Номер провадження: 33/785/348/16
Номер справи місцевого суду: 521/4841/16-п
Головуючий у першій інстанції Старіков
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, представника Південної митниці ОСОБА_3, та власника майна, яке є предметом вчинення правопорушення - ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеса від 17.03.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 484 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації, вилученого, відповідно до протоколу 1063/50000/15 від 17.11.2015 року, транспортного засобу - автомобілю НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, техпаспорт САК 96926.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови суду, 17.11.2015 року, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Renault, р/н НОМЕР_3, прибув до Одеської митниці ДФС з товаром «пиломатеріали обрізні соснові…» по митній декларації ЕК10АА №125130005/2015/563633 від 12.11.2015 року. У ході проведеної перевірки встановлено, що 14.06.2015 року вказаний транспортний засіб виїхав за межі митної території України, а 07.07.2015 року повернувся на митну територію України. Згідно митної декларації ЕК №10011030/2015/1135(0), 30.06.2015 року транспортний засіб Renault, р/н НОМЕР_3, з експортним вантажем «сортовые белые вина в стеклянных бутылках», переміщувався з м. Севастополь до м. Донецьк, через митний кордон України «ОСОБА_5 (РФ) Успенка (Україна) поза місцем розташування митного органу і без виконання митних формальностей з РФ в м. Донецьк через закриті пункти пропуску, розташовані в зоні діяльності Донецької митниці ДФС, в яких припинено здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю, згідно наказу ДФС України від 27.11.2014 року № 331.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил від 17.11.2015 року № 1063/50000/15 - ОСОБА_1 порушив митні правила, передбачені ст. 484 МК України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.511 МК України у ОСОБА_1 вилучено транспортний засіб Renault, р/н НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2, техпаспорт САК 96926.

Заперечуючи проти постанови судді, захисником ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій він вказує, що вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на відсутність доказів вчинення зазначеного правопорушення та за наступними обставинами:

- у порушення вимог ст.494 Митного Кодексу України протокол про порушення митних правил не містить час (дату) вчинення зазначеного правопорушення, а саме часу ввезення транспортного засобу на митну територію України поза митним контролем, та у ньому не зазначено конкретне місце розташування пункту пропуску вчинення правопорушення, які є елементами обєктивної сторони правопорушення;

- у митних органів були відсутні передбачені ст.491 Митного Кодексу підстави для порушення справи про порушення митних правил і не надано офіційних доказів на підтвердження самого факту скоєння правопорушення;

- протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про вилучення працівниками митниці напівпричепу р/н НОМЕР_4, техпаспорт САР 846810, що ставить під сумнів визначену експертом вартість автомобілю, оскільки не встановлено, оцінка вартості відбувалась із урахуванням напівпричепа чи ні;

- під час складання протоколу не були залучені поняті, а при проведенні акту огляду транспортного засобу залучений лише один понятий;

- наявний у матеріалах справи витяг з бази ЦБД ЄАІС (а.с. 15) ніяким чином не підтверджує провину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а навпаки доводить законність знаходження транспортного засобу на митній території України;

- формування зазначеного витягу 16.11.2015 року, з урахуванням прибуття транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 до Одеської митниці 17.11.2015 року і складання протоколу 17.11.2015 року, на думку апелянта свідчить про фальсифікацію протоколу;

- витяг з бази ЦБД ЄАІС не може бути підтвердженням провини ОСОБА_1, оскільки митна декларація засвідчує лише про проходження митних формальностей на території РФ та пересування автомобіля по цій території із вантажем;

- митна декларація є не коректною і не відповідає дійсності, оскільки в ній зазначений лише автомобіль НОМЕР_5, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію є вантажним силовим тягачем, тобто напівпричіп р/н НОМЕР_4 був відсутній, при цьому вага брутто експортного вантажу «сортовые белые вина в стеклянных бутылках» згідно декларації складає 9810 кг, що не є можливим при перевезенні зазначеної кількості вантажу автомобілем без напівпричепу.

- матеріали справи не містять жодних офіційних документів (які повинні бути завірені у встановленому законом порядку), на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 митних правил.

Також адвокат вказав, що інформація про перетин ОСОБА_1 на автотранспортному засобі митного кордону України через закриті пункти пропуску у працівників митного органу була в наявності до 17.09.2015 року, а тому у відповідності до вимог чинного законодавства, шестимісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув до 17.03.2016 року.

Крім того апелянт зазначив, що як ОСОБА_1, так і його представник були відсутні під час оголошення рішення суду, оскаржувану постанову отримали лише 13.04.2016 року у відділенні поштового звязку м. Костянтинівка Донецької області, тому подали скаргу після спливу строку на її подання, у звязку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення та повернути власнику транспортний засіб Renault, р/н НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2, техпаспорт САК 96926, який було вилучено відповідно до протоколу про порушення митних правил.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника особи, відносно якої винесена оскаржувана постанова та власника вилученого майна, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі; представника Південної митниці, який заперечував проти поновлення строку на апеляційне оскарження та задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та додані додатково матеріали, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження рішення суду підлягає поновленню, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, а провадження у справі закриттю, виходячи з наступного:

Згідно з вимогами ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Матеріали справи містять дані про відправку апелянту судом першої інстанції копії рішення, та отримання ним копії оскаржуваної постанови 13.04.2016 року (а.с.63), тому вказані апелянтом обставини щодо її отримання у даний термін, апеляційний суд вважає дійсними, та приходить до висновку про поважність причину пропуску та необхідності поновлення строку на оскарження постанови місцевого суду.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як видно з матеріалів справи та мотивувальної частини постанови, суддя зазначив, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, витягом з бази ЦБД ЄАІС, щодо перетину кордону транспортного засобу Renault, р/н НОМЕР_3, витягом із бази ЦБД ЄАІС митних органів по деклараціям РФ ЕК №10011030/2015/1135(0), наказом ДФС від 27.11.2014 року №331 «Про створення та ліквідацію окремих постів Донецької та Луганської митниць ДФС».

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта та власник затриманого майна, яке визначено як предмет вчиненого правопорушення, тобто автомобілю, повністю підтримали доводи апеляційної скарги, при цьому заперечили проти вчинення ОСОБА_1 правопорушення та послалися на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту його вчинення.

При цьому власник автомобілю - ОСОБА_4 пояснив, що постійно здійснює контроль за переміщенням належного йому автомобілю, яким керує водій ОСОБА_1 та йому достовірно було відомо, що автомобіль виїздив до Російської Федерації 14.06.2015 року з вантажем пластикові вироби - дюбеля та у липні 2015 року повернувся до України, однак при цьому з Російської Федерації на територію України будь який вантаж, в тому числі і вантаж, який зазначений у митній декларації, на яку посилається представник митного органу не перевозився.

Разом з тим, наявні у матеріалах справи витяги з бази ЦБД ЄАІС, на які суд послався як на докази підтвердження факту вчинення митного правопорушення апеляційний суд вважає такими, які фактично не можна визнати належним та допустимим доказом вчинення правопорушення, оскільки цими витягами, згідно до укладених 05 червня 2002 року та 11 листопада 2008 року між Україною та РФ протоколів щодо організації обміну попередньої інформації про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України і Російської Федерації, у їх розумінні, у зазначеній базі міститься попередня інформація, яка згідно ст.3 протоколу від 11 листопада 2008 року є службовою та може вказувати на можливе вчинення порушень митних правил з боку сторін, які уклали зазначену угоду.

При цьому як пояснив апеляційному суду представник митних органів, після отримання відповідної інформації, у грудні 2015 року Одеської митницею був наданий відповідний запит на підтвердження зазначеного факту та надання копій відповідних офіційних документів, однак до даного часу відповідь на цей запит до Одеської митниці не надійшла.

Разом з цим, не отримавши з представництва митної служби РФ відповідь на протязі тривалого часу, а саме близько шести місяців, відповідальні особи Одеської митниця ДФС, заходів щодо повторного направлення відповідного запиту та отримання офіційної інформації на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення не прийняли та за відсутності завірених належним чином офіційних документів, послалися на отримані ним з бази ЦБД ЄАІС попередні інформаційні документи як на доказ вчинення правопорушення.

При цьому, з тексту зазначеного запиту вбачається, що він поданий у відповідності до угоди про співробітництво та взаємодопомоги у митних справах та наданий саме на перевірку отриманої попередньої інформації.

Апеляційним судом були прийняті заходи та представлена можливість щодо витребування з митних органів РФ та надання апеляційному суду офіційних документів на підтвердження зазначеного факту, в звязку з чим була оголошена перерва.

Разом з тим, представником Одеської митниці ДФС, апеляційному суду таких доказів надано не було.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, про що робиться відмітка у протоколі.

З матеріалів провадження вбачається, що протокол про порушення митних правил від 17.11.2015 року № 1063/50000/15 складено відносно ОСОБА_1, але всупереч вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП у вказаному протоколі не зазначені суть і обставини правопорушення, не вказані конкретні дії ОСОБА_1В, за вчинення яких передбачена відповідальність за ст. 484 МК України, відсутній його підпис про ознайомлення з правами та обовязками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, у протоколі не наведені дані про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_5, коли цей транспортний засіб проїхав через митний кордон України поза митним контролем.

При цьому, як видно з протоколу про порушення митних правил, зазначаючи порушення ОСОБА_1 митних правил, в ній наведений повний текст диспозиції ст. 484 МК України, без конкретизації по відношенню до дій ОСОБА_1 і вказано, що він вчинив правопорушення, яке полягає у зберіганні, перевезенні, придбанні товарів, ввезених на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, що у даному випадку не має відношення до дій ОСОБА_1, оскільки такі факти митними органами не зафіксовані.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 278 КУпАП неналежно складений протокол не міг розглядатись по суті та підлягав поверненню для належного оформлення.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що затриманий автомобіль зареєстрований на території України, є власністю громадянина України - ОСОБА_4, тому не має підстав вважати, що ОСОБА_1 використовувався автомобіль, ввезений з приховуванням від митного контролю.

Разом з тим, з урахуванням наведеного та вимог чинного законодавства, апеляційний суд позбавлений можливості встановити певні обставини та направити матеріали на доопрацювання, оскільки повернення протоколу апеляційним судом для належного оформлення та доопрацювання не передбачено, в звязку з чим приходить до висновку про необхідність його перегляду на підставі наявних у матеріалах справи та досліджених безпосередньо апеляційним судом доказів.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що розглядаючи справу, суддя суду першої інстанції помилково визнавши фактично наявні у матеріалах справи докази, які фактично є службовими документами на підтвердження попередньої інформації, достатніми для притягнення до відповідальності та не прийнявши заходи щодо отримання додаткових офіційних документів, побудував своє рішення на доказах, які не можуть слугувати беззаперечними доказами на підтвердження факту вчинення правопорушення.

Інші докази, на підтвердження винуватості особи у вчиненому правопорушенні матеріали справи не містять.

За таких обставин, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції є помилковим, оскільки він ґрунтується не на обєктивних доказах, а на субєктивних відомостях, які в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, вважаю, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 484 Митного Кодексу - безпідставно, оскільки його вина не доведена матеріалами справи, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані, в звязку з чим провадження у справі підлягає закриттю в звязку з недоведеності винуватості у вчиненому правопорушенні.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у звязку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 ОСОБА_6 України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_6 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_6 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_6 України є нормами прямої дії…».

Відповідно до ст. 62 ОСОБА_6 України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 ОСОБА_6 України, як норму прямої дії.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З урахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови судді районного суду та закриття провадження у справі в звязку з недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.484 Митного Кодексу України.

З урахуванням прийнятого апеляційним судом рішення, конфіскований автомобіль підлягає поверненню власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 та ст. 62 ОСОБА_6 України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Одеської області,-

постановив

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату ОСОБА_2, строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.03.2016 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.484 Митного Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави, вилученого, відповідно до протоколу 1063/50000/15 від 17.11.2015 року, транспортного засобу - автомобілю НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, техпаспорт САК 96926 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.484 Митного Кодексу України відносно ОСОБА_1 - закрити за недоведеністю його вини у вчиненому правопорушенні.

Зобовязати відповідальних працівників Одеської митниці ДФС повернути власнику, вилучений у нього транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, техпаспорт САК 96926.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7.