ПОСТАНОВА

Іменем України

09.06.2016 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянув матеріали, які надійшли від Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії АА 588352,

за ст.162 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

До Жмеринського міськрайонного суду 24.05.2016 року надійшли дані адміністративні матеріали про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.162 КУпАП, за ознакою порушення ним правил про валютні операції, а саме: 19.05.2016 року о 09 годині 50 хвилин на другій платформі залізничного вокзалу ст.Жмеринка в м.Жмеринка біля потягу №65 сполученням "Москва-Кишинів" останній надав ОСОБА_2 100 рублів Росії для обміну на гривні України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вказаному правопорушенні не визнав та заперечив здійснення ним обміну іноземної валюти за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Вказав, що ніяких грошей від ОСОБА_2, особу якого було встановлено згодом після затримання працівниками поліції, він не отримував.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Вивчивши матеріали справи, доходжу висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.162 КУпАП, за ознакою порушення правил про валютні операції, оскільки за наявним обсягом матеріалів не вбачається відомостей про вилучення у ОСОБА_1 окремої суми коштів, як складової частини процесу обміну, які безпосередньо були предметом зазначеного адміністративного правопорушення, визначає недоведення у встановленому порядку загалом складу правопорушення, передбаченого ст.162 КУпАП, що становить визначену законом підставу закриття провадження у справі, ґрунтуючись на нормах ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.162 КпАП України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.