Номер провадження: 33/785/346/16
Номер справи місцевого суду: 521/3580/16-п
Головуючий у першій інстанції Непорада
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О. за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 14 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, що працює в черговій частини Головного управління поліції в Одеській області за адресою: АДРЕСА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Стягнутий судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до оскарженої постанови судді районного суду, 22 січня 2016 року о 06:00 годині ранку, ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 керував автомобілем «ВАЗ 2108» держаний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода). Після продуття приладу алкотестеру «Драгер» №0521 у крові ОСОБА_1 виявлений вміст алкоголю 1,53 ‰.

Своїми діями водій ОСОБА_1С порушив вимоги п.2.9. «А» «Правил дорожнього руху України» чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки судді викладені в оскаржуваній постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Так, суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки автомобіль не рухався, а стояв на місці. ОСОБА_1 зазначає про відсутність належних доказів, що підтверджують його винуватість за ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує на те, що працівники патрульної поліції не фіксували за допомогою відеозапису той момент, як екіпаж патрульної поліції піджав до його автомобіля «ВАЗ 2108» держаний номер НОМЕР_1. Також суддя не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 допитаного у судовому засіданні, який показав, що саме він 22 січня 2016 року керував автомобілем «ВАЗ 2108».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, вислухавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до таких висновків.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, …. тощо.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що суддя районного суду при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримався вказаних вимог закону та, на підставі всебічного повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції так і під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 повністю заперечував свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення та пояснив, що 21 січня 2016 року він зустрівся зі своїм приятелем ОСОБА_4, з яким вони, знаходячись у салоні автомобілю «ВАЗ 2108» держаний номер НОМЕР_1 біля будинку АДРЕСА_1, розпивали спиртні напої. Згодом до них приєднався ОСОБА_3, який алкоголю не вживав, та перебував у тверезому стані. ОСОБА_1 зазначив, що весь час з моменту їх зустрічі за кермом його автомобілю знаходився саме ОСОБА_3 При цьому приблизно 03 годині 22 січня 2016 року розвертаючи автомобіль у вищевказаному дворі ОСОБА_3 допустив зіткнення з припаркованим автомобілем, однак водій та пасажири подумали, що заїхали у сніговий замет, а тому не зупинилися та залишили місце дорожньо-транспортної пригоди та поїхали в сторону 411-ої Батареї.

Близько 05:00 години 22 січня 2016 під час руху по вул.Білоруський в м.Одесі вони застрягли у сніговому заметі. Власними силами витягнути автомобіль не змогли, і ОСОБА_3 відправився за місцем свого проживання для того, щоб взяти свій автомобіль і витягнути автомобіль «ВАЗ 2108», що належить ОСОБА_1 з замету за допомогою тросу. Через деякий час, до автомобіля ВАЗ «2108», в якому на передньому сидінні сидів ОСОБА_1 а на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_4, під'їхав автомобіль патрульної поліції. В цей час двигун автомобіля ВАЗ «2108», що належить ОСОБА_1 був заведений, оскільки тієї ночі температура повітря складала біля 19 градусів морозу. ОСОБА_1 стверджує, що автомобіль не рухався, оскільки застряг у заметі і не мав можливості здійснювати будь-які маневри, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вважаю обґрунтованими висновки судді суду першої інстанції про те, що невизнання ОСОБА_1 провини у вчиненні адміністративного правопорушення, слід розцінювати, як обрану ним позицію захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення, а показання як самого ОСОБА_1 так і свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недостовірними, оскільки вони суперечать фактичнім обставинам справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена в ході апеляційного перегляду справи та підтверджується наступними доказами:

показами свідка - інспектора патрульної поліції 1-ої роти 3-го батальйону ОСОБА_5., яка будучі допитаною в судовому засіданні суду апеляційної інстанції показала, що 22 січня 2016 року вона несла службу в складі автомобільного екіпажу патрульної поліції до складу якого входили ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Зазначений екіпаж патрульної поліції рухаючись в напрямку 411-ої Батареї по вул. Білоруській в м.Одесі помітив автомобіль марки «ВАЗ 2108» держаний номер НОМЕР_1, який рухався взад-вперед, намагаючись виїхати зі снігового замету. Екіпаж патрульної поліції зупинився з метою надання допомоги та виявив водія та пасажира з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту). За кермом автомобіля «ВАЗ 2108», який мав механічні пошкодження у вигляді подряпин лівої сторони та розбитого заднього ліхтаря (стопу), знаходився ОСОБА_1 На вимогу працівників патрульної поліції ОСОБА_1 вийшов зі свого транспортного засобу, і йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп'яніння на місці. ОСОБА_1 ухилявся він надання працівникам патрульної поліції своїх документів, просив виключити проблискові маячки мотивуючи, це тим, що вони його засліплюють, зателефонував до чергової частини патрульної поліції та подав скаргу на працівників поліції, просив викликати на місце пригоди керівництво. Свідок ОСОБА_5. зазначає про те, що ОСОБА_1 нічого їм не повідомляв з приводу того, що за кермом знаходився інший водій ОСОБА_3, який відлучився за допомогою. Крім того, ОСОБА_1 та пасажир автомобілю переконували працівників патрульної поліції, що рух автомобілю взад-вперед під час спроб виїхати з замету не може вважатися рухом автомобіля. В подальшому, у зв'язку з наявними механічними пошкодженнями автомобіля ВАЗ «2108», інспектори патрульної поліції засобами зв'язку перевірили вказаний транспортний засіб на причетність до дорожньо-транспортних пригод.

Під час апеляційного перегляду аналогічні показання дав інспектор патрульної поліції 1-ої роти 3-го батальйону ОСОБА_6, який пояснив, що дійсно 22 січня 2016 року водій ОСОБА_1 на вул.Білоруський в м.Одесі перебував за кермом свого автомобілю «ВАЗ 2108» держаний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння і буксуючи, намагався виїхати із снігового замету, в якому застряг його транспортний засіб.

Крім того, під час апеляційного перегляду за клопотанням сторони захисту було досліджено відеозапис з місця події, що відбулася в ранковий час 22 січня 2016 року на вулиці Білоруській в м.Одесі, який було зроблено за допомогою відео реєстратора інспектора патрульної поліції ОСОБА_5.

Наданий стороною захисту відеозапис складається з трьох файлів, починаючи з 4 години 39 хвилин до 06 годин 04 хвилини.

Вказаний відеозапис дійсно не містить інформації про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ «2108». Відеозапис починається з того моменту, як інспектори патрульної поліції вийшли з патрульного автомобілю та наблизились до автомобіля ОСОБА_1 ВАЗ «2108», який правим переднім та заднім колесами застряг в сніговому заметі та мав механічні пошкодження у виді подряпин лівої сторони та розбитого заднього правого ліхтаря.

Однак, в ході дослідження вказаного доказу судом встановлено, що на протязі всього часу запису, ОСОБА_1 вів себе зухвало, нецензурно лаявся та не виконував законних вимог інспекторів поліції щодо надання документів на право керування транспортним засобом. При цьому він не давав пояснень інспекторам патрульної служби, що автомобілем керувала будь-яка інша особа. Лише о 5 годині 52 хвилині, ОСОБА_1 нерозбірливо відповів командиру патрульної поліції, який прибув на місце події, що він взагалі не керував автомобілем, а в те місце його привіз якийсь приятель.

Аналогічним чином вів себе на місці події і свідок ОСОБА_4 При цьому він неодноразово заявляв інспекторам, що буксування в сніговому заметі не є рухом автомобілю, а тому претензії інспекторів є безпідставними.

Будь-яких інших осіб, що могли керувати автомобілем ВАЗ «2108», біля нього та в салоні автомобілю не знаходилося.

Крім того, за клопотанням ОСОБА_1 до матеріалів справи було долучено постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 14 квітня 2016 року, якою провадження у справі про адміністративні правопорушення за статтями 124 та 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 було закрите у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

З метою надання оцінки вказаному доказу в порядку ст.252 КУпАП під час апеляційного перегляду справи були досліджені матеріали про адміністративні правопорушення за статтями 124 та 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 за №521/2368/16п.

Не зважаючи на те, що вказана постанова суду набрала чинності та не є предметом оскарження в даному провадженні, вважаю, що вона не може стати доказом невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до рапорту інспектора патрульної поліції 3-го батальйону 2-ої роти Хмельницького С.О. під час несення служби екіпаж 0201 отримав виклик про ДТП без потерпілих за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Філатова,76. Прибувши за вказаною адресою був виявлений заявник, який пояснив, що став свідком того, як невідомий чоловік керуючи автомобілем ВАЗ 2108 темного кольору допустив зіткнення з припаркованим автомобілем Ssang Yong, після чого залишив місце ДТП. Через чергову частину був знайдений власник автомобіля і складена схема ДТП.

Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №073530 від 25 січня 2016 року, ОСОБА_1 22 січня 2016 року о 03 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом ВАЗ «2108» держаний номер НОМЕР_1 по вул.Ак.Філатова в м.Одесі порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України і скоїв зіткнення з транспортним засобом Ssang Yong НОМЕР_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень.

Крім того, відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №073531 від 25 січня 2016 року 22 січня 2016 року о 03 годині 15 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ «2108» держаний номер НОМЕР_1 по вул.Ак.Філатова в м.Одесі, після зіткнення з транспортним засобом Ssang Yong НОМЕР_2, залишив місце скоєння ДТП, чим порушив п.2.10 Правил дорожнього руху України.

Зазначений протокол також був підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення за статтями 124 та 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 містяться пояснення останнього, датовані 25 січня 2016 року, відповідно до яких ОСОБА_1 пояснив, що 22 січня 2016 року приблизно о 03 годині 15 хвилин саме він керував своїм автомобілем ВАЗ «2108» держаний номер НОМЕР_1, і здійснюючи розворот в міжквартальному проїзді не помітив припаркований автомобіль Ssang Yong, та в'їхав в його задню частину. Після цього ОСОБА_1 продовжив рух, оскільки не відчув удару від зіткнення.

Приймаючи постанову від 14 квітня 2016 року, якою провадження у справі про адміністративні правопорушення за статтями 124 та 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 було закрите у зв'язку з відсутністю складу правопорушення суддя Малиновського районного суду м.Одеси взагалі не дослідив вказані докази в їх сукупності та не дав їм відповідну правову оцінку.

Слід зазначити, що як в протоколах про адміністративні правопорушення серії АП2 №073530 від 25 січня 2016 року та серії АП2 №073531 від 25 січня 2016 року так і в своїх поясненнях від 25 січня 2016 року ОСОБА_1 зазначив, що ніде не працює.

В ході апеляційного перегляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 працює інспектором чергової частини Головного управління поліції в Одеській області та, відповідно до його пояснень пропрацював у міліції близько 20 років.

За вчинення грубого адміністративного правопорушення, в тому числі передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП до працівника поліції може бути застосовано суворе дисциплінарне стягнення аж до звільнення з органів поліції.

Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, приходжу до висновку про те, що показання ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині того, що в ніч на 22 січня 2016 року автомобілем ВАЗ «2108» держаний номер НОМЕР_1 керував ОСОБА_3, а ОСОБА_1 випадково опинився на водійському сидінні свого автомобіля під час його виявлення працівниками поліції з ранку 22 січня 2016 року є недостовірними, оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі, а саме показами свідків ОСОБА_5. та ОСОБА_6, відеозаписом з місця події, що відбулася в ранковий час 22 січня 2016 року на вулиці Білоруській в м.Одесі, який було зроблено за допомогою відео реєстратора інспектора патрульної поліції ОСОБА_5., протоколами про адміністративні правопорушення серії АП2 №073530 від 25 січня 2016 року та серії АП2 №073531 від 25 січня 2016 року та поясненнями ОСОБА_1 від 25 січня 2016 року.

Крім того, механічні пошкодження автомобілю ВАЗ «2108», що були виявлені на автомобілі у виді подряпин лівої сторони та розбитого заднього правого ліхтаря дають додаткові підстави об'єктивно сумніватися в достовірності показань ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 в частині того, що при русі заднім ходом у дворі по вулиці Ак. Філатова автомобіль ВАЗ «2108» під керуванням ОСОБА_3 відбувся наїзд на припаркований автомобіль та вони подумали, що заїхали в сніговий замет, а тому залишили місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такі механічні пошкодження можуть виникнути в результаті зіткнення автомобілів зі значною амплітудою об тверду поверхню.

За таких обставин, приходжу до висновку про те, що показання ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є недостовірними та такими, що були дані свідками з метою ухилення ОСОБА_1 від юридичної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

В свою чергу визнаю інші докази, що були дослідженні в ході апеляційного перегляду справи, як достовірні, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимі, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 22 січня 2016 року та інкримінуються ОСОБА_1, як порушення правил дорожнього руху, за які передбачена адміністративна відповідальність за статтею 130 КУпАП.

Таким чином зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достовірними, а тому повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя районного суду, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 мінімальне адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

З таких підстав вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя апеляційного суду Одеської області,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеса від 13 квітня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення в сумі 3400 гривень - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко