Справа № 345/1216/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2016 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Галущак Л.О. , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, працює приватним підприємцем, за ст. 41 ч. 3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Що ОСОБА_1. звинувачується в тому, що ним не з усіма працівниками оформлено письмові трудові договори шляхом видання наказу. Так , в січні 2016 року ним укладено 16 цивільно-правових договорів про надання послуг від 16.01.2016 року терміном дії до 31.03.2016 року, зокрема з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про надання послуги водія по перевезенню хлібобулочних виробів, з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про надання послуги по реалізації хлібобулочних виробів, з ОСОБА_10, ОСОБА_11 про послуги фахівця з організації майнової та особистої безпеки . З 22.01.2016 року укладено цивільно-правові договори про надання послуг з ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 по реалізації хлібобулочних виробів терміном дії до 31.03.2016 року, з 25.01.2016 року укладено цивільно-правовий договір з ОСОБА_15 про надання послуги водія по перевезенню хлібобулочних виробів терміном дії до 31.03.2016 року. Дані договори мають ознаки трудового договору й відповідно до них працівники виконують роботу по перевезенню хлібобулочних виробів, по реалізації хлібобулочних виробів, тобто виконують певні функції за конкретною посадою ( водія, продавця), а не індивідуально визначену роботу, результати якої оформляються актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться оплата. Також робота, яку виконують вищевказані працівники належить до основного виду діяльності підприємця, а саме: роздрібна торгівля хлібобулочними виробами. Крім цього, згідно представлених для перевірки документів ( трудових договорів, цивільно-правових договорів, наказів про прийняття на роботу, табелів обліку робочого часу, документів з нарахування та виплати заробітної плати) виявлено, що вищевказані працівники підпорядковуються правилам внутрішнього трудового розпорядку, на них ведеться облік використання робочого часу, їм виплачується щомісячно винагорода за надані послуги, яка відображається у розрахунково-платіжних відомостях, що є особливістю саме трудового договору. Зокрема, за січень 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_16, ОСОБА_3, ОСОБА_17, ОСОБА_4, ОСОБА_18 відпрацювали по 151 год. і їм нараховано по 700.00 грн., ОСОБА_10, ОСОБА_19 відпрацювали по 151 год. і їм нараховано по 800.00 грн.. За лютий 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_16 , ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відпрацювали по 168 год., їм нараховано по 700,00 грн., ОСОБА_10. ОСОБА_19 відпрацювали по 168 год. і їм нараховано по 800.00 грн. , тобто ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав й пояснив суду, що із особами, які зазначені у протоколі були фактично укладені цивільно правові договори по наданню послуг по перевезенню та реалізації хлібобулочних виробів й не мали ознак трудового договору, по-скільки дані послуги не були постійними, а надавалися при потребі доставити та реалізувати товар й винагороду отримували згідно актів виконаних робіт. Здійснення ним підприємницької діяльності залежить від замовлення покупців та можливості реалізувати свою продукцію. Виконання послуг ним заносилося в таблиці , що дозволяло групувати податки згідно наданих послуг та відповідно контролювати їх сплату, оскільки послуги по договорах ЦПХ та сплата податків по них підлягають звітності по ЄСВ та формі 1 ДФ, тобто ці таблиці використовував тільки виключно для обліку податків . Станом на 01.03.2016 року по трудових договорах працює 6 осіб, які виконують саме ті роботи , які необхідні щодня в межах його підприємницької діяльності.

Також вважає, що жодною нормою цивільного законодавства України не забороняється укладати договори цивільно-правового характеру для надання послуг, тому провадження у справі просить закрити.

Суд, заслухавши представника Управління Держпраці у Івано-Франківській області ОСОБА_21, ОСОБА_1, свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17С,дослідивши матеріали справи вважає, що провадження у справі слід закрити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ст. 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_22, ОСОБА_6, ОСОБА_23 та ін. укладено цивільно-правовий договір договори про надання послуг, відповідно до яких Замовник доручає, а Виконавець зобов"язується надати Замовнику певні послуги ( послуги по реалізації хлібобулочних виробів, послуги водія по перевезенню хлібобулочних виробів ). У відносинах Виконавця та Замовника щодо виконання даного договору, уповноваженим представником Замовника по вирішенню всіх питань щодо виконання даного Договору, в тому числі і оформлення та підписання актів приймання-передачі виконаних робіт, завдань, тощо є приватний підприємець ОСОБА_1 Всі договори є строковими (а.с.10-12 ).

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_17 суду пояснили, що вони надають послуги водія по перевезенню хлібобулочних виробів ФОП ОСОБА_1 й з ними укладено договір про надання послуги, який укладено за взаємною згодою. Їх не ознайомлено із правилами внутрішнього трудового розпорядку й його вони не дотримуються , не проведено інструктаж з питань охорони праці. Фактично послуги надаються по мірі необхідності, на вимогу ОСОБА_1 Аналогічно працюють і інші особи, з якими укладено договори про надання послуг.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавством України передбачені різні шляхи реалізації цього права. Виходячи з положень КЗпП України та ЦК України, реалізувати своє право на працю можна шляхом укладення трудового договору, контракту або цивільно-правового договору, зокрема: договору підряду, договору доручення, авторського договору та інших цивільно-правових угод. Усі ці договори регулюють суспільні відносини у сфері трудової діяльності осіб, хоча їх правове регулювання істотно відрізняється.

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

КЗпП України у ст. 21 визначає поняття трудового договору.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За трудовим договором працівник знаходиться із роботодавцем у тривалих відносинах і зобов'язаний виконувати будь-яку роботу в межах своєї професії, спеціальності, кваліфікації і посади. Роботу працівника має організовувати роботодавець, створюючи необхідні умови для виконання роботи, забезпечуючи його всім необхідним. Під час виконання робіт за трудовим договором - роботодавець зобов'язаний забезпечити працівникові умови праці, передбачені чинним законодавством про працю, колективним і трудовим договорами. Працівник має право на охорону праці. У разі не гарантування безпечних умов праці робітник має право відмовитися від виконання роботи без настання для нього яких-небудь негативних наслідків.

За цивільно-правовими договорами Виконавець зобов`язується виконати на свій страх і ризик визначену роботу за завданням замовника.

Під час укладання цивільно-правових договорів процес праці виконавця не регламентується. Підрядник сам організовує свою роботу, визначає час початку і закінчення щоденної роботи, розподіляє час роботи і її тривалість на свій розсуд. У випадку виконання завдання за договором цивільного права процес праці та умови її застосування перебувають за межами зобов'язальних правовідносин. Праця слугує тут лише способом виконання зобов'язань.

Натомість працівник за трудовим договором у процесі виконання трудової функції має дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених на підприємстві, в організації чи установі роботодавця. Тобто працівник зобов'язаний дотримуватися режиму робочого часу, починати роботу у встановлений власником час і закінчувати роботу не раніше часу, зазначеного в правилах внутрішнього трудового розпорядку.

За цивільно-правовими договорами встановлюється тільки кінцевий термін виконання завдання.

Саме виконання працівником конкретної функції, нерозривно пов'язане із підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядкові, і відокремлює трудовий договір від цивільно-правових договорів, предметом яких є лише визначений результат праці, виконання індивідуального трудового завдання (замовлення, доручення), здійснюваного без підпорядкування виконавця роботи внутрішньому трудовому розпорядкові на підприємстві, в організації чи установі власника.

У разі неналежного виконання трудових обов'язків працівник може бути притягнутий до дисциплінарної і матеріальної відповідальності.

За цивільно-правовим договором кожна із сторін належно виконує свої обов`язки відповідно до вимог Договору.

У трудових договорах праця оплачується у різних формах саме за виконання працівником трудової функції у виробничому колективі залежно від фактично витраченої її кількості та якості.

За цивільно-правовим договором оплачується готовий результат праці виконавця.

Цивільно-правовий договір - вид договору, який укладається відповідно до вимог не трудового, а цивільного законодавства.

Враховуючи роз'яснення Мінпраці та соціальної політики України від 11.03.2002 року №06/2-4/452 та від 26.12.2003 №067/1-4/2008 основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою укладання договору підряду є отримання певного матеріального результату. Тобто, за цивільно-правовим договором процес праці не регламентується: працівник не зараховується до штату, не видається наказ про його прийняття на роботу, не вноситься запис до трудової книжки і на нього не поширюється дія внутрішнього трудового розпорядку. Цивільно-правовий договір завжди оформляється письмово, з вказівкою конкретної роботи, завдання, замовлення.

За трудовим договором, працівника приймають на роботу включеного до штатного розпису установи з обов'язковим підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку та внесенням відповідного запису до трудової книжки. Працівникові створюються всі умови, потрібні для виконання визначених договором робіт, гарантується виплата заробітної плати, а також встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.ст. 254, 256 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення розпочинається складанням протоколу про адміністративне правопорушення, у якому крім іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення.

Ст. 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В матеріалах адміністративної справи відсутні відомості про ознайомлення працівників, з якими укладено цивільно-правові договора, з правилами внутрішього трудового розпорядку, обліки використання робочого часу , не видано наказ про їх прийняття на роботу, не внесено відповідні записи до трудової книжки, не опитано осіб, з якими укладено угоди. Натомість в матеріалах справи наявні акти здачі-приймання робіт, що є ознакою цивільно-правового договору.

Будь-які інші матеріали, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення в матеріалах справах відсутні.

Обов'язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Таким чином, суд вважає, що між ОСОБА_1 та виконавцями правомірно були укладені саме цивільно-правові договори на виконання обумовленої у них роботи, а не трудові договори.

Відповідно до ст. 247 КУпАП України відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, суд не вбачає достатніх та належних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, а тому приходить до переконання, що у діях останнього відсутній його склад.

На підставі викладеного, ст.ст. 247, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя :