АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/232/16 Головуючий у першій інстанції: Гончаренко В.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справахАпеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_3 та її захисників-адвокатів Ткаченка В.С., Тамалачука О.С.; Колесникова О.Е.;ОСОБА_11. та її представника-адвоката Нестеченка Д.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює директором ТОВ «Агровектор Плюс», проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 03 березня 2016 року о 09 годині 40 хвилин, знаходячись у якості пасажира в транспортному засобі «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1, керованого водієм ОСОБА_9, в районі буд. № 21 на Бульварі Слави в м. Дніпропетровську, не переконавшись у безпечності своїх дій для інших учасників дорожнього руху, відчинила двері вказаного транспортного засобу, в наслідок чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Лексус», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_11 Своїми діями ОСОБА_3 порушила п. 15.13 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобам.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року та закрити провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, не відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому вважає, що всі докази на, які поклався в обґрунтування постанови суд є неналежними та недопустимими. До того ж суд не зазначив у постанові, чому він прийняв до уваги одні докази та не прийняв інші.

Апелянт вважає, що накладено адміністративне стягнення з порушенням, оскільки в матеріалах справи не маєвідомостей, які характеризують особу відносно якої складено матеріал.

Вказує, що не було здійснено фіксування судового процесу, не було допитано працівників поліції, не призначено експертизи, не попереджено про кримінальну відповідальність осіб, які брали участь у справі, також не повідомлено про розгляд справи осіб, не було звернуто уваги на розбіжності в матеріалах справи.

Також апелянт вважає, що ОСОБА_11 не є потерпілою у відповідності до ст. 269 КУпАП.

На думку апелянта ОСОБА_3 не є суб'єктом відповідальним за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її захисник-адвокат Ткаченко С.М. підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу ОСОБА_3 підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити. При цьому адвокат Ткаченко С.М. звернув увагу суду на те, що ОСОБА_3 не може бути суб'єктом відповідальності за порушення п.15.13 Правил дорожнього руху, оскільки вказана заборона стосується водіїв транспортних засобів, а до пасажира застосовуються інші Правила, як до учасника дорожнього руху.

В свою чергу ОСОБА_11 та її представник адвокат Нестеченко Д.С. в судовому засіданні вважали, що постанова суду першої інстанції є законною та просили її залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задовольню з наступних підстав.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що суд зобов'язаний розглянути справу у межах пред'явленого обвинувачення, яке викладене у протоколі та з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Крім цього, враховуючи те, що ст. 124 КУпАП, за змістом свого викладення відноситься до бланкетних норм, тобто її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 15.13 Правила дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення п. 15.13 Правил дорожнього руху, котрий зазначений у протоколі працівником поліції, і позбавлений можливості перекваліфікації.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення АП2 № 066264 від 03.03.2016 рокута було потім встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 03 березня 2016 року о 09 годині 40 хвилин, знаходячись у якості пасажиру в транспортному засобі «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1, керованого водієм ОСОБА_9, в районі буд. № 21 на Бульварі Слави в м. Дніпропетровську, не переконавшись у безпечності своїх дій для інших учасників дорожнього руху, відчинила двері вказаного транспортного засобу, в наслідок чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Лексус», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_11 Своїми діями ОСОБА_3 порушила п. 15.13 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобам.

В суді апеляційної інстанції учасники процесу також пояснювали, що двері автомобіля «Мітсубісі» відчинила саме пасажир ОСОБА_3

У відповідності до п. 15.13 Правил дорожнього руху України, забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Але на думку суду апеляційної інстанції суд прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_3 порушила вищевказаний пункт ПДР України.

Як вбачається з Правил дорожнього руху України, п.15.13 відноситься до розділу 15 «Зупинка і Стоянка», в свою чергувищевказаний розділ регулює права та обов'язки саме водіїв, та саме водії є суб'єктами відповідальності за порушення вказаного розділу Правил дорожнього руху України, а не пасажири, в зв'язку з тим, що пасажир не може здійснити зупинку чи стоянку транспортного засобу тому, що він не здійснює керування транспортним засобом.

На думку суду апеляційної інстанції працівником поліції при складані протоколу потрібно було керуватися розділом 5 «права та обов'язки пасажирів»Правил дорожнього руху України. Отже ОСОБА_3 не є суб'єктом адміністративної відповідальності по інкримінованому їй порушенню ПДР України і як наслідок в її діях відсутній склад правопорушення передбачений ст.124 КУпАП.

При цьому суд першої інстанції у мотивувальній частині послався на п. 5.1 Правил дорожнього руху України розділу 5, але не звернув на це ніякої уваги.

Суд першої інстанції мав можливість направити матеріали адміністративної справи на доопрацювання, але нею не скористався, в свою чергу суд апеляційної інстанції позбавлений даної можливості.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що районний суд, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з'ясував чи порушила ОСОБА_3 саме п. 15.13 Правил дорожнього руху України, оскільки порушення цього пункту стосується лише водіїв, а не пасажирів.

Крім того, частково знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині того, що протокол був складений з порушенням ст. 256 КУпАП, в зв'язку з тим, щоОСОБА_3 не було роз'яснено її права та обов'язки передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки з відеозапису, який знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_3 лише було вказано де потрібно було зробити підпис, але не вбачаться, що їй роз'ясняли права та обов'язки.

З огляду на викладене, постанова місцевого суду є незаконною і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун