Справа № 163/1236/16-п Провадження №33/773/203/16 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія: ст.ст. 471,472 МК УкраїниДоповідач: Бешта Г. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Бешта Г.Б.,

з участю представника митниці - Пікалюка М.С.,

захисника ОСОБА_3 - адвоката Шишути Ю.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 19 травня 2016 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1, непрацюючого, визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 471, 472 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 471, 472 МК України і на підставі ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7619 гривень 10 копійок з конфіскацією в дохід держави 3 автомобільних покришок загальною вартістю 7619,10 гривень. Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 в користь Волинської митниці ДФС України 285 гривень витрат по справі на зберігання товарів та в користь держави 275 гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, слідуючи 14.04.2016 року з Республіки Польща в Україну через пункт пропуску «Устилуг» митного поста «Володимир-Волинський» Волинської митниці ДФС автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи вдруге протягом доби понад неоподатковувану норму 3 автомобільні покришки загальною вартістю 7619,10 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України. Також зазначений товар ОСОБА_3 не задекларував за встановленою формою. Такими своїми діями останній вчинив правопорушення, передбачені ст. 471, 472 МК України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді в частині визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення та кваліфікувати його дії лише за ст. 471 МК України, наклавши стягнення за цією статтею МК України у вигляді штрафу в межах санкції статті.

Посилається на те, що порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю повністю охоплюється диспозицією ст. 471 МК України і такі дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують. Також просить врахувати, що на його утриманні є неповнолітня дитина, у вчиненому щиро розкаявся, а інших заробітків, крім поїздок за кордон, не має.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка в матеріалах справи.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення адвоката Шишути Ю.В., який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника митниці, який апеляційну скаргу заперечив, просив постанову суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, прихожу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушень, передбачених ст.ст.471, 472 МК України, є правильними і ґрунтуються на досліджених матеріалах справи та конкретних її обставинах.

Твердження ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України є безпідставним.

Відповідно до вимог ст.366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал для проходження митного контролю. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно із ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Зазначене дає підстави для висновку, що при переміщенні через пункти пропуску для автомобільного сполучення товарів вартістю понад 500 євро та/або вагою понад 50 кг громадяни зобов'язані обрати смугу руху «червоний коридор», подати письмову декларацію і сплатити митні платежі в порядку ч.4 ст.474 МК України. Порушення особою цих положень і обрання «зеленого коридору» в якості декларування шляхом вчинення дії свідчить про недекларування товарів за встановленою формою.

Як вбачається із матеріалів справи, обсяг (вартість, вага) переміщуваних ОСОБА_3 товарів перевищує встановлену дозволену норму, при якій закон дозволяє не декларувати їх.

З огляду на вищенаведене та з врахуванням всіх обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_3 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, а також вчинив недекларування товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, тобто скоїв правопорушення, передбачені ст.ст.471, 472 МК України.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, дані про особу ОСОБА_3, ступінь та доведеність його вини і обґрунтовано обрав йому остаточне стягнення відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, тобто відповідно до санкції ст. 472 МК України, яка є безальтернативною і передбачає накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів з їх конфіскацією.

За таких обставин, постанова суду є законною і обгрунтованою, підстав для її скасування чи зміни немає.

Керуючись ст. 530 МК України, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 19 травня 2016 року щодо нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя