Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 480/1556/16-п
ПОСТАНОВА
Іменем України
Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Карікової Л.В.,
за участю секретаря Кописєвої О.Л.,
прокурора Лапохи В.В.,
особи, яка притягається до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Риженка Ю.О.,
розглянувши 22 червня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Військової прокуратури Миколаївського гарнізону військової прокуратури південного регіону України про притягнення до адміністративної відповідальності-
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісківка, Бородянського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, перебуваючого на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді командира військової частини НОМЕР_1 , начальника 235 міжвидового полігона (Центру) підготовки військових частин та підрозділів Збройних Сил України «Широколанівський», маючого військове звання полковник,, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- за ст.ст. 172-14, 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Встановив:
У період з червня 2013 року і по цей час полковник ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_1 - начальника 235 міжвидового полігона (Центру) підготовки військових частин та підрозділів Збройних Сил України «Широколанівський».
Міжвидовий полігон (Центр) є юридичною особою, має відокремлене майно, веде самостійний баланс, має право від свого імені набувати майнових прав, бути позивачем і відповідачем у суді, мати інші атрибути юридичної особи.
Відповідно до вимог ст. 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про 235 міжвидовий полігон (Центр) підготовки військових частин та підрозділів Збройних Сил України «Широколанівський», затвердженого наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 29.03.2014 року №84, полковник ОСОБА_1 є прямим начальником для всього особового складу Міжвидового полігона (Центру), тобто є військовою службовою особою.
Перебуваючи у вказаній вище посаді та виконуючи обов`язки за посадою, згідно з вимогами ст.ст. 11, 58, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, полковник ОСОБА_1 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, неухильно виконувати вимоги військових статутів, розпоряджатися згідно із законодавством коштами.
Відповідно до п. 3.1.3. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, командир військової частини несе особисту відповідальність за організацію фінансового забезпечення частини матеріальними засобами і коштами та організацію їх перевезення, законність та доцільність їх витрачання; має право укладати господарські угоди або договори та несе повну відповідальність за обґрунтоване і правомірне витрачання (використання) коштів та пов`язану з цими угодами діяльність. Він забезпечує обов`язкове попереднє письмове погодження проектів майбутніх господарських угод (договорів) з начальником фінансової служби та юрисконсультом військової частини.
Законом України «Про здійснення державних закупівель» встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою Закону є створення конкурентного середовища у сфері державних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції. Закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників; максимальної економії та ефективності; відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель; недискримінації учасників; об`єктивної та неупередженої оцінки пропозицій конкурсних торгів; запобігання корупційним діям і зловживанням; вільного переміщення товарів; свободи надання послуг.
Ст. 2 Закону заборонено замовнику ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.
Відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України №80 від 17.02.2016 року «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2016 рік» з метою організації виконання Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» і забезпечення виконання поставлених перед Збройними Силами України завдань, ефективного та економного використання бюджетних коштів командирам військових частин приписано закупівлю товарів робіт і послуг для потреб Збройних Сил України проводити відповідно до Законів України «Про здійснення державних закупівель» та «Про державне оборонне замовлення», максимально обмежити застосування неконкурентних процедур закупівель та забезпечувати їх прозорість; під час визначення очікуваної вартості предметів закупівлі здійснювати ретельний ціновий моніторинг.
При цьому полковник ОСОБА_1 , на порушення своїх службових обов`язків та наведених норм закону вчинив адміністративні правопорушення за наступних обставин.
Так, 16 березня 2016 року полковник ОСОБА_1 , недбало ставлячись до військової служби, на порушення вимог ст. 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель», поділив предмет закупівлі (кабельну продукцію) на 4 частини та уклав із ПАТ «Одеський кабельний завод «Одескабель» 4 договори на її придбання: №160301/30 на суму 199 726,80 грн. з ПДВ, №160302/31 на суму 137 640,00 грн. з ПДВ, №160303/32 на суму 175 068,00 грн. з ПДВ, №160304/33 на суму 146 796,00 грн. з ПДВ, а всього на загальну суму 659 230,80 грн. Надалі полковник ОСОБА_1 , здійснивши закупівлю зазначених товарів, не забезпечив неухильне виконання вимог Закону України «Про здійснення державних закупівель», наказу Міністерства оборони України №80 від 17.02.2016 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2016 рік та створив ризик незаконних витрат бюджетних коштів.
Крім того, у відповідності до наказу командира військової частини № НОМЕР_1 №76 від 19.03.2016 полковник ОСОБА_1 , вибуваючи з 21.03.2016 року у щорічну основну відпустку, виконання обов`язків командира цієї частини поклав на свого заступника - підполковника ОСОБА_2 з правом прийняття останнім організаційно-штатних та кадрових рішень, у зв`язку з чим не мав права укладати договори після 19.03.2016 року.
Проте, 21 березня 2016 року полковник ОСОБА_1 , перебуваючи у черговій відпустці та, відповідно, не виконуючи у зв`язку з цим свої службові обов`язки, перевищуючи надані йому права та повноваження, у супереч вимог ст.ст. 11, 58, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України уклав з ПМП «Відзев» 3 договори № № 34, 35, 36 на придбання будівельних матеріалів та товарів для господарської діяльності.
Таким чином, за викладених вище обставин, полковник ОСОБА_1 , будучи командиром військової частини НОМЕР_1 - начальником 235 міжвидового полігона (Центру) підготовки військових частин та підрозділів Збройних Сил України «Широколанівський», тобто військовою службовою особою, недбало ставлячись до військової служби, 16 березня 2016 року у с. Ульянівка Миколаївського району Миколаївської області, на порушення вимог ст.ст. 11, 58, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель», п. 3.1.3. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, наказу Міністра оборони України від 17.02.2016 року №80 «Про бюджетну політику МО України на 2016 рік, поділив предмет закупівлі (кабельну продукцію) та уклав з ПАТ «Одеський кабельний завод «Одескабель» 4 договори на її придбання: №160301/30 на суму 199 726,80 грн. з ПДВ, №160302/31 на суму 137 640,00 грн. з ПДВ, №160303/32 на суму 175 068,00 грн. з ПДВ, №160304/33 на суму 146 796,00 грн. з ПДВ, а всього на загальну суму 659 230,80 грн., чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби - адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, ОСОБА_1 , 21 березня 2016 року, будучи командиром військової НОМЕР_2 - начальником 235 міжвидового полігона (Центру) підготовки військових частин та підрозділів Збройних Сил України
«Широколанівський», тобто військовою службовою особою, перебуваючи у
відпустці, у с. Ульянівка Миколаївського району Миколаївської області,
перевищуючи надані йому права та повноваження, передбачені ст.ст. 11, 58,
59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4
Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, уклав з ПМП «Відзев» З
договори № № 34, 35, 36 на придбання будівельних матеріалів та товарів
для господарської діяльності, чим вчинив перевищення військовою
службовою особою влади чи службових повноважень, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. ст.172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав і пояснив суду, що не вважає що він поділив предмет закупівлі на декілька договорів, оскільки кожен з видів кабельної продукції має окрему класифікацію, маркування та цільове призначення. Тендерним комітетом було вивчено це питання і було прийнято відповідне рішення, після чого були укладені вказані договори. Виконання питання щодо закупівлі товарів було покладено на посадових осіб, а саме на начальника фінансово-економічної служби ОСОБА_3 та юрисконсульта ОСОБА_4 , які погодили договори купівлі-продажу, після чого він їх підписав. Крім того, він керувався також і рішенням тендерного комітету.
Щодо укладення трьох договорів з ПМП «Відзев», то він отримав усний наказ від ОСОБА_5 та фактично не вибув у відпустку, а продовжував виконувати свої обов`язки та 21.03.2016 року приймав участь в якості доповідача в нараді, яка проходила в облдержадміністрації.
Свідок ОСОБА_6 суду показав, що було проведено оперативний аудит документації щодо укладеної військовою частиною НОМЕР_3 закупівлі кабельної продукції на загальну суму 659230 грн. За результатами перевірки було виявлено, порушення порядку закупівлі вищезазначеної продукції. Так, згідно з п.5 ст.2 Закону України «Про здійснення державних закупівель» забороняється укладання договорів, на суму більше 200000 грн. без проведення процедури визначеної вищезазначеним законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього закону. Крім того, така закупівля повинна здійснюватися відповідно до річного плану. ОСОБА_1 в порушення вищезазначених вимог закону направив на їх адресу вже підписаний договір. Отже, ним порушено низку вимог закону, а саме, «Інструкцію про порядок проведення оперативного аудиту централізованих та децентралізованих розрахунків очікувальної вартості предметів закупівель, проектів договорів, додаткових угод та змін до них», затвердженої Наказом Міністра оборони України» №828 від 21.11.2014 року, вимоги Закон України «Про здійснення державних закупівель від 10.04.2014 року, Наказ Міністра оборони України «Про бюджетну політику Міністерства оборони України №80 від 17.02.2016 року. Крім того, він повинен був керуватися вимогами п.27.32.1 Державного класифікатора №016-2010 продукції та послуг, які затверджені Наказом Державного комітету України з питань регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 року №457.
Свідок ОСОБА_4 суду показав, що виготовленням проектів договорів займався не він, а ОСОБА_7 . Він дійсно погоджував чотири договори, які укладено між військовою частиною та ПАТ «Одеський кабельний завод «Одесскабель». Дійсно на час погодження договорів йому не була відома специфікація предмета закупівлі. Однак, ці договори були погоджені з фінансово-економічним відділом. Вважає, що вказані договори відповідали вимогам закону, оскільки кабельна продукція мала різну специфікацію та характеристику, а тому не є єдиним предметом закупівлі.
Щодо перебування ОСОБА_1 у відпустці, свідок пояснив, що 21.03.2016 року ОСОБА_1 продовжував виконувати свої обов`язки та приймав участь в якості доповідача у нараді, яка проводилася в облдержадміністрації та видавав відповідні накази.
Свідок ОСОБА_3 суду показав, що він займає посаду помічника командира військової частини № НОМЕР_4 з фінансово-економічної роботи начальник фінансово економічної служби. Він від заступника командира ОСОБА_2 отримав 4 договори на закупку кабельної продукції. Відповідно до своїх службових обов`язків він дійсно погодив 4 договори, які укладено 16.03.2016 року між військовою частиною та ПАТ «Одеський кабельний завод «Одесскабель», на загальну суму 659230 грн. 80 коп. Він усно доповідав командиру частини ОСОБА_1 про те, що відповідно до вимог закону забороняється ділити предмет закупівлі, однак отримав наказ від нього про здійснення проплати по даним договорам, хоча повинен був про це доповісти письмово. Вказані договорі дійсно після їх підписання були направлені для погодження до Південного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю, яким були встановлені ризики незаконних витрат бюджетних коштів, однак на той час договори вже були укладені та здійснена проплата коштів та отримана продукція.
Також свідок показав, що 21.03.2016 року між військовою частиною та ПМП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » укладено три договори на придбання товарів для господарської діяльності, по яким ним здійснено проплати. Право першого підпису має лише ОСОБА_1 , право другого підпису мають ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та він. Коли відсутній командир військової частини, право підпису має ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_2 суду показав, що він є головою тендерного комітету військової частини № НОМЕР_3 . Обов`язки щодо закупки кабелю було покладено на нього, під час якого ним було проведено моніторинг цінової політики та розгляд комерційних пропозицій за результатами якого була обрана комерційна пропозиція ПАТ «Одеський кабельний завод «Одесскабель», з найнижчою ціновою пропозицією. Оскільки характеристика кабелів була різною, тому і були укладені чотири договори. Під час підготовки вказаних договорів він керувався технічною документацією щодо кабелів. Крім того, ним були дані вказівки, щодо направлення договорів на аудит. Чому договори були направлені на аудит лише після їх укладення йому не відомо.
Щодо знаходження у відпустці ОСОБА_1 , свідок суду показав, що 21.03.2016 року ОСОБА_1 перебував на службі та приймав участь в нараді в облдержадміністрації.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про 235 міжвидовий полігон (Центр) підготовки військових частин та підрозділів Збройних Сил України «Широколанівський», затвердженого наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 29.03.2014 року №84, полковник ОСОБА_1 є прямим начальником для всього особового складу Міжвидового полігона (Центру), тобто є військовою службовою особою.
Згідно з вимогами ст.ст. 11, 58, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, полковник ОСОБА_1 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, неухильно виконувати вимоги військових статутів, розпоряджатися згідно із законодавством коштами.
Відповідно до п. 3.1.3. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, командир військової частини несе особисту відповідальність за організацію фінансового забезпечення частини матеріальними засобами і коштами та організацію їх перевезення, законність та доцільність їх витрачання; має право укладати господарські угоди або договори та несе повну відповідальність за обґрунтоване і правомірне витрачання (використання) коштів не пов`язану з цими угодами діяльність. Він забезпечує обов`язкове попереднє письмове погодження проектів майбутніх господарських угод (договорів) з начальником фінансової служби та юрисконсультом військової частини.
Судом встановлено, що 16.03.2016 року між ПАТ «Одеський кабельний завод» Одескабель» та військовою частиною НОМЕР_3 в особі командира частини полковника ОСОБА_1 укладено чотири договори на придбання кабелю: №160301/30 на суму 199 726,80 грн. з ПДВ, №160302/31 на суму 137 640,00 грн. з ПДВ, №160303/32 на суму 175 068,00 грн. з ПДВ, №160304/33 на суму 146 796,00 грн. з ПДВ, а всього на загальну суму 659 230,80 грн., тобто предмет закупівлі, було поділено на чотири частини саме з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів. (а.с. 39-51).
Суд прийшов до такого висновку враховуючи наступне.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель» цей Закон застосовується до всіх замовників та закупівель товарів, робіт та послуг за умови, що вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1 мільйон 500 тисяч гривень.
Вартість предмета закупівлі товарів, робіт і послуг, встановлена в абзаці першому цієї частини, переглядається кожні 12 місяців з урахуванням індексів споживчих цін, індексів цін виробників промислової продукції. За результатами перегляду Кабінет Міністрів України вносить, за необхідності, до Верховної Ради України проект закону про внесення змін до цього Закону
Умови, порядок та процедури закупівель товарів, робіт і послуг можуть установлюватися або змінюватися виключно цим Законом, крім випадків, передбачених цим Законом. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Згідно ч.5 ст. 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель» забороняється укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.
Крім того, відповідно до вимог ст. 4 «Про здійснення державних закупівель» закупівля здійснюється відповідно до річного плану. Річний план та зміни до нього безоплатно оприлюднюються на веб-порталі Уповноваженого органу з питань протягом п`яти робочих днів з дня затвердження річного плану або змін до нього.
Відповідно до п. 2.1. Наказу Міністерства Економіки України №921 від 26.07.2010 року «Про затвердження Порядку визначення предмета закупівлі , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.08.2010 року за №623/1718, з наступними змінами, предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з пунктами 20 і 27 частини першої статті 1 Закону України Про здійснення державних закупівель та на основі Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 жовтня 2010 року № 457, за показником п`ятого знака із зазначенням у дужках предмета закупівлі відповідно до показників третьої - п`ятої цифр основного словника національного класифікатора України ДК 021:2015 Єдиний закупівельний словник, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23 грудня 2015 року № 1749, а також конкретної назви товару чи послуги.
Статтею 1 пунктами 20 і 27 визначено основні терміни, відповідно до яких , пунктом 20 визначено, що послуги це будь-який предмет закупівлі (крім товарів і робіт), зокрема, транспортні послуги, освоєння технологій, наукові дослідження, науково-технічні (експериментальні) розробки, медичне та побутове обслуговування, лізинг, найм (оренда), а також фінансові та консультаційні послуги, поточний ремонт; пунктом 27 визначено , що товари це продукція, об`єкти будь-якого виду та призначення, у тому числі сировина, вироби, устаткування, технології, предмети у твердому, рідкому і газоподібному стані, а також послуги, пов`язані з постачанням товарів, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих товарів.
Відповідно до Секції «С» «Продукція переробної промисловості» коду 27.32.1 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 жовтня 2010 року № 457 найменування продукції є « кабелі проводи електронні й електричні та інші».
Згідно вимог Наказу Міністерства Оборони України №80 від 17.02.2016 року «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2016 рік» закупівлю товарів, робіт і послуг для потреб Збройних Сил України необхідно проводити відповідно до Законів України « Про здійснення державних закупівель» та Закону України « Про державне оборонне замовлення»,, максимально обмежити застосування неконкурентних процедур закупівель та забезпечувати їх прозорість, під час визначення очікуваної вартості предметів закупівлі здійснювати ретельний ціновий моніторинг, після отримання кошторисів за напрямками діяльності забезпечувати своєчасне погодження та подання пропозицій до річного плану закупівель товарів, робіт і послуг на 2016 рік.
З листа начальника Південного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю ОСОБА_10 вбачається, що відповідно до Інструкції про порядок проведення операціонного аудиту централізованих та децентралізованих розрахунків, очікуваної вартості предметів закупівель, проектів договорів, додаткових угод та змін до нього, затвердженою Наказом Міністерства Оборони України №828 від 21.11.2014 року, проведено оперативний аудит документації щодо запланованої військовою частиною НОМЕР_3 децентралізованої закупівлі у ПАТ «Одеський кабельний завод «Одескабель» кабельної продукції на загальну суму 659230 грн. За результатами проведеного аудиту наданих документів виявлено ризик незаконних витрат бюджетних коштів. Так, закупівля товарів або послуг на суму, яка дорівнює або перевищує 200000 грн. підпадає під дію Закону України «Про здійснення державних закупівель» (а.с. 30).
Отже, під час укладання вищезазначених договорів між військовою частиною НОМЕР_3 та ПАТ «Одеський кабельний завод «Одесскабель», на загальну суму 659230 грн. 80 коп. командиру військовою частиною НОМЕР_3 ОСОБА_1 необхідно було дотримуватися вимог статей 2 та 4 Закону України «Про здійснення державних закупівель», Інструкції про порядок проведення операціонного аудиту централізованих та децентралізованих розрахунків, очікуваної вартості предметів закупівель, проектів договорів, додаткових угод та змін до нього, затвердженою Наказом Міністерства Оборони України №828 від 21.11.2014 року, Наказу Міністерства Оборони України №80 від 17.02.2016 року «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2016 рік», тобто проводити укладення вказаних вище договорів за процедурою відкритих торгів.
Крім того, ОСОБА_11 перебуваючи в планові відпустці 21.03.2016 року уклав з ПМП «Відзев» всупереч вимогам ст. 11,58, 59,67 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», 21.03.2016 року три договори №34,35,36 на придбання матеріалів та товарів для господарської діяльності .
Відповідно до вимог ст.ст. 16 та 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відкликання військовослужбовців із щорічних основних відпусток дозволяється лише у разі оголошення мобілізації, введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, а в інших випадках - за рішенням Міністра оборони України, керівників центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівників правоохоронних органів та керівників розвідувальних органів України, їх заступників та начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, а також командувачів відповідних військових формувань, які за посадою не є керівниками центральних органів виконавчої влади.
У разі відкликання військовослужбовця із щорічної основної відпустки невикористана її частина надається йому, як правило, в поточному році. Якщо невикористана частина відпустки становить 10 календарних днів і більше, військовослужбовцю оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад в межах України, але не далі пункту перебування, з якого його було відкликано.
В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу №76 від 19.03.2016 року ОСОБА_1 вибув у першу частину щорічної основної відпустки на 30 діб.
Згідно наказу №78 від 11.04.2016 року ОСОБА_1 з 11.04.2016 року прибув з щорічної основної відпустки.
Доказів того, що ОСОБА_1 був відізваний з щорічної відпустки суду не надано.
Отже, перебуваючи у щорічній відпустці ОСОБА_1 не мав права на укладення вказаних вище договорів.
Відповідно до вимог ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до змісту ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала ії шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, в судовому засіданні вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-14 та 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується дослідженими судом матеріалами справи про адміністративне правопорушення від 18.05.2016 року, показами допитаних в судовому засіданні свідків, які не спростовують факту укладення спірних договорів без проведення процедури відкритих торгів та виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків перебуваючи у щорічній відпусці та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Суд дії ОСОБА_1 кваліфікує за ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення - перевищення військовою службовою особою службових повноважень та за ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення - недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Суд не приймає доводів ОСОБА_1 , щодо відсутності його вини у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 172-14 та 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами.
Доводи захисту щодо спливу строку накладення адміністративного стягнення є також неспроможні, оскільки вказані вище адміністративні правопорушення військовою прокуратурою були виявлені 22.04.2016 року.
При обрані виду і розміру адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_1 суд враховує наявність у нього на утриманні однієї малолітньої дитини.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1 судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-14, 172-15, 221, 252, 280, 283, 284 п.1, 32-1, 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
Постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ст. 172-14 та 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати адміністративному стягненню:
- за ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на дві доби;
- за ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на три доби.
На підставі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на три доби.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів.
Суддя Л. В. Карікова