АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
24.06.2016 року м. Київ
№ 33/796/893/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва Стрижко С.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Черкаси, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого у ТОВ «Обіс», ідентифікаційний код НОМЕР_1, -

- за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, 20.04.2016 року, близько 14 год. 15 хв., ОСОБА_2 на вул. Полярній, 20-д в м. Києві, керуючи автомобілем марки «DAEWOO LANOS», д. н. з. НОМЕР_2, наближаючись до ділянки дороги, де черговість проїзду не обумовлена, не дав дорогу автомобілю «SKODA», д. н. з. НОМЕР_3, який наближався з правого боку, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.11 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року, ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Також з ОСОБА_2 стягнутий в дохід держави судовий збір в розмірі 275, 60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення не у повному обсязі встановлено обставини, які підлягають з'ясуванню, не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а також недостатньо виявлено причини та умови, що сприяли вчиненню дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби, у зв'язку з чим просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що, на його думку, дана транспортна пригода сталася з вини іншого учасника, а саме: ОСОБА_3, який керуючи автомобілем «SKODA», в порушення п. п. 10.1, 10.2 ПДР, рухаючись по смузі для виїзду з парковки, для об'їзду пристрою примусового зниження швидкості («лежачого поліцейського») заїхав на своєму автомобілі у паркувальний ряд та здійснив зіткнення з транспортним засобом ОСОБА_2, який у той час виїжджав з паркувальної смуги, що знайшло своє повне підтвердження не тільки матеріалами справи, а й відеозаписом з камери спостереження ТЦ «Епіцентр».

Крім того зазначає, що причинами, які сприяли вчиненню адміністративного правопорушення є неналежне дотримання умов для забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчику для паркування біля будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр» в м. Києві по вул. Полярній, 20-д в частині нанесення дорожньої розмітки, яка з часом частково стерлася з дорожнього покриття, а також відсутність дорожніх знаків, особливо знаків пріоритету, заборонних знаків та наказових знаків на самому майданчику для паркування.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених у ній обставин, а другий учасник ДТП - ОСОБА_3 просив залишити в силі судове рішення, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, другого учасника ДТП - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, суд апеляційної інстанції, вважає її такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 10.11 ПДР, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження за обставин, викладених у постанові, є законним та обґрунтованим. Винуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам подій та підтверджена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, у тому числі даними протоколу про адміністративне правопорушення, первинними поясненнями особи, яка була притягнута до відповідальності, поясненнями іншого водія-учасника ДТП - ОСОБА_3, даними, що містяться у схемі ДТП, складеній відповідною посадовою особою та підписаний обома водіями без будь-яких заперечень, які суд апеляційної інстанції визнає належними та достовірними.

Доводи апелянта про порушення ПДР України водієм ОСОБА_3, який, на своєму автомобілі здійснив заїзд у паркувальну смугу, а відтак унеможливив виїзд із цієї смуги самого ОСОБА_2 хоча і знайшли своє часткове підтвердження відеозаписом з камери спостереження, проте будь-яким чином не спростовують висновків судді про наявність складу адміністративного правопорушення діях ОСОБА_2, який порушив п. 10.11 ПДР.

Більш того, під час повторного дослідження відеозапису встановлено, що ОСОБА_2 в порушення вказівок дорожньої розмітки, виїхавши із паркувального місця, почав рух у протилежному напрямку та при здійсненні у подальшому маневру повороту ліворуч фактично не надав переваги у русі автомобілю під керуванням ОСОБА_3, який рухався відповідно до дорожньої розмітки та, за свідченнями останнього, не бачив транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_2, а також не міг очікувати рух будь-яких автомобілів зі сторони паркувальної смуги.

Про порушення ним напрямку руху відповідно до дорожньої розмітки не заперечував у судовому засіданні і сам апелянт. При цьому його твердження, що вказівки розмітки на парковці не є обовязковими для виконання, є неспроможними та такими, що не відповідають ПДР. Що ж стосується посилань в апеляційній скарзі, що така розмітка частково стерлась, то вони були повністю спростовані не тільки даними схеми ДТП, а й відеозаписом.

Крім того, заяви ОСОБА_2 про можливе порушення ПДР другим учасником ДТП - ОСОБА_3 не можуть бути предметом розгляду справи щодо апелянта, оскільки вирішення питання про наявність порушення ПДР України в діях конкретного водія та складання протоколу про адміністративну відповідальність для притягнення винуватих осіб до адміністративної відповідальності належить виключно до компетенції органів патрульної поліції, а судові органи розглядають справи про адміністративне правопорушення лише в межах обставин та щодо порушень, зазначених у протоколі. До того ж, як вбачається із матеріалів справи, будь-які дані про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, про складання відносно нього протоколу та направлення його на розгляд суду відсутні.

При цьому, за поясненнями самого ОСОБА_2, ним не були у встановленому законом порядку оскаржені дії працівників поліції, а відтак його доводи про упередженість відповідних посадових осіб є безпідставними.

Таким чином, суддя районного суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 повно, всебічно та об'єктивно з'ясував всі обставини подій, дав належну оцінку усім зібраним по справі доказам та прийшов до обґрунтованих висновків щодо винуватості ОСОБА_2 у порушенні ПДР та наявності в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Будь-яких інших доводів, які б підтверджували порушення вимог чинного законодавства при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення у скарзі не наведено та додаткових доказів на спростування висновків судді районного суду не надано, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову судді районного суду - без зміни.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва С.І. Стрижко