П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 р. Справа №607/3274/16-п

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українку, громадянку України, директора ПП «Будівельна компанія «Твій Дім», жительку м. Тернополя вул. Чорновола, 2/24,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №19-13-036/052 від 17.03.2016 року, під час перевірки ПП «Будівельна компанія «Твій Дім» (юридична адреса: м. Тернопіль, вул. С.Качали, 5), директором якого являється ОСОБА_1, було встановлено, що всупереч вимог частини 2 статті 48 КЗпП України та абзацу 2, пункту 1.1 Інструкції«Про порядок ведення трудовик книжок» в підприємстві не ведуться трудові книжки на працівників, які працюють на підприємстві. Працівники не ознайомлюються під розписку в особовій картці (типова відомча форма П-2, затверджена наказом Мінстату України та Міністерства оборони України від 25 грудня 2009 року № 495/656.) Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із записами про прийняття на роботу не були ознайомлені під розписку в особовій картці, чим порушено вимоги пункту 2.5. Інструкції «Про порядок ведення трудовик книжок». В підприємстві не ведеться Книга обліку руху трудових книжок працівників. Вказане є порушенням вимог підпункту «б», абзацу 1, пункту 7.1 Інструкції «Про порядок ведення трудовик книжок». Всупереч вимог частини 5 статті 79 КЗпП України адміністрація підприємства письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки не пізніше ніж за два тижні до її початку. Так, бухгалтер ОСОБА_3 згідно наказу № 62 від 01.02.2016 року з 01.02.- по 29.02.2016 року перебувала у відпустці, однак адміністрація підприємства письмово не повідомила її за два тижні про початок відпустки. Всупереч вимог частини другої статті 97 КЗпП України та частини першої статті 15 Закону України «Про оплату праці» в підприємстві письмово не погоджено умови оплати праці із працівниками. Всупереч вимог частини першої та другої статті 115 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата працівникам виплачується нерегулярно. Внаслідок нерегулярності виплати заробітної плати працівникам станом на 17.03.2016 року в підприємстві утворилась заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 42,8 тис. грн. За період: частину грудня 2015 року, частину січня та за частину лютого 2016 року. Так, наприклад заборгованість із виплати заробітної плати ОСОБА_4 становить - 2864,07 грн., яка утворилась за частину грудня 2015 року, частину січня та частину лютого 2014 року ОСОБА_5 заборгованість із виплати заробітної плати становить - 2864,07 грн., яка утвори за частину грудня 2015 року, за частину січня та частину лютого 2016 року. Всупереч вимог частини четвертої статті 115 КЗпП України та статті 21 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата (відпускні) працівникам підприємства виплачується не за три дні початку відпустки, а у пізніші строки. Так, згідно наказу № 62 від 01.02.2016 року, бухгалтер ОСОБА_3 з 01.02.2016 р. - по 29.02.2016 р. надано 29 календарних днів відпустки, нараховано відпускних на суму - 1365,00 грн., однак належну їй суму відпускних не виплачено, як за три дні до початку відпустки, так і на дату проведення перевірки. Під час виплати заборгованої заробітної плати працівникам не нараховуються належні їм суми компенсації за втрату частини заробітку у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари, тарифи та послуги. Так, згідно відомості на виплату грошей № ВЗП -000001 від 01 березня 2016 року працівникам виплачувалась частина заробітної плати за грудень 2015 року, однак при цьому їм не зараховано належну суму компенсації за втрату частини заробітку у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари, тарифи та послуги. Вказане є порушенням вимог статті 34 Закону України «Про оплату праці».

Окрім цього всупереч вимог частини 5 статті 97 КЗпП України та статті 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці в підприємстві не здійснюється в першочерговому порядку. При заборгованості із виплати заробітної плати гроші йдуть на сплату платежів і податків, на придбання сировини та матеріалів для основного виробництва. Так, за даними довідки про надходження та використання коштів з 01.12.2015 року по 15.03.2016 року на рахунок і в касу підприємства надійшло 752 тис. грн. За вказаний період загальна сума нарахованої до виплати заробітної плати працівникам підприємства склала 56,0 тис. грн. Так, протягом січня 2016 року на рахунки та в касу підприємства надійшло 4 тис. грн. Нараховано до виплати заробітної плати працівникам за грудень 2015 року, термін виплати якої настав відповідно у січні 2016 року 24,0 тис. гривень. Наявні кошти протягом січня 2016 року підприємство не використовувало на: виплату заробітної плати за грудень 2015 року термін виплати якої наступив відповідно у січні 2016 року не використано жодної гривні.; використано на придбання сировини та матеріалів для основного виробництва - 4,0 тис. грн. На підставі викладеного, заробітна плата працівникам підприємства в січні 2016 року взагалі не виплачувалась. Кошти підприємства витрачались винятково на придбання сировини та матеріалів для основного виробництва. Як наслідок, на дату перевірки, загальна сума заборгованості по заробітній платі становить 42,8 тис. грн., яка утворилась за частину грудня 2015 року, за частину січня та частину лютого 2016 року. Проведеною перевіркою встановлено, що із звільненим працівником - головним інженером ОСОБА_6 (звільнений 29.01.2016р), сума остаточного розрахунку становить - 4209,62 грн., однак розрахунок із вказаним працівником не проведено, як у день звільнення, так і на дату проведення перевірки. Вказане є порушенням вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України. У випадку невиплати в день звільнення всіх коштів працівнику не виплачується середній заробіток за весь час затримки виплати розрахункових коштів до дня фактичного розрахунку. Так, наприклад ОСОБА_6 (звільнений 29.01.2016р.), якому виплачено частину остаточний розрахунку в сумі 250,00 грн. 01 березня 2016 року. Однак за час затримки виплати остаточного розрахунку ОСОБА_6 не нараховано середній заробіток за весь час затримки, чим порушено вимоги ч.І ст.117 КЗпП України. Належно заповнена трудова книжка видається працівникам у день звільнення, однак розрахунок із працівниками проводиться з порушенням строків зазначених у ст. 116 КЗпП України. Так, розрахунок із звільненим працівником - головним інженером ОСОБА_6 не проведено як у день звільнення (29.01.2016 року), так і на дату проведення перевірки,чим порушено вимоги ч. 1 ст. 47 КЗпП України. Атестація робочих місць за умовами праці в підприємстві не проведена, чим прострочені терміни її проведення. Не провівши вчасно атестацію робочих місць чим порушено права ряду працівників на здорові й безпечні умови праці, працівники безпідставно позбавляються пільг та компенсацій за роботу в несприятливих умовах праці, на підприємстві не реалізовані технічні і організаційні заходи, спрямовані на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці, чим порушено вимоги статті 7 Закону України «Про охорону праці», статті 7 Закону України «Про відпустки» та постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442.

Так, на робочих місцях: «виконроб», «бетоняр», «муляр», «штукатур-плиточник», «електрогазозварник», «підсобний робітник», «стропальник» на яких технологічний процес, обладнання, використовувана сировина, матеріали можуть бути потенційним джерелом шкідливих та небезпечних факторів, атестація на час перевірки не проведена, чим безпідставно позбавлено працівників на даних робочих місцях належних пільг та компенсацій. Вище вказане є порушенням вимоги п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 01.08.1992 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилася і про причину неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У силу ч. 2 ст. 268 КУпАП вважаю за можливе справу розглядати у відсутності правопорушника.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення повністю підтверджується наступною сукупністю доказів, дослідженими в судовому засіданні а саме: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №19-13-036/052 від 17.03.2016 року, витязі з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 19-13-036/053 ПП «Будівельна компанія «Твій Дім», проведеної з 09.03.2016 року 09 год. 55 хв. по 17.03.2016 року 17 год. 00 хв., довідці про підприємство та стан виплати заробітної плати на ПП БК «Твій Дім» від станом на 15.03.2016 року, особовій картці працівника ОСОБА_7 типова форма №П-2, особовій картці працівника ОСОБА_1 типова форма №П-2, довідці про стан додержання графіка відпусток працівниками ПП БК «Твій Дім» у 2016 році, довідці про проведення остаточного розрахунку при звільненні працівників на ПП БК «Твій Дім» від 15.03.2016 року, штатному розписі на 2015 рік, розрахунково-платіжній відомості №НЗП-000002 за лютий 2016 рік, довідці про надходження та використання коштів на ПП БК «Твій Дім »за період з 01.12.2015 року по 15.03.2016 року, відомості на виплату грошей № НЗП-000002 за січень 2016 року, оборотно-сальдовій відомості по рахунку 661 за 01.12.2015 року по 16.03.2016 року, відомостях на виплату грошей НЗП-000005 за лютий 2016 року.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного проступку передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата її не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП суд приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, майновий стан, ступінь вини та інші обставини, а тому приходжу до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_1 в розмірі санкції статті за якою останній притягується до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 41, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в користь держави в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 (шістдесят ) коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Суддя С.В. Кунцьо