АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2199/16-п Номер провадження 33/786/100/16Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4 -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. в рахунок держави.

Постановою суду встановлено, що 24 квітня 2016 року о 01-00 годині водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Полтаві по вул. Зіньківській в стані алкогольного спяніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити постанову судді в частині призначення адміністративного стягнення, змінивши його на адміністративний арешт.

Зокрема, ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі вказує, що автомобіль використовується ним у робочих цілях та позбавлення права керування яким позбавляє його отримання заробітку, оскільки він працює таксистом.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з наведених підстав, вивчивши доводи даної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно ст. 280 КУпАП, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення АП2 №112331 від 24.04.2016, висновком медичного огляду від 24.04.2016, згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння та визнається ним самим.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 протягом року постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2016 року притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння /а.с. 4/

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, який систематично притягувався до адміністративної відповідальної та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Доводи ОСОБА_2 викладені в апеляційній скарзі про призначення адміністративного арешту замість позбавлення права керування транспортними засобами не заслуговують на увагу з огляду на те, що обрання судом адміністративного стягнення у виді позбавлення спеціального права наданого ОСОБА_2 відповідає санкції ч.2 ст. 130 КУпАП, яке в свою чергу, є близьким до мінімального, а апелянт фактично просить накласти на нього більш суворе стягнення, що є недопустимим.

На підставі наведеного вважаю, що постанова суду законна і обґрунтована, підстав для скасування постанови судді відсутні, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2016 року відносно нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко