Справа № 494/695/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Головного управління Держпраці в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, НОМЕР_1, керівник КУ «Березівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», до адміністративної відповідальності протягом року не притягувалась, за частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2016 року до Березівського районного суду Одеської області від Головного управління Держпраці в Одеській області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП.

Згідно протоколу №15-11-012/0206 від 14.04.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 було порушено норми трудового законодавства: а саме ст..29 КЗпП України (працівники Установи до початку роботи не ознайомлені з умовами праці, колективним договором , правилами внутрішнього трудового розпорядку під розписку (особова картка ОСОБА_2 та головного лікаря ОСОБА_1; порушено вимоги ч.1,2,3 ст.115 КЗпП України заробітна плата в окремі місяці видавалась працівникам один раз на місяць (лютий та березень 2016 року); в порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України , ст..21 Закону України «Про відпустки» виплата заробітної плати одному працівнику за весь час щорічної відпустки була проведена пізніше ніж за три дні до її початку; в порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України окремим звільненим працівникам не виплачувалась належна їм до виплати сума в день звільнення.

В судовому засіданні 15.06.2016 року ОСОБА_1 та її представнику права, передбачені статтею 268 КУпАП - розяснені. Разом з цим, порушник та її представник вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнали повністю та надали письмові пояснення.

У поясненнях представник порушника зазначив, що по-перше: Відповідно до ст..3 Закону України «Про особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» від 23.02.2012 року органам державного нагляду (контролю), їх посадовим особам забороняється здійснювати щодо фізичних осіб заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, не передбачені цим Законом. По-друге, вказали, що головним державним інспектором 14.04.2016 року (в день складання протоколу) складено припис №15-11-012/0282-0258 , в якому вказано в строк до 14.05.2016 року необхідно письмово проінформувати про виконання вимог припису головного державного інспектора. Установа вищевказані вимоги приписи виконала та надала письмову відповідь 11.05.2016 року вих. №69а. Також вказали, що в кошторисі на 2016 рік в КЗ «Березівський районний ЦПМСД» заплановано кошти на виплату заробітної плати працівникам Центру без врахування працівників структурних підрозділів, які знаходяться на територіях Розквітської та Червоноармійської територіальної громади. Заробітну плату Установа постійно сплачує працівникам. В січні за рахунок субвенцій КЗ «Березівського районного ЦПСМД» було виплачено заробітну плату всім працівникам. Розквітська сілськька рада лише частково відшкодувала витрати Установі. Установа не є прибутковою організацією та створювалась за рахунок коштів місцевої ради. Також неодноразово звертались до керівництва району щодо браку коштів в кошторисі Установи, а тому Закладом не було змоги виплатити аванс працівникам структурних підрозділів. Аванс бухгалтерія Установи нарахувала, а виплатити кошти не було змоги. На підставі викладеного просили закрити провадження по справі на підставі ст..247 КУпАП.

Також представник порушника вказав, що необхідно закрити провадження по справі у звязку зі спливом 2 місячного терміну накладення адміністративного стягнення.

Вислухавши пояснення порушника та представника порушника, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши положення чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП, виходячи з наступного:

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно порушника складено протокол серії №15-11-012/0206 від 14.04.2016 року.

Передумовою складання вказаного протоколу була проведена перевірка Головним управлінням Держпраці в Одеській області та складено ОСОБА_2 №15-11-012/0206.

В акті перевірки (стор 18) у графі зауважень або заперечень відсутні будь-які зауваження та заперечення щодо проведеної перевірки. Акт підписаний порушником.

У судовому засіданні порушник та її представник пояснив, що акт перевірки, припис №25-11-012/0282-0258 не оскаржувався, однак вимоги припису виконані, про що свідчить відповідь від 11.05.2016 року.

З огляду на викладене, вищевказаний акт перевірки є таким, що діє та його висновки не скасовані.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказаний акт перевірки разом із протоколом про адміністративне правопорушення є належними і допустимими доказами на підставі яких встановлюються фактичні дані, які мають значення для справи.

Водночас, суд вважає помилковими посилання представника порушника на ст..3 Закону України «Про особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» від 23.02.2012 року, що органам державного нагляду (контролю), їх посадовим особам забороняється здійснювати щодо фізичних осіб заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, не передбачені цим Законом

Оскільки, статтею 3 цього ж Закону прямо передбачено : «Здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб: органи державного нагляду (контролю), їх посадові особи проводять планові та позапланові заходи державного нагляду (контролю) за додержанням санітарного законодавства, законодавства про працю, зайнятість (у тому числі зайнятість та працевлаштування інвалідів), про рекламу щодо реклами про вакансії (прийом на роботу), про загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати матеріального забезпечення страхових виплат, надання соціальних послуг…».

Щодо посилання представника порушника на те, що Установа не є прибутковою організацією та її фінансування залежить від асигнувань керівництва району, а тому вчасно працівникам не було виплачено авансу, то суд вважає зазначити наступне.

Статтею 115 КЗпПУ передбачено, що «Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата…»

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів, їх черговості або посилання на відсутність коштів.

Вказане також підтверджується у багатьох рішеннях Європейського суду з прав людини стосовно виплати заробітної плати.

У рішенні, ухваленому 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» ( та по справі «Кечко проти України»), Європейський суд з прав людини вказав, що для держави неприпустимо пояснювати невиплату бюджетних коштів їх відсутністю, а тому посилання відповідача на відсутність коштів, не може бути підставою, для відмови в задоволенні позову. Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Тобто, вказаними рішеннями встановлено порушення органів державної влади щодо невиплати (несвоєчасної виплати) заробітної плати, незалежно від наявності коштів.

Окрім цього, твердження представника порушника про те, що згідно припису виконані вимоги по особовій картці працівників (ОСОБА_1 та ОСОБА_3А.), не спростовує факту порушення щодо умов ознайомлення працівника з внутрішнім трудовим розпорядком та договором. Особові картки вказаних працівників у графі «додаткові відомості» містять розбіжності, а саме: наданий примірник особової картки порушника зазначено про ознайомлення, натомість у примірнику наданим ГУ Держпраці в Одеській області взагалі відсутній будь-який запис.

Також помилковим є думка представника порушника щодо закриття провадження по справі у звязку з застосування 2 місячного строку накладення адміністративного стягнення на порушника.

Статтею 38 КУпАП передбачено: «Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.» Як встановлено вище, протокол про адміністративне правопорушення складений 14.04.2016 року, тобто строк застосування адміністративного стягнення спливає 14.07.2016 року.

За таких обставинах, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП.

Відповідно до статтей 34, 280 КУпАП обставиною, яка помякшує відповідальність, суд визнає: вперше вчинено правопорушення. Обставин, що обтяжують відповідальність не виявлено.

Враховуючи характер правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, суд вважає застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення за частиною першою статті 41 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп., що є найбільш мякий вид стягнення передбачений санкцією цієї статті.

Керуючись статтею 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з нього судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст..40-1, ч.1 ст.41, ст.ст.283,284,285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ 321415) визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ 321415) на користь держави судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.А. Римар