Справа № 463/5293/15-п Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 33/783/26/16 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. з участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Дуди П.М. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 19.11.2015 року,-

встановила:

постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2015 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 08.10.2015 р. близько 17 год. 10 хв. у м.Львові на вул. Тракт Глинянський, 9, керуючи в стані алкогольного сп'яніння автомобілем «Chery QQ», д.н.з. НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_2, що спричинило технічні пошкодження автомобілів, чим порушив вимоги п.2.9а, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив дану постанову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову Личаківського районного суду м. Львова у справі про адміністративне правопорушення № 463/5293/15-ц. в частині накладення стягнення, замінивши його на менш суворе.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що про розгляд Личаківським районним судом м. Львова 19.11.2015 року справи про притягнення його до адміністративної відповідальності йому не було відомо. Про накладення на нього адміністративного стягнення він вперше дізнався 08.12.2015, коли надійшло поштове відправлення із оскаржуваною постановою.

З вказаною постановою суду, не заперечуючи своєї вини, в частині визначення адміністративного покарання, він категорично не погоджується, вважає його надто суворим, призначеним без належних на те підстав.

Звертає увагу на те, що на його утриманні є чотири малолітні дитини 2003 р.н., 2004 р.н., 2008 р.н. та 2015 р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_3. НОМЕР_4, НОМЕР_5 та НОМЕР_6

Окрім цього вказує на те, що він є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 849704. В силу цього він змушений систематично навідуватися до лікарів на обстеження, їздити на різного роду медичні процедури.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його представник адвокат Дуда П.В. підтримали вимоги апеляційної скарги, крім того ОСОБА_1 пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому.

Заслухавши пояснення апелянта в підтримку поданої апеляції, дослідивши матеріали справи № 463/5293/15-п та доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Оскільки під час розгляду судом справи по суті ОСОБА_1 присутнім не був, а копію постанови по справі отримав поштою 08 грудня 2015 року, таким чином строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому йому необхідно поновити строк на подання апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 289 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справ, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що ж до стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, то таке, на думку апеляційного суду, накладене без врахуванням всіх обставин справи та особи правопорушника.

Відповідно до вимог даної норми закону, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкціями ч.1 ст.130 та ст. 124 КУпАП передбачені альтернативні стягнення у вигляді штрафу, позбавлення права керування транспортними засобами, адміністративного арешту.

З врахуванням конкретних обставин справи, особи ОСОБА_1, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, являється інвалідом другої групи, суддя приходить до переконання про те, що застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік є надто суворим і його слід змінити на штраф. Таке стягнення буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя, -

постановила:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 19.11.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, змінити в частині накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.