ПОСТАНОВА

Іменем України

02.07.2016 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянув матеріали, які надійшли від Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, працівника Жмеринської дистанції колії ПАТ "Укрзалізниця", мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

01.06.2016 року о 00 годині 10 хвилин ОСОБА_1 за ознакою керування ним у стані алкогольного спяніння, автомобілем "ЗАЗ-110207, державний номерний знак 099-87 В, в с.Северинівка Жмеринського району, був затриманий працівниками сектору БДР Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, на пропозицію яких щодо проходження у встановленому порядку медичного обстеження на стан алкогольного спяніння відмовився..

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав. Пояснив, що вказаної ночі він повертався на власному автомобілі додому від своїє матері. Безпосередньо перед його будинком, де він зупинив автомобіль, до нього підійшли працівники поліції, які перевірили його документи та сказали йому пройти огляд на стан сп'яніння. Даний огляд проходити він не бажав, так як має хворобливий стан здоров'я і тривалий час взагалі не вживає алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що після опівночі 01.06.2016 року він у складі рухомого екіпажу безпеки дорожнього руху із іншими працівниками Жмеринського відділу поліції перебував за викликом у с.Северинівці, коли помітили попереду автомобіль, що повернув на іншу вулицю, не увімкнувши покажчик повороту. Прослідувавши у тому ж напрямку, побачили автомобіль "Таврія" під керуванням чоловіка, який на їх вимогу пред'явивив документи, згідно яких було встановлено, що ним є ОСОБА_1 Від останнього був відчутний різкий запах алкоголю, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці. Зауважив, що за наслідком виявлення даного правопорушення у нічний час забезпечити іншого свідка, окрім дружини ОСОБА_1, не представилось можливим.

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що після опівночі 01.06.2016 року, почула галас у себе на подвір'ї. Коли вийшла надвір, побачила свого чоловіка ОСОБА_1, який повернувся від своєї матері, до якої їздив того дня, та поруч із ним працівників поліції. Останні запросили її до служебного автомобіля та запропонували підписати документи стосовно повернення їх сім'ї легкового автомобіля, на якому їздив її чоловік. Стосовно пропозиції проходження ним медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння їй нічого невідомо.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, доходжу висновку про недоведеність належними та допустимим доказами наявності у діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України за ознакою відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки хоча й факт керування автомобілем до вказаного часу визнаний самим ОСОБА_1 в судовому засіданні, проте, обставини його відмови від запропонованого працівниками сектору БДР Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, тобто уповноваженими службовими особами, огляду на стан алкогольного сп'яніння саме у встановленому порядку, умова якого застережена диспозицією вказаної частини адміністративного закону, не підтверджується ані самим ОСОБА_1, ані свідками, ані матеріалами справи.

Так, з пояснень особи, яка приягується до адміністративної відповідальності, свідків та з протоколу про адміністративне правопорушення від 01.06.2016 року серії АП1 №907893 (а.с.3) вбачається незапезпечення уповноваженими працівниками поліції належної кількості свідків щодо проходження на місці зупики водія його огляду на стан сп'яніння, з огляду на вимоги п.6 Розділу І Інструкції про про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року №1452/735, положеннями якого визначено проведення вказаного огляду у присутності двох свідків та застережено неможливість залучення як свідків осіб, щодо неупередженості яких є сумніви. Всупереч вказаним вимогами працівниками поліції було залучено лише єдиного свідка, при тому неупередженість зазначеного свідка ОСОБА_3, як дружини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо спірних правовідносин не є очевидною, надто за її повідомлення в судовому засіданні про особисту необізнаність стосовно здійснюваного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння.

Наведені обставини визначають недотримання встановленого законом загального порядку проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння особи, яка керує транспортним засобом, а тому становлять підстави закриття провадження в справі, оскільки однією з кваліфікуючих ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, є ухилення такої особи від проходження саме відповідно до встановленого порядку вказаного огляду, дотримання порядку якого в даному конкретному випадку не будозабезпечено не було.

Враховуючи викладене, керуючись ст.221, п.1 ст.247, ст.252, 266, 284 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд .

Суддя Вернік В.М.