Справа № 667/1833/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Котьо І.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від управління патрульної поліції у м. Херсоні про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, не працюючої, індивідуальний ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

встановив :

11 березня 2016 року близько 16.55 години ОСОБА_1 керуючі транспортним засобом FIAT DOBLO реєстраційний номер НОМЕР_2 за адресою: м. Херсон, пр. Сенявіна, 152, корп.1, не впевнилася в безпечній дорожній обстановці та не вибрала безпечну швидкість руху та недотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 210934 реєстраційний номер НОМЕР_3, який рухався попереду під керуванням ОСОБА_2, у звязку з чим вище вказані транспортні засоби одержали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 порушила пункти 2.3.(б), 12.1. і 13.1. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про місце і час розгляду справи була своєчасно сповіщена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_3 на адресу суду не надходило. При цьому, ОСОБА_3 звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначила, що визнає свою вину у вчинені правопорушення, розкаюється у його вчиненні та просила суд розглянути справу за її відсутності. У звязку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та здобутими доказами, а саме протоколом серії АП2 № 102322 про адміністративне правопорушення від 11 березня 2016 року (а.с.4), схемою місця дорожньо-транспортної пригоди з даними про пошкодження транспортних засобів від 11 березня 2016 року (а.с.5), письмовим поясненням відібраним 11 березня 2016 року працівником поліції у потерпілого ОСОБА_2 (а.с.7) та письмовими поясненнями самої ОСОБА_3, як тими що були відібрані у неї працівником поліції 11 березня 2016 року (а.с.6) так і тими що були дані нею в своїй заяві до суду від 11 березня 2016 року. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня її вини, майнового стану, визнаючи обставиною, що помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення щире розкаяння винної, обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення суд не знаходить і вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі передбаченому санкцією за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 124, 213, 221, 246, 251-252, 265, 268, 280, 283-284 КУпАП, пунктами 24, 27-28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суд

постановив :

Застосувати доОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Посвідчення водія тимчасово вилучене у ОСОБА_1 повернути володільцеві, поклавши обовязок по виконанню постанови в даній частині на управління патрульної поліції у м. Херсоні.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 275,6 грн.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або не неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги чи протесту прокурора до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області, який виніс постанову.

Суддя: І. В. Котьо

Постанова набрала законної сили «____» _____________ 2016 року.

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Згідно вимог ч.3 ст. 299 КУпАП та ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню відділом державної виконавчої служби після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 307 КУпАП. У звязку з чим відповідно до вимог ст. 303, 308 КУпАП та ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, але не пізніше трьох місяців з дня її винесення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; та витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.