ун. № 759/4564/15-п
пр. № 3/759/1/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Ул'яновська О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у адміністративній справі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого директором ТОВ «Звездочет», освіта вища: вчитель історії, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, за ст.124 КпАП України та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця м. Естонія, тимчасово не працюючого, освіта вища, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ст.124 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КпАП України та ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України.

Гр. ОСОБА_1 у судовому засіданні 15.06.2016 подав клопотання про відвід судді, посилаючись на те, що суддя необ'єктивний та неупереджений, у нього виникає сумнів у безсторонності судді.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Між тим, відповідно до практики Європейського суду з прав лютини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17.07.1997 Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід і порядку розгляду заяви про відвід.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про те, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і прийняття та розгляд заяви ОСОБА_1 про відвід судді за правилами, закріпленими в КПК України.

Ст. ст. 75, 76 КПК України передбачені обставини, що виключають участь судді в розгляді справи, а також встановлена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Як вбачається зі змісту заяви, такий відвід був заявлений з підстав того, що дії судді під час розгляду справи є незаконними та такими, що ігнорують його законні вимоги як сторони по справі та створюють перешкоди для реалізації процесуальних прав, оскільки під час проведення по справі комплексної трасологічної авто-технічної експертизи суддя не постановила ухвали про припинення проведення експертизи та зазначила, що вона не має права втручатися у діяльність експертної установи.

Викладені обставини свідчать про те, що заява ОСОБА_4 не вмотивована, та така, що суперечить вимогам ст. 80 ч. ч. 5 КПК України.

За таких обставин приходжу до висновку про те, що заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого директором ТОВ «Звездочет», освіта вища: вчитель історії, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, за ст.124 КпАП України та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця м. Естонія, тимчасово не працюючого, освіта вища, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ст.124 КпАП України залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: