Справа № 308/1625/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., за участю ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 15.02.2016 року о 00:10 годині, в м. Ужгородів на вул. Капушанській керував автомобілем DAEWOO , номерний знак НОМЕР_1 з ознакми алкогольного спяніння . Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці за допомогою технічного засобу-алкотестеру Драгер, а також у медичному закладі ЗОНД відмовився , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Постановлено ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та накладеностягнання у виді штрафу у розмірі 200 неопадатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 3400 гривень.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України у звязку з відсутністю у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку , що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, оскільки медичний огляд особи на стан спяніння не проводився. У матеріалах справи відсутній жодний доказ на підтвердження висновків суду . Крім того , наявні у справі докази - висновок лікаря № 44 від 15.02.2016 року про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння , складений о 01:30 годині, а протокол про адміністративне правопорушення про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду складено цього ж дня о 01:40 годині. Тобто , матеріали справи містять в собі суперечливі докази на яких не може ґрунтуватися висновок суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги , заслухавши виступ захисника на підтримання поданої апеляційної скарги , допитавши свідка ОСОБА_3 апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про

адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають

значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями очевидців події ОСОБА_4, ОСОБА_5, показаннями допитаними у судовому за сіданні суду першої інстанції свідків ОСОБА_3, ОСОБА_6 , які підтвердили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення наявності стану алкогольного спяніння.

Вище зазначені докази повністю узгоджуються між собою та не суперечать один одному. В ході розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не виявлено жодних обставин, які б ставили під сумнів достовірність та допустимість зазначених доказів, а тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв їх до уваги.

Допитаний у судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_7 підтвердила обставини встановлені та відображені у протоколі про адміністративне правопорушення , складеному щодо ОСОБА_1 . Одночасно зауважила, що дійсно в матеріалах справи (ас.7) міститься висновок лікаря від 15.02.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння гр. ОСОБА_1. Однак, повноцінного огляду лікар не проводив, оскільки ОСОБА_1 відмовився від його проходження, а висновок ним зроблений на підставі візуального огляду особи та під час спілкування з нею. Також свідок зазначив, що після завершення оформлення виявленого адміністративного правопорушення та фактичного залишення приміщення Закарпатського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_1 повідомив, що бажає пройти медичний огляд.

На підставі досліджених та перевірених пояснень очевидців , показань свідків , письмових доказів та їх оцінки у сукупності , апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у діяннях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою апеляційний суд відхиляє, оскільки суд першої інстанції, розглядаючи матеріали справи , всебічно, повно, обєктивно дослідив докази, дав їм вірну оцінку та прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 винний в скоєнні правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України. Висновок суду щодо доведеності його вини у вчиненому відповідає фактичним обставинам і ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах.

Одночасно апеляційний суд прийшов до висновку про те, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про безпідставне посилання судом першої інстанції на висновок лікаря від 15.02.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння гр. ОСОБА_1 , як доказ його вини , оскільки останній не відповідає вимогам щодо допустимості доказу.

Також підлягають до виключення з постанови суду першої інстанції вказівки суду про те, що ОСОБА_1 допустив керування транспортним засобом в стані алкогольного , наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів.

Відповідно до вимог ст.23, ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення , яке застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Застосовуючи адміністративне стягнення суд вказаних вимог закону дотримався, свої висновки вмотивував.

Підстав для скасування постанови апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2016 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови посилання суду першої інстанції на висновок лікаря від 15.02.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння гр. ОСОБА_1 , як доказ його вини та вказівки суду про те, що ОСОБА_1 допустив керування транспортним засобом в стані алкогольного , наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: