Справа № 709/516/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року смт. Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Левченко В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУНП України в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, ідентифікаційний код в матеріалах справи відсутній, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Чорнобаївського районного суду від 21.09.2015 року,-

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу серії АП1 №218688 від 10 березня 2016 року ОСОБА_1, 10.03.2016 року о 20 год. 40 хв., в смт.Чорнобай по вул.Комсомольська керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим допустив порушення п.2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 порушення не визнає та заявив клопотання про виклик свідків у судове засідання для допиту.

Будучи неодноразово викликаними для дачі пояснень свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з'явилися. Відповідно суддя позбавлений можливості безпосередньо під час розгляду справи вислухати їх пояснення та дати їм оцінку. КУпАП не передбачає можливості піддати свідків примусовому приводу для дачі ними пояснень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 33 Рішення від 08.04.2010, яке набуло статусу остаточного 08 липня 2010 року (Справа "Гурепка проти України (N 2)" (Заява N 38789/04), Європейський суд з прав людини зазначив: «...при вирішенні питання про те, чи є правопорушення незначним, важливим критерієм є те, чи карається воно позбавленням волі…» та «….Суд вважає, що правопорушення, за вчинення якого законом передбачено основне покарання у вигляді позбавлення волі, не може вважатися "незначним" у розумінні пункту 2 ст. 2 Протоколу N 7 до Конвенції…». При цьому, Європейський суд з прав людини у цьому рішенні не визнав «незначним» у розумінні пункту 2 ст. 2 Протоколу N7 до Конвенції правопорушення, передбачене ст. 185-3 КУпАП, яке у той час передбачало адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком до п'ятнадцяти діб та вирішив, що до осіб, які притягаються до відповідальності за такі правопорушення, мають застосовуватися гарантії права на справедливий суд, визначені у ст. 6 Конвенції.

За вчинення правопорушення визначеного ч.2 ст.130 КУпАП, передбачено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком до десяти діб. Відповідно, особи, які притягають до відповідальності за вчинення цього правопорушення, мають право на гарантії права на справедливий суд, визначені у ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали.

Таким чином, оскільки суддя позбавлений можливості особисто вислухати пояснення свідків, а ОСОБА_1 бути присутнім при дачі таких пояснень та ставити їм запитання, на чому наполягає його представник, дані, що містяться у письмових поясненнях цих свідків, не можуть бути визнані допустимими доказами обставин правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП складено на основі припущення працівника поліції, так як висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння оформлений неналежним чином, в ньому відсутній штамп установи, яка проводила огляд на стан спяніння та печатка лікаря, тому даний висновок є недопустимим доказом у справі. Інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, а наявний протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім для висновку про керування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи викладене, невизнання водієм своєї вини та відсутність в матеріалах справи доказів, які б спростовували його покази та вказували на його вину, не вбачаю в діях ОСОБА_1 ознак вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КупАП, в звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у виді адміністративного арешту.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Чорнобаївського

районного суду ОСОБА_5