АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/224/16 Головуючий у І-й інстанції - Стребіж Н.М.
Справа № 208/216/16-п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючу на посаді начальника Управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 124,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, із закриттям провадження у справі відносно неї за закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП і закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї за закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_3, працюючи на посаді начальника Управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, листом від 05.06.2015 року № 01-12/77 відмовила у задоволенні інформаційного запиту ОСОБА_4 від 02.06.2015 року, зареєстрованого 02.06.2015 року за № 827/01-12, щодо надання копії штатних розкладів Управління освіти і науки міської ради ( в минулому відділу освіти виконкому міської ради народних депутатів) за період з 1993 року по 2015 рік, копії Положення про відділ освіти виконкому міської ради народних депутатів, відомостей про нарахування заробітної плати працівникам Управління освіти і науки за 2004 та 2005 роки, чим допустила порушення вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Натомість, на вище зазначений запит ОСОБА_4, останній було надано копії таких документів як: витяг з рішення від 01.06.2002 року № 258 «Про затвердження положень про структурні підрозділи виконкому міської ради» та положення від 01.06.2002 року № 258 про управління освіти і науки виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради; штатні розписи методичного кабінету управління освіти та науки за 2006-2014 роки. Та зазначено, що відомості про нарахування заробітної плати працівників управління освіти і науки за 2004-2005 роки надати немає можливості, оскільки вони є додатками до щомісячних меморіальних ордерів, які на даний час списані за наслідками проведених ревізій на підставі: акту № 1 від 24.03.2008 року «Про виділення для знищення документів, що не підлягають зберіганню»; акту № 1 від 30.01.2009 року «Про виділення для знищення документів, що не підлягають зберіганню».

При цьому, в оскаржуваній постанові судді зазначено, що запитувана ОСОБА_4 інформація є публічною інформацією, що має надаватись за інформаційними запитами, в тому не надання ОСОБА_3 повної інформації ОСОБА_4 є противоправною.

За висновком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КупАП, а саме в порушенні Закону «Про доступ до публічної інформації», ненаданні інформації у відповідь на запит ОСОБА_6 від 02.06.2015 року

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції та прийняту нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_2 зазначає, що судом в повній мірі не було виконане завдання провадження у справах про адміністративне правопорушення щодо всебічного, повного та обєктивного зясування обставин справи, так як суд не зясував чи була у ОСОБА_3 можливість надати копії тих документів, про які йшлось в запиті на отримання публічної інформації, та чи була вона розпорядником тієї інформації, яку намагалась отримати особа, що звернулась з інформаційним запитом. Вказує на те, що дії ОСОБА_3 одночасно кваліфікуються як відмова в наданні інформації, і як ненадання інформації. На час отримання запиту, ОСОБА_3 працювала на посаді начальника Управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради, тобто працювала у структурному підрозділі Дніпродзержинської міської ради. В протоколі про адміністративне правопорушення чітко визначено, що потерпілій не було надано запитуваної інформації, розпорядником якої є рада. В разі, якщо особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вважає, що розпорядником інформації є саме рада, а не її окремий структурний підрозділ, то за таких обставин необхідно зясувати, чи була ОСОБА_3 наділена повноваженнями щодо надання інформації, розпорядником якої керованої нею структурний підрозділ не був, та чи взагалі була у Управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради інформація, що запитувалась.

В судовому засіданні апеляційного суду, захисник ОСОБА_2О підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надав копії акту перевірки про виділення для знищення документів, що не підлягають зберіганню та акту про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом в повній мірі не було виконане завдання провадження у справах про адміністративне правопорушення щодо всебічного, повного та обєктивного зясування обставин справи, є слушними та заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. ст. 345, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване рішення.

Як вбачається з постанови судді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 інкримінується відмова у задоволенні інформаційного запиту ОСОБА_4 від 02.06 .2015 року, а також в цій постанові зазначено, що винна ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме в порушенні ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ненаданні інформації у відповідь на запит ОСОБА_7. Тобто дії ОСОБА_3, суд першої інстанції одночасно кваліфікує як відмова в наданні інформації і як ненадання інформації.

Отже, судом першої інстанції не конкретизована обєктивна сторона адміністративного правопорушення, оскільки обєктивна сторона правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП виражається у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до законів України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян», «Про доступ до судових рішень» та «Про засади запобігання і протидії корупції».

Склад правопорушення це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Також надані захисником у судовому засіданні копії акту від 24 березня 2008 року, про виділення для знищення документів, що не підлягають зберіганню та акту від 30 січня 2009 року про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, підтверджують факт знищення меморіальних ордерів № 1,2,3,4,5,6,8,9,10,13,16,17 та додатків до них. Оскільки, як вбачається з копії супровідного листа відповіді на запит ОСОБА_4, останній було надано копії документів як: витяг з рішення від 01.06.2002 року №№ 258 «Про затвердження положень про структурні підрозділи виконкому міської ради» та положення від 01.06.2002 року № 258 про управління освіти і науки виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради; штатні розписи методичного кабінету управління освіти та науки за 2006-2014 роки. Та зазначено, що відомості про нарахування заробітної плати працівників управління освіти і науки за 2004-2005 роки надати немає можливості, оскільки вони є додатками до щомісячних меморіальних ордерів, які на даний час списані за наслідками проведених ревізій на підставі: акту № 1 від 24.03.2008 року «Про виділення для знищення документів, що не підлягають зберіганню»; акту № 1 від 30.01.2009 року «Про виділення для знищення документів, що не підлягають зберіганню».

Як вбачається з матеріалів справи, управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради на адвокатський запит від 26.03.2016 року № 145 було зазначено, що в управлінні освіти і науки Дніпродзержинської міської ради не існувало штатного розпису управління освіти та науки міської ради, як єдиного документу, а управління складалось із 4-х підрозділів: апарату, методичного кабінету, логопедичного пункту, централізованої бухгалтерії то штатні одиниці були затверджені штатними розписами саме цих підрозділів. Тому на запит ОСОБА_4 надати їй штатний розпис управління, їй були надані штатні розписи методичного кабінету, працівником якого вона є.

ОСОБА_3 не мала в своєму розпорядженні документів, про які йшлось в запиті про отримання інформації, а щодо окремих документів, то, як керівник структурного підрозділу міської ради, не була розпорядником такої інформації, та у запиті, вмотивовано обґрунтувала відсутність зазначених документів які запитувала ОСОБА_4

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП, передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд в тому числі, вирішує питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Однак, як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги процесуального закону, судом першої інстанції не були дотримані та виконані в повному обсязі, оскільки поза увагою суду першої інстанції залишився факт невідповідності складеного відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 212 -3 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, уповноважені посадові особи Секретаріату відповідно до норм адміністративного законодавства та з передбачених законодавством підстав мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 255 КУпАП, визначені особи, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 212-3 КУпАП, до яких, відповідно до п.8-1 ст. 255 КУпАП, відноситься уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Між тим, в матеріалах справи не міститься відомості про те, що особа, яка склала протокол від 19 листопада 2015 року відносно ОСОБА_3, мала повноваження на їх складання, оскільки в матеріалах справи відсутні повноваження особи яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

Проте, в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11, прямо зазначено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не було повернуто для доопрацювання до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а отже на стадії апеляційного розгляду неможливо поставити питання виправлення вказаного недоліку складного відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, щодо відсутності події і складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_3 за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу_адміністративного_правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т АН О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року, якою ОСОБА_3, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, із закриттям провадження у справі відносно неї за закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, відносно ОСОБА_3, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області : ОСОБА_1