АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
м. Київ, вул. Солом'янська , 2-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 920573 від 14.03.2016 року, ОСОБА_3 14.03.2016 рокуо 08 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Хонда» державний номерний знак НОМЕР_1 по бул. Л. Українки, 26 в місті Києві, не врахував дорожню обстановку, не надав дорогу автомобілю «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху України.

Закриваючи справу, суддя місцевого суду у своїй постанові зазначив, що відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення підтверджена наявними у справі доказами, а саме локаліцазією та характером пошкоджень транспортних засобів, схемою ДТП, фотокартками, а також поясненнями учасників ДТП.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду, винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Приймаючи рішення по справі, суд з недостатньою повнотою з'ясував всі обставини справи та надав неправильну оцінку доказам. Зокрема ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_3 винен у вчиненні правопорушення, оскільки допустив порушення п. 10.4 Правил дорожнього руху України.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_3, який заперечив проти поданої апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що 14.03.2016 року о 08 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_2, він здійснював розворот на бул. Л. Українки, 26 в місті Києві. В цей час водій автомобіля «Хонда» державний номерний знак НОМЕР_1ОСОБА_3, який також здійснював розворот у тому ж напрямку і з тієї ж крайньої лівої смуги, не надав йому дорогу, внаслідок чого сталось зіткнення їх автомобілів. Вважає, що водій ОСОБА_3 повинен був надати дорогу його автомобілю відповідно до вимог п.10.11 ДПР, згідно з яким у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку. Також він наполягає на тому, що водій ОСОБА_3 розпочав розворот з острівця безпеки, чим порушив правила дорожнього руху.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 заперечив пояснення ОСОБА_2 та зазначив, що розпочав розворот у місці, де розмітка дозволяла виконання такого маневру, а саме - за острівцем безпеки в зоні розвороту. Здійснював розворот у такий спосіб, щоб траєкторії руху з автомобілями, які розвертались попереду нього не перетинались. Під час розвороту, водій автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 проявив неуважність та здійснив зіткнення з його автомобілем.

Як вбачається із схеми дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобілів «Хонда» під керуванням ОСОБА_3 та «Фольксваген» під керуванням водія ОСОБА_2 відбулось на бул. Л. Українки, 26 в місті Києві, де проїзна частина має зону розвороту, яка позначена дорожньою розміткою та дорожнім знаком 5.27.

Правила дорожнього руху України не визначають черговість здійснення розвороту транспортними засобами в зонах для розвороту, та не виключають можливість одночасного розвороту транспортних засобів в зонах для розвороту.

На думку апеляційного суду, при здійсненні одночасного розвороту водії повинні рухатись по таким чином, щоб між автомобілями був безпечний інтервал, траєкторії їх руху не пересікались та вони не створювали перешкод один одному.

Однак характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів свідчать про те, що зіткнення відбулось передньою лівої частиною автомобіля «Фольксваген» під керуванням водія ОСОБА_2 у праву бокову частину автомобіля «Хонда» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, тобто за обставин, які ставлять під сумнів винуватість водія ОСОБА_3 у даній дорожньо-транспортній пригоді.

Будь-яких об'єктивних даних, які б свідчили про порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху при виконанні розвороту в матеріалах адміністративної справи немає.

Твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 здійснював розворот з острівця безпеки також не знайшли свого підтвердження в ході перевірки апеляційним судом обставин справи.

Будь-яких клопотань щодо виклику свідків у судове засідання, витребування та дослідження додаткових доказів, дослідження обставин, які потребують спеціальних знань, призначення судових експертиз від учасників провадження не надходило.

Таким чином, доказів, які б спростовували висновок судді місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення та вказували на порушення останнім вимог п. 10.4 Правил дорожнього рухуУкраїни та винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, в матеріалах справи немає, і учасниками провадження не надано.

Більш того, хоча у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення і зазначено про порушення ОСОБА_3 п.10.4 ПДР України, однак вказані у протоколі порушення (неврахування дорожньої обстановки та ненадання дороги транспортному засобу, який виконує розворот попереду) не відповідають змісту п.10.4 ПДР України.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування постанови судді місцевого суду, оскільки зазначена постанова є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити - без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення, - без змін.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя