АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/822/16-п Головуючий суддя І інстанції Гуренко М.О.
Провадження № 33/790/338/16 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2016 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ :

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 17 квітня 2016 року о 00 годині 20 хвилин в м. Ізюм Харківської області по вул. Київська, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ - 2101, д/н НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння млява мова, шатка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження медичного обстеження на встановлення стану алкогольного сп'яніння відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1, свою провину у вчиненому правопорушенні визнав частково, факт відмови від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння не спростував, керування в стані сп'яніння заперечував.

Викладене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія АВ2 № 340015 від 17 березня 2016 року (а.с.2) з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_1, 17 березня 2016 року о 00 годині 00 хвилин по вул. Київська, в м. Ізюм, Харківської області, керував автомобілем ВАЗ - 2101, д/н НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, млява мова, шатка хода, від проходження медичного обстеження на встановлення стану алкогольного сп'яніння відмовився, поясненнями ОСОБА_1, (а.с.3), з яких вбачається, що він 17 березня 2016 року вжив 100 грам горілки, після чого поїхав до супермаркету АТБ та на вул. Київський в м.Ізюм був зупинений працівниками поліції. Їхати для проходження медичного обстеження на встановлення стану алкогольного сп'яніння до лікарні відмовився, оскільки на той час вину свою визнавав.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає обов'язок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А стан сп'яніння у водія транспортного засобу може бути встановлений лише в порядку, передбаченому Інструкцією від 09.09.2009 року № 400/666 Про виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Також матеріали справи містять пояснення понятих ОСОБА_2, та ОСОБА_3, (а.с.4- 5), з яких вбачається, що в їх присутності громадянин ОСОБА_1, пояснив, що 17.03.2016 року вживав спиртні напої після чого керував автомобілем та відмовляється від проходження медичного обстеження на встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Судом не встановлений склад адміністративного правопорушення, передбаченого саме за керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, тоді як наявні в матеріалах справи докази підтверджують лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для встановлення такого стану, тобто порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України, відповідальність за що також передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи докази, що містяться у справі, суд вбачає у діях ОСОБА_1, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП України враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги, що правопорушник ніде не працює, до суду з'явився, вину визнав частково, приходжу до висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

На вищезазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що він не згоден з постановою суду першої інстанції.

На апеляційний розгляд повідомлений належним чином ОСОБА_1 не з'явився, що відповідно до вимог КУпАП не є перепоною для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши апеляцію, підстав для її задоволення не вбачається.

Приймаючи рішення про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суддя в повному обсязі врахував вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в точній відповідності із законом.

Так, в основу цього рішення були покладені відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, який не заперечував факт вживання спиртних напоїв та факт відмови від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Такий вид стягнення, як адміністративне стягнення у вигляді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на один рік, суддею суду першої інстанції застосовано в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції за доводами апеляції не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко