ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/4929/16-п

31.05.2016

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Діонісьєва Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 (уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт МЮ № 259962, ІПН НОМЕР_1, обіймає посаду генерального директора ТОВ фірми «Екорембуд ЛТД» з 01.07.2010р. по даний час)

за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 000109 від 28.03.2016, складеним головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_2, вбачається, що 28.03.2016 ОСОБА_1 допустив порушення законодавства про працю, а саме:

В порушення вимог частини 5 статті 80 КЗпП України на підприємстві наявні випадки ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд. Зокрема, відповідно до даних бухгалтерського обліку, наказів по підприємству та особової картки ОСОБА_3 встановлено, що протягом всього терміну роботи даного працівника в ТОВ фірми «Екорембуд ЛТД» (з 07.08.2007 по даний час) щорічна оплачувана відпустка повної тривалості не надавалась жодного разу.

В порушення вимог статті 84 КЗпП України та статті 26 Закону України «Про відпустки» працівникам надається відпустка без збереження заробітної плати терміном, що перевищує 15 днів на рік. Так, згідно даних наказу № 830-к від 02.11.2015 та табелів обліку робочого часу за листопад 2015 року відпустка без збереження заробітної плати ОСОБА_4 ОСОБА_5 надана тривалістю 29 календарних дні.

В порушення вимог статті 95 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про оплату праці» підприємство не проводить індексацію заробітної плати працівникам (довідка № 04/255 від 24.03.2016).

В порушення вимог частини 1 та 2 статті 115 КЗпП України та частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати проводиться менше двох разів на місяць (розрахункові листки ОСОБА_6 за вересень-листопад 2014 року, картка-рахунок 661 за вересень листопад 2014 року, довідка № 04/255 від 24.03.2016).

В порушення вимог частини 3 статті 115 КЗпП України, частина 3 статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата працівникам виплачується з один раз на місяць. Зокрема, заробітної плати працівників ТОВ фірми «Екорембуд ЛТД» за вересень 2014 року була виплачена лише 03.11.2014 (відомість на виплату грошей № 49 від 03.11.2014).

В порушення вимог частини 4 статті 115 КЗпП України та статті 21 ЗУ «Про відпустки» заробітна плата працівникам підприємства за весь час щорічної відпустки не виплачувалась за три дні до її початку. Так, відповідно до наказу № 547-к від 23.09.2014 ОСОБА_6 надано частину щорічну оплачувану відпустку з 23.04.2014, проте виплата заробітної плати за час щорічної відпустки була здійснена лише 03.11.2014 (відомість на виплату грошей № 49 від 03.11.2014).

В порушення вимог частини 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації не проводиться в день звільнення. Зокрема, відповідно до наказу № 292-к від 27.04.2015 та табелю обліку робочого часу за квітень 2015 року ОСОБА_6 звільнений з роботи 27.04.2015, проте виплата розрахункових коштів здійснена лише 28.05.2015 (розрахункові листки ОСОБА_6 за квітень - травень 2015 року, відомість на виплату грошей №15 від 28.05.2015).

В порушення вимог частини 1 статті 117 КЗпП України звільненим працівникам не було нараховано та виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зокрема, згідно даних бухгалтерського обліку (розрахункових листків по виплаті зарплати та картки рахунку 661 за квітень - травень 2015 року) при звільненні ОСОБА_6 підприємством не було зараховано та виплачено середньомісячну заробітну плату за весь час її затримки по день фактичного розрахунку.

В порушення вимог частини 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації не проводиться в день звільнення. Зокрема, відповідно до наказу № 292-к від 27.04.2015 та табелю обліку робочого часу за квітень 2015 року ОСОБА_6 звільнений з роботи 27.04.2015, проте виплата розрахункових коштів здійснена лише 28.05.2015 (розрахункові листки ОСОБА_6 за квітень травень 2015 року, відомість на виплату грошей № 15 від 28.05.2015).

В порушення вимог статті 32 Закону України № 77-VШ на підприємстві не дотримуються строки розгляду документів для призначення допомоги з тимчасової втрати працездатності. Зокрема, ОСОБА_7 подав листок непрацездатності серія АГИ № 040590 на підприємство 28.09.2015, а комісія із соціального страхування з даного питання прийняла рішення лише 07.12.2015.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання для розгляду адміністративного протоколу не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином направленою по місцю проживання судовою повісткою, надав суду письмові пояснення, у яких просить провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

В протоколі про адміністративне правопорушення № 000109 від 28.03.2016 зазначено, що ОСОБА_1, який обіймає посаду генерального директора ТОВ фірми «Екорембуд ЛТД» з 01.07.2010 року, вчинив адміністративне правопорушення, допустив порушення законодавства про працю.

В свою чергу, відповідно до частини 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Частина зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення № 000109 від 28.03.2016 року порушення вимог законодавства про працю не є триваючими і строк накладення адміністративного стягнення по них минув. Зокрема, як вбачається з протоколу:

порушення вимог статті 84 КЗпП України та статті 26 Закону України «Про відпустки» відбулось 02.11.2015, коли ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було надано відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 29 календарних днів;

порушення вимог частини 1 та частини 2 статті 115 КЗпП України та частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці» (виплата заробітної плати менше двох разів на місяць) відбулося у вересні листопаді 2014 року;

порушення вимог частини 3 статті 115 КЗпП України та частини 3 статті 24 Закону України «Про оплату праці» відбулося у вересні 2014 року;

порушення вимог частини 4 статті 115 КЗпП України та статті 21 Закону України «Про відпустки», щодо невиплати працівникам заробітної пати за весь час щорічної відпустки за 3 дні до її початку, відбулося у 2014 році;

порушення вимог частини 1 статті 116 КЗпП України мало місце 27.05.2015;

порушення вимог частини 1 статті 117 КЗпП України відбулося у квітні-травні 2015 року;

порушення вимог частини 1 статті 116 КЗпП України мало місце у квітні-травні 2015 року;

порушення вимог статті 32 Закону України №77-VIII (недотримання строків розгляду документів для призначення допомоги з тимчасової втрати працездатності) відбулося у вересні 2015 року.

Отже, з огляду на час вчинення вище зазначених правопорушень, зважаючи на положення частини 2 статті 38 КУпАП, строк для притягнення ОСОБА_1 як генерального директора ТОВ фірми «Екорембуд ЛТД» до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення відповідного стягнення закінчився.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 28 цього Кодексу.

В той же час, судом встановлено, що порушення вимог частини 5 статті 80 КЗпП України в частині ненадання ОСОБА_3 щорічної оплачуваної відпустки повної тривалості з 07.08.2007 по даний час та порушення вимог статті 95 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про оплату праці» в частині не проведення індексації заробітної плати працівникам є триваючим правопорушенням, а тому строк накладення адміністративного стягнення, передбачений частиною 2 статті 38 КУпАП, на цей вид правопорушення ще не закінчився.

Водночас, відповідно до статей 33, 34 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати помякшуючими і обставини, не зазначені в законі.

В силу ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує ту обставину, що правопорушник до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 41 КУпАП притягається вперше і з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства приходить до переконання, що триваюче правопорушення є малозначним.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись щодо нього усним зауваженням.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) може винести постанову про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів справи на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи характер, тяжкість, наслідки, обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, суд вважає його малозначним, та, з урахуванням особи порушника, вважає можливим його виправлення без застосування щодо нього адміністративного стягнення і доцільним закриття провадження в справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, ч. 2 ст. 284 КУпАП та статті 22 КУпАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 33, 34, 38, 247, 251, 268, 280, 283, 284, 285, 287, 288, 289, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 41 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ч. 2 ст. 284 КУпАП та статті 22 КУпАП України, оголосити йому усне зауваження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Н.М. Діонісьєва

,

.