, ОСОБА_5 - директор комунального підприємства «АТТУ».

Відповідно до ст. 4 Закону «Про засади запобігання та протидії корупції в Україні» депутати місцевих рад є суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на депутатів місцевих рад поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції"

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані:

1) уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів;

2) невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Суддя першої інстанції дослідив додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові докази - протокол засідання постійної комісії, протокол пленарного засідання сесії міської ради, рішення міської ради про внесення змін та доповнень до міської програми «Розвиток і підтримка міського електротранспорту на 2015 рік». Достовірно було встановлено, що ОСОБА_4 приймав участь у засіданні постійної комісії і пленарному засіданні сесії ради, приймав участь у голосуванні і віддав свій голос за прийняття рішення про внесення змін та доповнень до міської програми «Розвиток і підтримка міського електротранспорту на 2015 рік», де на посаді директора перебуває його син. Про наявність конфлікту інтересів ОСОБА_4 не повідомив ні членів постійної комісії, ні голову міської ради, ні секретаря міської ради.

Згідно ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та п. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП, під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Доводи ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3, що в його діях відсутній склад зазначеного правопорушення, оскільки рішення приймалось не ним окремо, як депутатом, а колегіальним органом - міськрадою, не є слушним. Міськрада складається з окремих депутатів, кожен з яких голосував індивідуально, одним з яких був ОСОБА_4, при цьому ніщо не заважало йому повідомити голову міської ради, інших депутатів, про наявність конфлікту інтересів на зазначених в постанові суду підставах.

Передбачений ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» обов'язок ужити заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів і невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів є особистим обов'язком ОСОБА_4 і мав бути ним виконаний.

Статтею 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання особою, яка зазначена у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції в Україні», обов'язку повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів. Законодавець не пов'язує настання чи ненастання адміністративної відповідальності з тим, чи міг бути усунутий конфлікт інтересів іншими посадовими особами чи відповідними органами, у якому порядку і яким шляхом.

Суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що ОСОБА_4, будучі депутатом міської ради, виконуючи обов'язки голови постійної комісії з питань ЖКГ, комунальної власності, транспорту та зв'язку, життєзабезпечення міста Авдіївської міської ради, голосуючи за внесення змін та доповнень до міської програми «Розвиток і підтримка міського електротранспорту на 2015 рік», якою передбачалося виділення бюджетних коштів на ремонт будівлі підприємства, керівником якого є його син - ОСОБА_4, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, не повідомивши при цьому, у встановлених законом порядку, про наявність такого конфлікту, не відмовився від голосування, проголосувавши на засіданні сесії на підтримку підприємства, директором якого був його син.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність конфлікту інтересів, не відповідають дійсності.

Доводи про те, що син ОСОБА_4, ОСОБА_4 звільнився з посади директора Комунального підприємства і тому складу адміністративного правопорушення немає, правильно не взяті до уваги, оскільки на момент виїзду постійної комісії під головуванням ОСОБА_2 на місце огляду, голосування на сесії на підтримку міського електротранспорту та виділення коштів, ОСОБА_4 був на своїй посаді, звільнився тільки після голосування ОСОБА_4 на зазначеному засіданні сесії Авдіївської міської ради, що перевірено судом.

Доводи правопорушника та його представника про те, що в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки корупційного діяння, оскільки він не отримав ніякої неправомірної вигоди для себе чи грошові кошти або інше майно, відсутність в його діях умислу на корупційні діяння, не беруться до уваги, є безпідставними, оскільки наявність зазначених ознак необхідна для кваліфікації дій у кримінальному провадженні. Щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів в адміністративному провадженні, є саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Таким чином, ніщо не заважало йому повідомити про наявність конфлікту інтересів, а потім відмовитись від голосування на засіданні сесії міської ради під час зазначеного у постанові голосування на користь комунального підприємства, яке очолював його син. Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП не передбачено для кваліфікації дій отримання якоїсь неправомірної вигоди чи переваг.

Також адміністративним законом не передбачено різниці для відповідальності незалежно від форми власності цього підприємства - комунальної чи приватної.

Клопотання про закриття справи у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягає, оскільки суддею першої інстанції адміністративна справа розглянута з постановленням рішення без порушення зазначеного строку.

З огляду на викладене, постанова судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_4 є законною, обґрунтованою та немає підстав для її скасування.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.ст. 268, 293, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн., за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн., на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя