АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/316/16 Головуючий у І-й інстанції - Щербина О.О.
Справа № 192/1611/16 -п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області Мануйленка І.М. на постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, працюючого головним лікарем комунального закладу «Солонянська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради», ІНН НОМЕР_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

провадження про притягнення остатнього до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП,- закрито, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, закрито.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, послався на те, що факт підписання наказів про надання щорічної відпустки та надання матеріальної допомоги в тому числі і своїй падчерці, як працівнику КЗ «Солонянська ЦРЛ», а при виконанні обов'язків головного лікаря не дає підстав для встановлення наявності конфлікту інтересів. Крім того, посадовим особам юридичних осіб публічного права до яких належить ОСОБА_3 ЗУ «Про протидію корупції» прямо не заборонено мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким їм особам, а ОСОБА_4 не перебуває у його прямому підпорядкуванні.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, прокурор просить її скасувати, винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП внаслідок порушення ним вимог ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції». Застосувати до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у відповідності з вимогами ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції неправильно оцінив докази досліджені в судовому засіданні з точки зору їх достовірності, допустимості та належності, що призвело до неправильного прийняття рішення у справі та допустив порушення порядку судового розгляду. Твердження суду, стосовно того, що у посадових осіб юридичних осіб публічного права відсутня пряма заборона мати у підпорядкуванні близьких осіб, а тому відповідно й відсутній реальний конфлікт інтересів, є безпідставним. Таким чином, твердження суду про відсутність у ОСОБА_3 заборони, щодо підпорядкування роботи близьких осіб не свідчить про безумовну відсутність в діях ОСОБА_3 порушень запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, оскілки дане порушення є самостійним видом відповідальності. Зазначає, що судом допущено невідповідність висновків суду в мотивувальній частині та резолютивній частинах постанови, та допущено порушення вимог ст. 285 КУпАП, оскільки суд видалився до нарадчої кімнати, а постанова суду оголошується негайно.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши прокурора Мануйленко І.М., який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, уточнивши їх. Посилаючись, що на даний момент сплили строки адміністративного стягнення, тому на підставі ст. 38 КУпАП, просив провадження у справі закрити, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, за наказом від 08.07.2014 року № 226, ОСОБА_3, було звільнено з посади виконуючого обов'язки головного лікаря КЗ « Солонянська ЦРЛ «ДОР» та призначеного ОСОБА_3 головним лікарем КЗ « Солонянська ЦРЛ «ДОР» строком на 3 роки, а тому відповідно до п.п. «а» п. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» він є суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею виникає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а відповідно до ч. 2 цієї статті адміністративна відповідальність виникає у разі вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно п.п. «а» п.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

За вимогами п.2 ч.1 ст. 28 вказаного Закону, зазначені вище особи, зобов'язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенціального конфлікту інтересів безпосереднього керівника. Та відповідно до п. 3 та п.4 ч.1 ст. 28 вказаного Закону, зазначені вище особи, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів та вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

За визначенням цього Закону, реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень (ч.1 ст.1 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу від 15.06.2015 року № 152-в, ОСОБА_3, видав наказ № 152-в «Про надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги» фармацевту даного закладу ОСОБА_6, яка відповідно до листа Солонянського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровської області № 1258/218 від 11.02.2016 року та копією Форми 1, є падчеркою ОСОБА_3, тобто близькою особою. При цьому, ОСОБА_3 не повідомив ні голову Дніпропетровської обласної ради, ні Депертамент охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації про наявний реальний конфлікт інтересів обумовленими особистими сімейними стосунками з ОСОБА_6 при видачі наказу № 152-в від 15.06.2015 року, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Та в матеріалах справи відсутні відомості зазначеного повідомлення про наявний реальний конфлікт інтересів.

Також, за вище вказаними обставинами, ОСОБА_3 видав наказ № 152-в «Про надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги» фармацевту даного закладу ОСОБА_6, яка є його падчеркою. На підставі виданого наказу, гр.. ОСОБА_6 нарахована та виплачена матеріальна допомога у розмірі 1312 грн. При цьому, при прийнятті рішення - видачі наказу № 152-в від 15.06.2015 року «Про надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги» своїй падчерці ОСОБА_6, ОСОБА_3 перебував в умовах реального конфлікту інтересів між своїми службовими повноваженнями та приватним інтересом обумовленим особистими сімейними стосунками з ОСОБА_6, за що передбачена відповідальність, за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно довідки першого заступника голови обласної ради по виконавчому апарату Дніпропетровської обласної ради, в.о. директора Департаменту охорони здоров'я, що до Дніпропетровської обласної ради та до департаменту охорони здоров'я , стосовно повідомлень керівників лікувально-профілактичних закладів про конфлікт інтересів, на період з 01 січня 2015 року по теперішній час, зазначених повідомлень не надходило. ( а.с. 9/12).

Таким чином, у відповідності до вимог вказаного вище Закону, ОСОБА_3, будучи головним лікарем, ні голову Дніпропетровської обласної ради, ні Департамент охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації про наявний реальний конфлікт інтересів обумовленими особистими сімейними стосунками з ОСОБА_6 при видачі наказу № 152-в від 15.06.2015 року, не повідомив. А також той факт, що він фактично прийняв рішення, та підписав наказ «Про надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги» своїй падчерці ОСОБА_6

Враховуючи наведене, вказані вище докази і обставини в їх сукупності в повному обсязі спростовують висновки суду першої інстанції щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією в діях ОСОБА_3, оскільки зазначене вище дає підстави для зворотного висновку щодо наявності в діях останнього адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_3. у вчиненні ним адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ч.2 ст. 172-7 КУпАП, в даному випадку доведена повністю, так як відповідальність за вказаною статтею настає за правопорушення, пов'язане з корупцією, тобто за діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені Законом України «Про запобігання корупції» вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першої ст. 3 цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_3, будучи головним лікарем, видав наказ № 152-в «Про надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги» фармацевту даного закладу ОСОБА_6, яка відповідно до листа Солонянського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровської області № 1258/218 від 11.02.2016 року та копією Форми 1, є падчеркою ОСОБА_3, тобто близькою особою. При цьому, ОСОБА_3 не повідомив своє керівництво про наявний реальний конфлікт інтересів обумовленими особистими сімейними стосунками з ОСОБА_6 при видачі наказу № 152-в від 15.06.2015 року., та прийняв рішення - видачі наказу № 152-в від 15.06.2015 року «Про надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги» своїй падчерці ОСОБА_6, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів між своїми службовими повноваженнями та приватним інтересом обумовленим особистими сімейними стосунками з ОСОБА_6 чим допустив порушення вище вказаних вимоги Закону.

А тому доводи прокурора щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам є обґрунтованими і такими, що відповідають матеріалам справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи зазначене правопорушення, було виявлено 11.02.2016 року, що підтверджується письмовим запитом УЗЕ в Дніпропетровській області до Солонянського районного сектору в Дніпропетровській області, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП закінчились на момент розгляду даної справи в апеляційному суді.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказах, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а відтак, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_3 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, п.7 ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області Мануйленко Ігоря Миколайовича - задовольнити частково.

Постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року якою провадження щодо ОСОБА_3, закрито, за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП- скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та провадження у справі закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_3, у відповідності до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", 275,60 гривень судового збору на користь держави.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ О.М. Кононенко

Згідно з оригіналом:

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко