Дата документу 12.05.2016 Справа № 554/3276/16-п
Справа № 554/3276/16-п
Провадження № 3/554/815/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 травня 2016 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, директора ПП «Софт-Сервіс», реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, до адміністративної відповідальності не притягувався

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу складеного головним державним інспектором Управління Держпраці у Полтавській області Шувакіною О. М. порушник ОСОБА_2 допустив порушення законодавства України про зайнятість та працевлаштування інвалідів, а саме в порушення ст.19 ЗУ №875 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - не виконано норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів. Так адміністрацією підприємства надано Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік, згідно з якими середньооблікова кількість штатних працівників за 2015 рік становить 45 осіб. Згідно з нормативом, передбачено встановлення 2 робочих місць для працевлаштування інвалідів, однак на підприємстві інваліди не працювали, що на думку ініціатора складення протоколу є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

В судове засідання порушник, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи не явився, заяви про розгляд справи без його участі не подав, в звязку з чим суд визнав причину його неявки неповажною та розглянув справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи щодо нього за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Як видно із змісту протоколу, він складений з грубими порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, яка встановлює, що в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинні бути зазначені: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один із яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності (ч. 2 ст. 254 КУпАП).

Ці вимоги закону ініціатором складення протоколу були грубо порушені.

У відповідності до чинного законодавства відповідальність за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП настає за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Крім того, стаття 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» зазначає, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП полягає у невиконанні посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, а також неподанні до Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

А з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів подав ще до складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, на підприємстві лежить лише обов'язок щодо подачі інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, а не обов'язкового їх самостійного відшукування та працевлаштування.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Необхідним елементом складу адміністративного правопорушення є наявність вини особи, що вчинила правопорушення. Згідно ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення може бути вчинено умисно (коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) чи з необережності (коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, а отже про відсутність в його діях складу інкримінованого йому правопорушення, так як висновки ініціатора складення протоколу про його винуватість у цьому не ґрунтуються на наданих доказах, протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що виключає притягнення особи до відповідальності.

Відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Г. Савченко