АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/324/15 Головуючий у першій інстанції: Ополинська І.Г.
Категорія:ч.1 ст. 173-2КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю: ОСОБА_3,розглянувшийого апеляційну скаргу на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, інваліда 2 групи, проживаючого за адресою:АДРЕСА_3,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням,-

ВСТАНОВИЛА :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Судом першої інстанції було встановлено, що 15 травня 2016 року, близько 23 години 50 хвилин, ОСОБА_3, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, влаштував сімейний конфлікт із ОСОБА_4, під час якого висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, в наслідок чого була завдана шкода психологічному здоров'ю ОСОБА_4, чим вчинив насильство в сім'ї, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що ніякого адміністративного правопорушення він не вчиняв, та суддя позбавила його можливості захищати свої права. Йому не було роз'яснено права та обов'язки передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ні при складанні протоколу, який склали без його участі, ні в судовому засіданні.

При цьому апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, а викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Також апелянт вказує, що суддя розглянула справу на підставі недостовірних та сфальсифікованих матеріалів адміністративної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, наголосив, що вказаних подій, не відбувалося, доказів його провини матеріали справи не містять.

ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не з'явилася, про час,дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП розгляд справи проведено без участі іншого учасника по справі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_3 належним чином не виконані.

Так в судовому засіданні у суді першої інстанції ОСОБА_3 вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 15 травня 2016 року, знаходячись вдома за адресою: АДРЕСА_3, близько 13 години 00 хвилин, у нього виник конфлікт із сином, в результаті якого останній спричинив йому тілесні ушкодження. Після повернення із лікарні в той же день він знаходився у своїй кімнаті і не виходив, більше конфліктів у нього із сім'єю не виникало, на адресу ОСОБА_4 він не виражався нецензурною лайкою, як і не погрожував фізичною розправою останній. Додав, що не розуміє з яких причин його дружина ОСОБА_4 пізно ввечері викликала поліцію. Також заперечував, що цього дня він не перебував в стані алкогольного сп'яніння, зазначивши, що він є інвалідом другої групи. Додав, що конфлікти в родині часто виникають через сина. З протоколом про адміністративне правопорушення, складеним відносно нього, не погодився та вважав, що в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення.

З письмових пояснень ОСОБА_3, які знаходяться в матеріалах справи вбачається, що вони є аналогічними з наданими в суді першої інстанції.(а.с.4)

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 також підтвердив свої письмові пояснення та пояснення, які він надав у суді першої інстанції. При цьому пояснив, що протоколу про адміністративне правопорушення йому не вручали, не роз'яснювали права та обов'язки передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України в суді першої інстанції. Також вказав, що 20 травня його доставили до відділення поліції він надав свої пояснення та його через декілька годин доставили до суду, де суд йому не надав можливості ознайомитися з матеріалами справи та розглянув матеріал.

Вивчивши докази по справі, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. Зазначивши в якості доказів його вини: заяву про вчинення правопорушення потерпілої та її пояснення, попередження та рапорт інспектора, не звернув увагу, що всі вони зафіксовані зі слів потерпілої.

Доводи ОСОБА_3 про відсутність події скоєння правопорушення в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції, не спростовані. Докази його вини у вчиненні даного правопорушення відсутні в матеріалах справи.

В матеріалах справи наявна лише заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення та пояснення з зазначенням того, що 15.05.2016 року близько 24.00 годин ОСОБА_3 вчинив сімейний скандал та виражався в її адресу нецензурною лайкою. Також в поясненнях зазначено що на виклик потерпілої виїжджали працівників поліції за місцем проживання.

Однак матеріали справи не містять будь-яких доказів вказаних фактів, в матеріалах справи відсутні рапорти працівників поліції в яких би вони підтверджували вказані події про виїзд за місцем проживання потерпілої 15.05.2016р. та підтверджували факт спілкування з ОСОБА_3

Сам ОСОБА_3 стверджував, що взагалі вказаних подій не було, працівників поліції не бачив, оскільки вони з ним не спілкувалися. Якби працівники поліції виїжджали на виклик, обов'язково б намагалися відібрати пояснення в нього. Зазначив, що потерпіла його оговорила, можливо за те, що він написав заяву на сина, який побив його в цей же день 15.05.2016р. та від його дій у нього зафіксовані пошкодження середньої тяжкості.

Сам протокол про адміністративне правопорушення по факту правопорушення 15.05.2016 року складено 20.05.2016 року, свідки, які в ньому зазначені підтверджують лише факт відмови особи від його підписання, а не факт скоєння правопорушення. Із рапорту інспектора, який суд врахував в якості доказу, вбачається лише те, що потерпіла 16.05.2016 р. звернулася із заявою до поліції та повідомила про скоєння чоловіком правопорушення яке мало місце 15.05.2016р.

Отже об'єктивних доказів, які б підтверджували покази потерпілої ОСОБА_4 та спростовували доводи правопорушника, матеріали справи не містять.

Недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 245, 251, 252, 268, 278, 280 КпАП України про необхідність всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_3 необґрунтованого рішення.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_3 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністюскладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

На підставі викладеного та керуючисьп. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 доадміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун