Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/784/16-п
Провадження № 3/674/190/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Артемчук В. М.

розглянувши матеріали Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

українки, громадянки України, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, вперше притягується до адміністративної відповідальності, працюючої інспектором по кадрах ВПУ №36 с.Балин,Дунаєвецького району Хмельницької області,

ідентифікаційний номер: НОМЕР_1

за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №22-19/112 від 25 травня 2016 року при проведенні позапланової перевірки Вищого професійного училища №36 с.Балин щодо додержання вимог законодавства про працю встановлено, що інспектором порушено вимоги законодавства про працю, а саме пункту 2.3 глави 2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 p. N 58 та ч.1 ст. 47 КЗпП України, щодо невідповідності формулювання записів у трудовій книжці про звільнення працівника з роботи чинному законодавству про працю та невидачі належно оформленої трудової книжки звільненому працівникові в день звільнення, тобто скоїла правопорушення, передбачене ст. 41 ч.1 КУпАП.

При перевірці встановлено, що на підставі поданої заяви ОСОБА_2 від 16.06.2015 року та наказом директора училища від 16.06.2015 року №17, ОСОБА_2 був прийнятий на роботу у ВПУ № 36 на посаду старшого майстра з 16.06.2015 року зі стажуванням до 01.07.2015 року та випробувальним терміном 6 місяців. Наказом директора ВПУ № 36 від 23.03.2016 року № 40 «Про припинення з випробувального терміну обов'язків старшого майстра ОСОБА_2В.», припинено випробувальний термін зазначеного працівника з 21.03.2016 року. В описовій частині даного наказу зазначено, що за час випробування ОСОБА_2 проявив себе не з найкращої сторони, ігнорував вимоги посадової інструкції, виконував накази дирекції із запізненням та з причин некомпетентності, викрадення бухгалтерських документів і тощо. При цьому, в резолютивній частині назначеного наказу вказано: «припинити випробування на посаді старшого майстра ОСОБА_2 з 21.03.2016 року із причин втрати професіоналізму, невідповідності виконуваній роботі в наслідок недостатньої кваліфікації, незабезпеченість ділянки роботи у зв'язку із тривалою тимчасовою непрацездатністю, схильність до викрадення документів, привласнення майна закладу, відсутність педагогічної етики» тощо. В пункті № 3 резолютивної частини наказу № 40 зазначено: «інспектору з кадрів закладу провести записи в трудовій книжці про припинення випробування, повідомити ОСОБА_2 особисто або через засоби зв'язку - поштою». Записи до трудової книжки ОСОБА_2 про припинення випробування, не вносились.

Натомість, наказом директора № 12 від 31.03.2016 року, ОСОБА_2 звільнено з роботи 21 березня 2016 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України, де передбачено розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця у зв'язку із виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Так, за результатами випробування мав би видаватись наказ про звільнення з роботи працівника за результатами випробування як такого, що не витримав випробування із посиланням в наказі та трудовій книжці на ч. 2 ст. 28 КЗпП України, а не накази про припинення випробування та звільнення за п. 2 ст. 40 КзпП України.

Однак, на підставі наказу № 12 від 31.03.2016 року, інспектором по кадрах училища ОСОБА_1, до трудової книжки ОСОБА_2 внесено запис під №12, де зазначено: «Звільнений по ст. 40 п. 2 КЗпП України (припинення випробування)», що прямо суперечить діючому законодавству про працю та є порушенням вимог пункту 2.3 глави 2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Також в ході перевірки встановлено, що трудова книжка звільненого працівника ОСОБА_2 станом на 25.05.2016 року знаходиться в інспектора по кадрах ВПУ № 36 ОСОБА_1, та не видана звільненому працівникові в день звільнення - 21.03.2016 року. Відповідно до наданих пояснень ОСОБА_1 від 18.05.2016 року, зазначена трудова книжка не видана ОСОБА_2 при звільненні у зв'язку із його відмовою від її отримання. Проте, жодні документи, які б свідчили про відмову ОСОБА_2 від отримання трудової книжки, державному інспектору Управління в ході перевірки надані не були.

Частиною 1 статті 41 КУпАП України передбачено відповідальність посадових осіб підприємства за порушення термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх в неповному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначенні в статті 116 цього Кодексу.

Своїми діями ОСОБА_3 порушила законодавство про працю і повинна нести адміністративну відповідальність за ч.1 ст.41 КУпАП.

Свою вину ОСОБА_3 визнала та пояснила, що наміру порушувати законодавство про працю не мала. Зобовязується в подальшому дотримуватись чинного законодавства.

Крім визнання, її вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 22-19/112 від 25.05.2016 року, актом перевірки № 22-19/666, поясненнями ОСОБА_1, копіями журналу наказів Вищого професійного училища №36, копією наказу №40 від 23.03.2016 року Вищого професійного училища №36 та копією трудової книжки на імя ОСОБА_2.

Дотримуючись вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при визначенні правопорушнику виду адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого ним адміністративного правопорушення, особу правопорушника, яка характеризується позитивно, ступінь її вини, те що правопорушення усунуто та з урахуванням вказаних обставин вважаю, що правопорушнику необхідно визначити стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 41 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави. Таке адміністративне стягнення є достатньою мірою відповідальності з метою виховання правопорушника, і є необхідним для попередження здійснення ним нових правопорушень

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 275,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП та на підставі ч.1 ст. 41 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 (шістдесят) коп..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький райсуд в 10-тиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 26 КУпАП.

Строк пред'явлення документа до виконання 3 місяці з дня винесення постанови.

Суддя:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук