АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області ОСОБА_1, при секретарі Хмарній Т.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 травня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 травня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 275,60 грн. на користь держави.

Згідно постанови районного суду ОСОБА_2 01.04.2016 року о 01 годині 50 хвилин керував автомобілем Renault Magnum, д/н CE7853AP, по вул. Гагаріна, 29 в м. Чернівці, з ознаками алкогольного спяніння, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На дану постанову районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову судді в частині накладеного адміністративного стягнення, призначивши штраф у розмірі, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що районним судом не враховано вимог ст. 33 КУпАП, зокрема того, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його у скрутне становище, а іншого способу заробітку у нього немає.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2, який в суді апеляційної інстанції змінив свої апеляційні вимоги та просив скасувати постанову районного суду, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що апеляційна скарга правопорушника ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП суд апеляційного інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Справа №33/794/70/16 Головуючий у І інстанції: Іщенко І.В.

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Потоцький В.П.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно вимогами ст.280 КУпАП, судом повинно бути зясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Апеляційним переглядом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону, районним судом належним чином не були зясовані обставини щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

В даному випадку, ОСОБА_2 був визнаний винуватим саме у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, однак із таким висновком апеляційний суд не може погодитись на підставі наступного.

Із пояснень ОСОБА_2, наданих ним у суді апеляційної інстанції, встановлено, що 01 квітня 2016 року в нічний час доби він відпочивав в кабіні автомобіля «Рено Магнум» на стоянця АЗС «Захід» в м. Чернівці. Перед тим, як лягати спати, повечеряв та випив пляшку пива. Близько 2 години ночі його розбудили працівниками поліції, повідомивши, що він порушив правила зупинки. Після чого, вони склали на нього протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Ні понятих, ні будь-яких інших осіб при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було.

Свідок ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції пояснила, що 01.04.2016 року в нічний час доби знаходилась на АЗС «Захід» в м. Чернівці разом зі своєю подругою. Неподалік від АЗС стояв автомобіль «Рено Магнум». Згодом підїхали два екіпажі працівників поліції, один із яких підїхав до вказаного автомобіля, а інший до них. Згодом поліцейські підійшли до них, дали чистий аркуш паперу та попросили власноручно записати лише фразу: «З моїх слів записано вірно, мною прочитано». Пояснення, які викладені в матеріалах справи їй не належать. До автомобіля не підходила й що відбувалось між працівниками поліції і водієм авто їй невідомо.

Свідок ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції пояснила, що вона працює інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівцях. 01 квітня 2016 року в нічний час доби під час патрулювання по вул. Гагаріна, 29, вона разом із своїми колегами: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 біля заправки АЗС «Захід» виявили автомобіль «Рено Магнум», водій якого порушив вимоги п. 15.9 ПДР. В ході перевірки документів у водія було виявлено ознаки алкогольного спяніння, а саме:різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Після чого, вони в присутності двох свідків склали на ОСОБА_2 протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. , а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. При цьому вказала, що факту керування автомобілем ОСОБА_2 нею особисто зафіксовано не було, однак були свідки, які бачили, як вказаний автомобіль кружляв біля заправки «Захід» та зупинився на мості. Хто відбирав пояснення у свідків, які містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення не памятає.

Свідок ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції підтвердив пояснення свідка ОСОБА_4 та пояснив, що 01 квітня 2016 року в нічний час доби під час патрулювання по вул. Гагаріна, 29, біля заправки АЗС «Захід» виявили порушення п.15.9 ПДР, а саме автомобіль марки «Рено Магнум», який був припаркований на мості. При перевірці документів у водія вказаного автомобіля було виявлено ознаки алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 01 квітня 2016 року в нічний час доби під час патрулювання біля заправки АЗС «Захід» виявили автомобіль, водій якого порушив п.15.9 ПДР. При перевірці документів у водія вказаного автомобіля було виявлено ознаки алкогольного спяніння.

З наведеного вище вбачається, що будь-які дані, які б підтверджували факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння відсутні.

Не звернув суд першої інстанції уваги і на те, що протокол про адміністративне правопорушення, який був покладений в основу постанови районного суду як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Відповідно до п. 6-8 Постанови Кабінету Міністрів №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 р. (ОСОБА_5 змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №476 від 08.07.2015 та № 888 від 28.10.2015 р.) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 №979002, вбачається, що 01 квітня 2016 року близько 01 год. 50 хв. в м. Чернівці по вул. Гагаріна,29, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «RENAULT MAGNUM», д.н.з. СЕ7853Ар, порушив п.15.9 ПДР, та перевіряючи документи було виявлено ознаки алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Як встановлено апеляційним судом, викладена у протоколі суть адміністративного правопорушення не кореспондується із диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема із нього не зрозуміло чи за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, чи за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, було складено протокол щодо ОСОБА_2, крім того у ньому відсутні будь-які докази відмови ОСОБА_2 від проведення огляду як на місці зупинки транспортного засобу так і у закладі охорони здоровя.

При цьому, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в частині того, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були залучені двоє свідків, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки із пояснень ОСОБА_2 вбачається, що ніяких свідків при складанні протоколу не було. Крім того, свідки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, були викликані в судове засідання в апеляційну інстанцію, однак із поштових конвертів, повернутих на адресу апеляційного суду, вбачається,що свідок ОСОБА_8 за вказаною адресою не проживає, а адреса: вул. Долинянська, 29/27, яку вказав свідок ОСОБА_9 в протоколі про адміністративне правопорушення, не існує, в звязку з чим апеляційний суд позбавлений можливості зясувати чи дійсно вказані особи були свідками при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак, правильність складеного протоколу та наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №979002 від 01 квітня 2016 року складений із істотними порушеннями вимог закону, відомості, викладені в ньому не можуть бути використані у суді як доказ у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вони не лише спростовуються твердженнями особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а і не підтверджені будь-якими поясненнями свідків, які зазначені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не може бути визнано належним та допустимим доказом та не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

Інші належні докази, що підтверджують вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні.

З огляду на вищезазначене, постанова судді щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю події і складу адміністративно правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 247, 289, 294 КУпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 травня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Посвідчення водія на імя ОСОБА_2 повернути останньому.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Чернівецької області ОСОБА_1