АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/334/16 Головуючий у першій інстанції:Румянцев О.П.
Категорія: ст. 124, ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю: ОСОБА_3, розглянула його апеляційну скаргу на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихст. 124 та ч.1 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 рокуОСОБА_3.визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихст. 124 та ч.1 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 21.04.2016 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 у м. Дніпропетровську по вул. Сержанта Литвиненка, 2 керував автомобілем DAEWOO LANOS TF 694, державний номер НОМЕР_1, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння. Проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгар №ARAM№3552 (1,33 проміле).

Того ж дня 21.04.2016 року о 16 год. 00 хв. водій ОСОБА_3 у м. Дніпропетровську у Самарському районі на вул. Сержанта Литвищенка, 2, керуючи автомобілем DAEWOO LANOS TF 694, державний номер НОМЕР_2, був неуважним, не достатньо стеживши за дорожньою обстановкою, керуючи автомобілем, здійснив наїзд на перешкоду (бетонну огорожу), внаслідок чого завдано механічні пошкодження та матеріальні збитки автомобілю DAEWOO LANOS TF 694, державний номер НОМЕР_2.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити захід адміністративного стягнення, призначивши йому стягнення у вигляді штрафу на розгляд суду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам законну в частині накладення адміністративного стягнення. Вважає, що суд розглянув справу формально, не вислухавши його думки та заперечення, які він надав. Також не було додано до матеріалів справи документи, які характеризують його особу та інші документи по справі.

Крім того вважає, що вид адміністративного стягнення було накладено з порушенням ст.33 КУпАП, та судом не було наведено жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, а не, наприклад, штраф.

Скаржник просив врахувати, що автомобіль ним використовується в робочих цілях, та позбавлення права керування поставить його у дуже скрутне становище.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив її задовольнити в повному обсязі змінивши вид адміністративного стягнення на штраф.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихс., 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_3 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справа про які одночасно розглядається одним і тим же самим органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Що судом першої інстанції і було зроблено.

При цьому, відповідно до рішення суду ОСОБА_3 позбавлено права керування транспортними засобами не на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3, не навів будь-яких переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для зміни накладеного на правопорушника адміністративного стягнення. Крім того не надав підтверджуючі характеризуючі документи про місце його роботи та місця проживання, як про це зазначав у своїй апеляційній скарзі.

Пом'якшуючі обставини хоч і мають місце, а саме те, що останній визнав свою провину в повному обсязі, але на думку суду апеляційної інстанції не можуть впливати на зміну адміністративного стягнення, оскільки ОСОБА_3 здійснював керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується актом огляд у на стан алкогольного сп'яніння, з якого вбачається, що в останнього 1,33% алкоголю в крові (а.с.2) та після чого здійснив дорожньо-транспортну пригоду.

В підтвердження своїх доводів про те, що автомобіль ним використовується в робочих цілях та право керування є його джерелом доходу, ОСОБА_3 будь-яких доказів не надав.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративних правопорушень, котре стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, приходжу до висновку про відсутність підстав для зміни судового рішення та пом'якшення покарання.

На переконання суду апеляційної інстанції, застосований до ОСОБА_3 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихст. 124 та ч.1 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун