Справа № 214/2451/16-п
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2016 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1

за участю прокурорів Шелеста Р.М., Карленка Ю.К.

за участю захисника ОСОБА_2

за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого начальником відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, який має вищу освіту, що мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимирська, 125,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000483 за ч. 1 ст. 190 КК України за фактом заволодіння бюджетними коштами шляхом обману та у кримінальному провадженні № 0002987, за ч. 4 ст. 358 КК України за фактом використання під час участі у конкурсних торгах завідомо підробного документа.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаних кримінальних провадженнях здійснюють заступник Керівника криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4, прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5, прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6

З метою встановлення осіб, причетних до скоєння кримінальних правопорушень, встановлення суми збитків, завданих територіальній громаді м. Кривого Рогу злочинними діями невстановлених осіб, у сторони обвинувачення виникла необхідність у витребуванні з відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради завірених копій наступних документів: пропозицій конкурсних торгів, які подавались субєктами господарювання до комітету з конкурсних торгів у 2016 році та завірені копії доданих до пропозиції документів; всіх протоколів розкриття пропозицій з конкурсних торгів, які здійснювались у 2016 році; повідомлень про акцепт пропозиції з конкурсних торгів, які здійснювались у 2016 році; договорів про закупівлю товарів, укладених з переможцями конкурсних торгів у 2016 році; рішень про відміну торгів або визнання їх такими, що не відбулися за 2016 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Керуючись вказаними нормами КПК України, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000483 Криворізькою місцевою прокуратурою № 3 направлено вимогу № 54-1773 вих.16 від 17 березня 2016 року про надання завірених копій документів, а саме: пропозицій конкурсних торгів, які подавались субєктами господарювання до комітету з конкурсних торгів у 2016 році та завірені копії доданих до пропозиції документів; всіх протоколів розкриття пропозицій з конкурсних торгів, які здійснювались у 2016 році; повідомлень про акцепт пропозиції з конкурсних торгів, які здійснювались у 2016 році; договорів про закупівлю товарів, укладених з переможцями конкурсних торгів у 2016 році; рішень про відміну торгів або визнання їх такими, що не відбулися за 2016 рік.

24 березня 2016 року до Криворізької місцевої прокуратури № 3 надійшла відповідь № 10/36-925 за підписом голови виконкому ОСОБА_7 (виконавці ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9), в якій зазначено що виконком Саксаганської районної у місті ради не володіє запитуваними документами у звязку з їх відсутністю.

Оскільки розпорядником бюджетних коштів та замовником закупівель товарів за рахунок бюджету є відділ освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002987 Криворізькою місцевою прокуратурою №3 направлено аналогічну вимогу за № 54-2099 вих. 16 від 29.03.2016 на адресу начальника відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради ОСОБА_3

У вимозі прокурора, окрім положень ст. 36, 93 КПК України, зазначено, що відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Вказана інформація повинна надаватись на запит будь-якого громадянина у встановлений Законом строк.

31 березня 2016 до Криворізької місцевої прокуратури № 3 надійшла відповідь за підписом начальника відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради ОСОБА_3, в якій зазначено, що відповідно до ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку); тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

При цьому, начальник відділу освіти виконкому ОСОБА_3 не посилався на відсутність запитуваних документів, як було зазначено у попередньому листі виконкому щодо надання документів, а лише перерахував відомі йому норми законодавства Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», норми КПК України. Відповідно до ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Відповідно до ч.4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов'язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Виходячи з вищевказаних положень КПК України, такий захід забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів, застосовується лише за умови доведення стороною кримінального провадження неможливості іншим шляхом отримати речі і документи, які можуть бути використані під час досудового розслідування.

Направляючи вимогу до відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради про надання завірених копій документів, прокурор виходив із того, що зазначені у вимозі документи в силу ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є інформацією про розпорядження бюджетними коштами, а тому не становлять охоронювану законом таємницю. Тому, з огляду на положення ч. 4 ст. 132 КПК України, підстави звертатись до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до таких документів, були відсутні.

Всупереч вищевказаним положенням законодавства, начальник відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради ОСОБА_3, не виконав законну та обґрунтовану вимогу прокурора, про надання документів щодо розпорядження бюджетними коштами, доступ до яких ніким не може бути обмежено.

Внаслідок невиконання ОСОБА_3 законної вимоги прокурора, отримати доступ до вказаних вище документів щодо розпорядження бюджетними коштами стало можливим лише після звернення стороною обвинувачення до слідчого судді з відповідним клопотанням. У мотивувальній частині ухвали про тимчасовий доступ до документів від 1 квітня 2016 у справі № 214/1970/16-к слідчий суддя Саксаганського районного суду Попов В.В. підтвердив обставини, на які посилався прокурор в обґрунтування свого клопотання, та надав прокурору доступ до документів з можливістю вилучення оригіналів таких документів.

Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, Іванов А,С., перебуваючи на посаді начальника відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, порушуючи положенняч.1 ст. 36 КПК України, ч. 2 ст. 93 КПК України, ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», 31 березня 2016 року не виконав законну вимогу прокурора про надання завірених копій документів щодо розпорядження відділом освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради бюджетними коштами.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, винним себе не визнав та у судовому засіданні пояснив, що на його думку прокурор мав право робити запит. Отримавши запит прокурора, в задоволенні запиту відмовив. Якою нормою закону передбачена можливість відмовити у задоволенні запиту прокурора, не знає. Він, ОСОБА_3, не одружений, дітей не має, заробіток складає близько 3000 грн. на місяць. Крім того, ОСОБА_3 підтримав заперечення, подані захисником, згідно яких з фактом складання вказаного протоколу та вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3, не згоден, вважає відсутнім в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, а саме таких його елементів як обєкт та обєктивна сторона правопорушення, що виключає можливість притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері прокурорського нагляду відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Зазначає, що ані направлена прокурором вимога, ані протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на норми Закону України «Про прокуратуру», якими передбачено право висунення відповідної вимоги прокурора, її обовязковості тощо, а також посилань на те, які норми Закону України «Про прокуратуру» нібито порушені особою, відносно якої складено протокол. Натомість, в протоколі міститься посилання на порушення положень ч. 1 ст.36, ч. 2 ст. 93 КПК України, ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зазначає, що пославшись на ст. 36 КПК України, яка містить перелік повноважень прокурора як учасника кримінального процесу та сторони обвинувачення, особа, що склала протокол не вказала, яка саме з 6 частин і 21 пункту вказаної норми порушена. При цьому, вказаною статтею не передбачено право направлення вимог про надання інформації. Вказує, що протокол містить посилання на ст. 93 КПК України, частиною другою якої передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Вважає, що доказами можуть бути документи, які, по-перше, отримані у встановленому КПК України порядку, по-друге, на підставі вказаних документів встановлюються факти та обставини, що мають значення для справи, а тому мають бути безпосередньо повязані з обєктом або субєктом злочину. Зазначає, що у вимозі № 54-2099 вих.16 від 29.03.16р. Криворізької місцевої прокуратури №3 у якості підстави її направлення вказано на те, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у вивченні документації з конкурсних торгів, які проводились відділом освіти Саксаганської районної у місті ради у 2016 році, тобто відсутні жодні посилання на те, що запитувана прокурором інформація належить до предмету доказування у кримінальному провадженні та є доказами, при цьому «інформація» як така не міститься в переліку процесуальних джерел доказів. Тому, вважає вимогу прокурора необґрунтованою. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобовязані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на які надана Верховною Радою України, вимог інших законодавчих актів. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У статтях 159 - 166 КПК України закріплено інститут тимчасового доступу до речей і документів, яким повинна скористатися посадова особа органу досудового розслідування. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації; надання інформації за запитами на інформацію. Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», на яку посилається прокурор, не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину. Наполягає, що з наведеного слідує, що запитувана інформація не є з обмеженим доступом, проте прокурором не враховано, що реалізація права на доступ до публічної інформації здійснюється за інформаційним запитом, а не вимогою. Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації», субєктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, а саме запитувачами інформації є фізичні, юридичні особи, обєднання громадян без статусу юридичної особи, крім субєктів владних повноважень. Вважає, що прокурор, як субєкт владних повноважень, не може бути запитувачем інформації на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» до розпорядників інформації у сфері доступу до публічної інформації, а тому посилання прокурора на невиконання норм вказаного Закону при розгляді спірної вимоги, знаходить безпідставним. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у формі невиконання законних вимог прокурора про проведення перевірки чи ревізії діяльності підконтрольних або підпорядкованих підприємств, установ, організацій або про виділення спеціалістів для проведення такої перевірки, про подання необхідних матеріалів. Зазначає, що зі змісту вимоги № 54-2099 вих. 16 від 29.03.16р. Криворізької місцевої прокуратури №3 вбачається, що її направлено прокурором як стороною обвинувачення у кримінальному провадженні, а не в рамках прокурорського нагляду, а тому факт невиконання законної вимоги прокурора в розумінні ст. 158-8 КУпАП відсутній. Крім того, відповідно до п. 5.26 Вимог до оформлення документів (ДСТУ 4163-2003), що є обовязковими для всіх органів державної влади, відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи, проте у вимозі печатка відсутня, тому вказаний документ дійсно має юридичну силу листа, і не може вважатися обовязковою для виконання вимогою у правовому розумінні. Також ОСОБА_3 підтримав додаткові заперечення, згідно яких з обставин справи вбачається, що відповідно до змісту вимоги за № 54-2099 вих. 16 від 29.03.2016р., направленої на адресу начальника відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради ОСОБА_3, яку, на думку особи, що склала протокол, було незаконно залишено без відповіді, зазначалося, що слідчим відділом Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000483 за ч. 1 ст. 190 КК України за фактом заволодіння бюджетними коштами ; процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5, ОСОБА_6 Разом з тим сама вимога (у порядку ст. 93 КПК України) від 29 березня 2016р. № 54-2099 вих.16 підписана заступником керівника Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4, який в самій вимозі не вказаний у якості члена групи прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво за кримінальним провадженням № 0000483. Відповідно до ч.1 ст. 36 КПК України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. Відповідно до ч.1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Наполягає, що зі змісту спірної вимоги слідує, що особа, яка її підписала (ОСОБА_4), не входить до групи прокурорів, яка здійснювала повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0000483 (ОСОБА_6, ОСОБА_5П.), а тому не мала права заявляти вимогу в порядку ст. 93 КПК України, а тому таку вимогу не можна вважати законною та заявленою в межах повноважень прокурора. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наполягає, що ОСОБА_3 не міг бути примушеним задовольняти спірну вимогу, оскільки визнати її законною не можна не лише, у звязку з відсутністю належного обґрунтування необхідності подання витребуваної інформації, але і відсутністю в особи, що підписала вимогу, передбачених законом (ст. 93 КПК України) повноважень у кримінальному провадженні №0000483. Зазначає, що оскільки відповідальність за ч.1 ст. 185-8 КУпАП, настає за невиконання законних (а не будь-яких) вимог прокурора, відсутність такої ознаки вимоги як законність, виключає адміністративну відповідальність. Наполягає, що в діях ОСОБА_3 відсутня і субєктивна сторона адміністративного правопорушення, яку становить психічна діяльність особи, повязана із його вчиненням. До ознак, які характеризують субєктивну сторону, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення. Вина основна і обовязкова ознака субєктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння і його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності. Відповідно до диспозиції ст. 185-8 КУпАП передбачене нею правопорушення може вчинятися лише з умисною формою вини. Поняття умисної форми вини розкривається в ст.10 КУпАП. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. ОСОБА_3 вважав свої дії цілком правомірними, оскільки не будучи фахівцем в галузі права, а являючись за фахом педагогом істориком та географом, він був переконаний в тому, що витребувана прокурором інформація повинна надаватися лише на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до документів. ОСОБА_3 свідомо не допускав настання жодних негативних наслідків. Саме про це зазначено у підписаній ним відповіді, яку підготували інші фахівці відділу освіти, що вказані у самій відповіді, зі змісту якої з посиланням на ст. 159 КПК України слідує, що у разі наявності ухвали слідчого судді, суду відділ освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради готовий надати тимчасовий доступ до запитуваних документів та їх копій.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: протокол (а.с.1-7), витяги з кримінального провадження (а.с.7, 8), вимога (а.с.9-10), відповідь (а.с.11), вимога (а.с.12), ухвала суду (а.с.14-15), посадова інструкція (а.с.16-17), характеристики (а.с.29, 37, 38, 39, 40), диплом про освіту (а.с.41-43), дипломи (а.с.44, 45, 50, 51), подячний лист (а.с.46), диплом учасника (а.с.47), подяки (а.с.48, 49), трудова книжка (а.с.52-53), накази (а.с.56), постанови (а.с.59, 60).

З досліджених судом витягів, наказів, постанов, вбачається, що ОСОБА_4 станом на 29 березня 2016 року був заступником Керівника криворізької місцевої прокуратури №3. ОСОБА_4 та прокурори Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5, ОСОБА_6 здійснювали процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях, № 0000483 за ч. 1 ст. 190 КК України за фактом заволодіння бюджетними коштами шляхом обману та у кримінальному провадженні № 0002987, за ч. 4 ст. 358 КК України за фактом використання під час участі у конкурсних торгах завідомо підробного документа.

Як встановлено дослідженими судом вимогами та відповідями, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000483 Криворізькою місцевою прокуратурою № 3 направлено вимогу № 54-1773 вих.16 від 17 березня 2016 року; 24 березня 2016р. до Криворізької місцевої прокуратури № 3 надійшла відповідь, в якій було зазначено що виконком Саксаганської районної у місті ради не володіє запитуваними документами у звязку з їх відсутністю; в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002987 Криворізькою місцевою прокуратурою №3 направлено аналогічну вимогу за № 54-2099 вих.16 від 29.03.2016р. на адресу начальника відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради ОСОБА_3

Як встановлено трудовою книжкою, посадовою інструкцією, ОСОБА_3 станом на березень 2016 року працював на посаді начальника відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради.

Як встановлено поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, відповіді, 31 березня 2016 року ОСОБА_3 направив до прокуратури повідомлення, в якому зазначив, що відповідно до ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку); тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Оцінивши пояснення ОСОБА_3 та заперечення захисника та пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до таких висновків. Відповідно до пояснень та заперечень, обєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-8 ч.1 КУпАП є суспільні відносини у сфері прокурорського нагляду відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на норми Закону України «Про прокуратуру», які порушені ОСОБА_3 На переконання суду, вказане зауваження захисника є необґрунтованим, оскільки повноваження прокурора у сфері нагляду за додержанням і застосуванням законів врегульовані не лише Законом України «Про прокуратуру», а й іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до ст. 25 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обовязки, передбаченими, зокрема Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 36 ч.1 КПК України встановлений обовязок органів місцевого самоврядування виконувати законні вимоги прокурора.

Право прокурора витребовувати у органів місцевого самоврядування документи та відомості передбачено ч. 2 ст. 93 КПК України.

У запереченнях та поясненнях зазначено, що прокурором у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яку саме з 6 частин і 21 пункту ст. 36 КПК України порушено ОСОБА_3 Суд знаходить вказане зауваження необґрунтованим, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_3 порушено ч. 1 ст. 36 КПК України, в якій вказано що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. На переконання суду, вимога прокурора є законною, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення уповноважена здійснювати збирання доказів, зокрема, шляхом витребування від органів державної влади, органів місцевого самоврядування копій документів, відомостей.

Вказані норми КПК України були наведені у вимозі прокурора.

Пояснення ОСОБА_3 та заперечення захисника про те, що вимога прокурора № 54-2099 вих. 16 є необґрунтованою, оскільки у ній відсутні посилання на те, що запитувана інформація належить до предмету доказування у кримінальному провадженні, на переконання суду не повинна братися до уваги. Суд вважає, що давати оцінку тому, чи належить запитувана інформація до предмету доказування у кримінальному провадженні уповноважений лише суд під час судового розгляду кримінального провадження або в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку суду.

На переконання суду, особа, яка отримала запит прокурора не наділена повноваженнями вдаватися в оцінку того, чи належить запитувана інформація до предмету доказування по кримінальному провадженню.

Суд також вважає, що орган місцевого самоврядування, отримавши вимогу прокурора у порядку ст.93 КПК України, не уповноважений давати оцінку обґрунтованості вимоги, належності або неналежності запитуваних відомостей до предмету доказування у кримінальному провадженні. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає від прокурора обґрунтовувати необхідність витребування тих або інших документів.

Посилання в запереченнях та поясненнях на те, що прокурор не міг був запитувачем інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», суд вважає необґрунтованим. При цьому суд враховує, що у своїй вимозі прокурор зробив посилання на ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» з метою звернути увагу посадових осіб органу місцевого самоврядування на те, що запитувана прокурором інформація не належить до інформації з обмеженим доступом, а тому витребування прокурором такої інформації в рамках досудового розслідування відповідно до вимог КПК України без звернення до слідчого судді, відповідає вимогам закону.

Вказівку в поясненнях та запереченнях на те, що вимога не містить відбитку печатки, що є порушенням ДСТУ 4163-2003, суд вважає необґрунтованою. При цьому, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1.1. ДСТУ 4163-2003 цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи (далі - документи): постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності. Організаційно-розпорядчі документи це управлінська документація, що слугує засобом здійснення і регулювання процесів в управлінні. Документи, які належать до організаційно-розпорядчих можна умовно поділити на такі групи: організаційні (положення, інструкції, правила, статути тощо); розпорядчі (постанови, рішення, розпорядження, вказівки тощо). Відповідно до Державного класифікатору управлінської документації ДК 010-98 вимога прокурора про надання документів в рамках кримінального провадження не належить до організаційно-розпорядчої документації. Вимога прокурора є процесуальним документом, створеним в рамках досудового розслідування відповідно до вимог КПК України. Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, відповідно до яких вимога прокурора, адресована до органу місцевого самоврядування, обовязково повинна містити відбиток печатки органу прокуратури.

Відповідальність за ст. 185-8 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає за невиконання посадовою особою законних вимог прокурора, зокрема про надання необхідних матеріалів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, всебічно, повно, і обєктивно дослідивши всі обставини в справі в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4, маючи повноваження прокурора, діючи відповідно до вимог ст.ст.93, 36 КПК України 29 березня 2016 року направив посадовій особі ОСОБА_3 вимогу, яка відповідала вимогам закону про надання інформації у вигляді копій певних рішень, тобто необхідних, на його думку для кримінального провадження матеріалів, а посадова особа ОСОБА_3, надавши прокурору розяснення положень КПК України, цю вимогу не виконав.

На переконання суду, не задовольняючи вимоги прокурора, ОСОБА_3 діяв умисно, усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав настання цих наслідків До такого переконання суд приходить з тих підстав, що у своїй відповіді ОСОБА_3 не зазначив про те, що вимога прокурора є, на його думку незаконною. Також суд приходить до переконання, що ОСОБА_3, наводячи у відповіді на вимогу прокурора зміст деяких норм КПК України, мав намір приховати своє небажання надати документи, які були зазначені у вимозі прокурора та в такій спосіб ухилитися від їх надання. Пояснення ОСОБА_3, надані в судовому засіданні про те, що вимога прокурора не відповідала закону, є на переконання суду, надуманими, наданими з метою уникнути відповідальності за вчинене, а тому суд не бере до уваги ці пояснення.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що в бездіяльності ОСОБА_3, який в такий спосіб не виконав вимогу прокурора, мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-8 ч.1 КУпАП, і таким чином, від підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст.34 КУпАП помякшують відповідальність ОСОБА_3 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст.35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_3 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суд керується вимогами ст.33 КУпАП і враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, який працює, позитивно характеризується за місце роботи та за місцем проживання, не одружений, дітей не має, приймає участь у громадському житті, майновий стан та розмір заробітку, приймає до уваги відсутність обставин, які помякшують або обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. ст. 268, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення за ст.185-8 ч.1 КУпАП у вигляді шрафу у розмірі 20 (ДВАДЦЯТИ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гр. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Прасолов