АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/816/2016 Постанова винесена суддею Лінник О.П.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Щербаня Д.М., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в

м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого

ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою, 28 березня 2016 року о 09 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1, по

вул. Теліги, 9 в м. Києві, під час об'їзду перешкоди, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкодженьтранспортних засобів, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить змінити постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року, а саме, в описово-мотивувальній частині постанови встановити наступні обставини:

« - відносно ОСОБА_4 також складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову серії ПСЗ № 015959 за ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки ОСОБА_4 здійснив зупинку автомобіля Mercedes CLK320, днз НОМЕР_2 із порушенням Правил дорожнього руху (п. 15.9 та п. 2.1) ближче 10-ти метрів від виїзду прилеглої території на смузі руху для руху громадського транспорту, що видно на схемі ДТП;

- дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 28.03.2016 р. у м. Києві по

вул. О. Теліги між будинками № 7 та № 9 за участі ОСОБА_2 та ОСОБА_4, спричинена з вини обох учасників ДТП;

- адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2, було спричинено тим, що ОСОБА_4 здійснив зупинку автомобіля Mercedes CLK320, днз НОМЕР_2 із порушенням Правил дорожнього руху (п. 15.9 та п. 2.1) ближче 10-ти метрів від виїзду з прилеглої території на смузі руху для руху громадського транспорту, чим спричинив аварійну обстановку та створив перешкоду для руху ОСОБА_2, який керував автомобілем Nissan X Trail, днз НОМЕР_1».

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам події ДТП. Суд першої інстанції, розглянувши справу у його відсутність, не дотримав вимог ст. 277-2 КУпАП, оскільки завчасно не повідомив його про місце і час розгляду справи, чим позбавив можливості дати пояснення щодо обставин ДТП, подати докази вини другого учасника цієї пригоди у порушенні ПДР, що і призвело до створення аварійної обстановки.

Не звернув увагу суд і на ту обставину, як указує апелянт, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений інспектором патрульної поліції з істотними недоліками, бо в ньому не зазначено, що причиною ДТП, окрім порушення ним п.п. 13.3 ПДР, стало також порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 15.9 ПДР, за що він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, тобто в протоколі неправильно зазначені фактичні обставини події.

Стверджуючи, що судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 280 КУпАП, апелянт вважає, що у зв'язку з неповним та неправильним встановленням фактичних обставин ДТП судове рішення повинно бути змінено шляхом відображення в його описово-мотивувальній частині дійсних обставин ДТП, яка сталася з вини обох її учасників, зокрема і внаслідок порушення ОСОБА_4 правил зупинки транспортного засобу.

Крім того, посилаючись на те, що розгляд справи було здійснено у його відсутність, а копію судового рішення він отримав лише 16 травня 2016 року, апелянт просить поновити строк оскарження судового рішення від 25 квітня 2016 року, як пропущений з поважних причин.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_4 не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не направив, а тому його неявка не перешкоджає апеляційному перегляду судового рішення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Щербаня Д.М., які підтримали апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді від 25 квітня 2016 року ОСОБА_2 пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню, в той же час його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В суді апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про неналежне виконання суддею місцевого суду положень ст. 277-2 КУпАП, а відтак і порушення вимог ст. 268 КУпАП, проте при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_2 отримав можливість для реалізації своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та скористався нею, тобто його права були відновлені.

Що стосується інших доводів апелянта, то вони є непереконливими, з огляду на наступне.

При розгляді справи по суті суддя місцевого суду, виконуючи вимогу, передбачену ст. 245 КУпАП, про вирішення справи про адміністративне правопорушення в точній відповідності з законом, не може вийти за межі суті правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення та самостійно змінити фактичні обставини події і встановити порушення пунктів ПДР України, які не були указані у протоколі. З цих же підстав суддя не має повноважень вирішувати питання про притягнення до адміністративної відповідальності особи, щодо якої не був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду були дотримані, оскільки висновки щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, які викладені в постанові, підтверджуються наявними у справі доказами.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що ст. 124 КУпАП є бланкетною, ОСОБА_2 ставилось у провину порушення вимог п.п. 13.3 ПДР України та, як наслідок, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому висновок судді місцевого суду в постанові про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні 28 березня 2016 року о 09 годині 30 хвилин, під час керування автомобілем марки «Nissan» по вул. Теліги, 9 в м. Києві, п. 13.3ПДР України, що призвело до зіткнення двох транспортних засобів та їх механічного пошкодження, ґрунтується на: даних протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 № 353337 від 28 березня 2016 року, зміст якого, всупереч тверджень апелянта, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить в собі достатню інформацію, необхідну для вирішення справи (а.с. 1); відомостях, зафіксованих у схемі місця ДТП, де відображені, зокрема місце зіткнення і положення транспортних засобів після зіткнення, механічні пошкодження цих транспортних засобів (а.с. 2).

Такий висновок підтверджується і письмовими поясненнями водіїв - учасників ДТП. При цьому з пояснень водія ОСОБА_2 слідує, що він об'єктивно бачив перешкоду у вигляді автомобіля марки «Mercedes», але не зміг її об'їхати (а.с. 3), а в своїх поясненнях водій ОСОБА_4 указав, що припаркував транспортний засіб на узбіччі дороги і через деякий час побачив як автомобіль «Nissan» вдарив його автомобіль у задню ліву фару (а.с. 4).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 фактично не заперечував свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема у порушенні п. 13.3 ПДР України, тобто недотриманні під час об'їзду перешкоди, якою для нього був автомобіль марки «Mercedes», безпечного інтервалу, але наполягав на тому, що і водій ОСОБА_4 порушивши п.п. 15.9 ПДР, створив для нього небезпечну обстановку, що підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення від 28 березня 2016 року щодо ОСОБА_4, а тому такі дані, на його думку, повинні бути указані в судовому рішенні.

Зазначені доводи ОСОБА_2. не заслуговують на увагу, окрім викладеного вище в частині повноважень суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ще і з огляду на наступне.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП, обов'язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Із долученої до апеляційної скарги постанови від 28 березня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 вбачається, що 28 березня 2016 року о 12 годині по вул. О.Теліги, 9 в м. Києві ОСОБА_4 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території та, будучи причетним до ДТП, не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.п. 15.9, 2.1 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, і до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

В той же час зазначені порушення ПДР, вчинені ОСОБА_4, враховуючи наявні в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 докази, не знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з подією ДТП та її наслідками. Так, враховуючи габарити автомобіля «Mercedes», який знаходився на проїзній частині в статичному стані, відсутність будь-яких перешкод, які б заважали оглядовості, що не заперечував і ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, за умови дотримання останнім безпечного інтервалу, він мав реальну можливість запобігти зіткненню.

До того ж, за відсутності причино-наслідкового зв'язку між порушенням водієм ОСОБА_4 ПДР та наслідками у вигляді пошкодження двох транспортних засобів, ОСОБА_4 в межах компетенції Національної поліції був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, що в даному випадку жодним чином не ставить під сумнів правильність висновків судді місцевого суду в постанові, прийнятої у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 і не зобов'язує суд посилатися на такі обставини у судовому рішення, постановленому щодо ОСОБА_2

З урахуванням викладеного, вважаю, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, всупереч його доводам, у відповідності з вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини події, дав оцінку всім зібраним по справі доказам, отже рішення про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим, а зміст постанови судді місцевого суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а тому, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко