Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/159/16
Єдиний унікальний № 311/1050/16-п Головуючий в 1-й інстанції Степаненко Ю.А.
Категорія - ст. 41 ч. 1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останнього на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2016 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2016 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого на посаді директора КЗ «Василівський історико - архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Також постановлено стягнути зі ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як зазначено в постанові, в період з 09.03.2016 року по 12.03.2016 року при перевірці КЗ «Василівський історико - архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради щодо додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що під час виконання ОСОБА_2, як директором цієї установи, своїх посадових обов'язків, він, маючи організаційно-розпорядчі функції, допустив порушення законодавства про працю за наступних обставин.

19.01.2016 року ОСОБА_4, який займав посаду старшого наукового співробітника науково-експозиційного відділу КЗ «Василівський історико - архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, був звільнений наказом директора цієї установи ОСОБА_2 за № 1-л на підставі п. 4 ст. 40 КЗпПУ - за прогул без поважної причини, з порушенням вимог ст. 43 КЗпПУ та ст. 252 КЗпПУ.

Крім того, ОСОБА_2 допустив, що при звільнені ОСОБА_4, розрахункові останньому, виплачені з порушенням вимог ст. 116 КЗпПУ, оскільки відповідно до платіжного доручення № HSZP8DBSU, розрахункові ОСОБА_4, який був звільнений 19.01.2016 року, отримав лише 28.01.2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення через неправильне застосування норм матеріального права зазначає, що суд не надав уваги тому, що:

- ОСОБА_4 є членом профспілки працівників культури України профспілкового комітету первинної профспілкової організації в КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР. Професійна спілка працівників культури України є всеукраїнською, утворена та діє з 30.09.1990 р та є правонаступником Української республіканської професійної організації працівників культури, що діяла з 1953 року, а тому для звільнення ОСОБА_4 достатньо було отримати лише згоду первинної профспілкової організації КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР, а не Василівської районної організації профспілки працівників культури України в Запорізькій області чи Запорізької обласної організації профспілки працівників культури України, які по відношенню до первинної профспілки установи не є вищими виборними органами;

- матеріалами справи не підтверджений факт його обізнаності про набуттям ОСОБА_4 статусу голови первинної профспілкової організації установи, оскільки відповідних матеріалів йому не направлялось, а протокол № 3 від 11.12.2015 року зборів первинної профспілкової організації на установі відсутній досі, як і у Василівській районній організації профспілки працівників культури України в Запорізькій області, що зокрема було підтверджено свідком ОСОБА_5 В судовому засіданні;

- 13.01.2016 року він направив належно оформлене подання про звільнення ОСОБА_4 до профспілкового комітету первинної профспілкової організації установи, але через відсутність членів цієї профспілки, які б фактично могли розглянути подання, ним було прийняте рішення про звільнення ОСОБА_6;

- станом на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення судом оскаржуваної постанови, виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору, враховуючи, що граничний строк отримання відповіді на подання припадав на 01.02.2015 року;

- він не був обізнаний про те, що ОСОБА_4 має статус депутата Василівської міської ради;

- виплата розрахункових ОСОБА_4 проведена несвоєчасно через неналежне виконання своїх обовязків бухгалтером підприємства та особливостями оформлення та реєстрації заявки у відповідному органі державного казначейства;

- на момент розгляду справи в суді, сплинув трьохмісячний термін, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, накладення адміністративного стягнення, враховуючи, що наказ про звільнення ОСОБА_4 винесено 19.01.2016 року, а розрахунок з останнім фактично проведено 27.01.2016 року.

На підставі викладеного, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши в судовому засіданні апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено наступне:

- ОСОБА_2 не визнавши свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення пояснював, що в КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР відсутня профспілкова організація, а тому згоду на звільнення ОСОБА_4 йому не потрібно було отримувати. При цьому, йому було відомо про існування районної профспілкової організації працівників культури, але, він не вважав за потрібне отримувати дозвіл на звільнення ОСОБА_4 в цій організації. Не заперечував факт несвоєчасного проведення із ОСОБА_4 розрахунку, але не з його вини, а Василівського відділу держказначейства;

- свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснювала, що нею складався протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за порушення трудового законодавства, оскільки останній не отримав згоду на звільнення ОСОБА_4 від профспілки та міськради. Крім того, не розрахувався із ОСОБА_4 у строк, як то передбачено законом;

- свідок ОСОБА_4, пояснював, що працював старшим науковим співробітником науково -експозиційного відділу КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» Запорізької обласної ради. З 2009 року він був членом профспілкової організації, оплачував відповідні внески, а з 11.12.2015 року займав посаду голови цієї організації, про існування якої добре було відомо ОСОБА_2 Також він є депутатом Василівської міської ради. Згоду на його звільнення ні профорганізація КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР, ні районна профорганізація працівників культури, ОСОБА_2 не надавала. При цьому, ОСОБА_2 звернувся до їх профорганізації з відповідним поданням щодо надання згоди на його звільнення, однак, у призначений на 15.01.2016 року час він не з'явився, хоча був повідомлений, а тому засідання було перенесено на 19.01.2016 року, однак, до цього засідання ОСОБА_2 зібрав колектив та повідомив про його звільнення. 19.01.2016 року він отримав трудову книжку, а розрахункові через кілька днів;

- свідок ОСОБА_8, пояснювала, що є головою Василівської районної профспілкової організації працівників культури України в Запорізькій області. Стверджувала, що в КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР була та є на даний час профспілкова організація, головою якого з грудня 2015 року був ОСОБА_4, який сплачував відповідні внески. Директор КЗ ОСОБА_2 не звертався до їх організації для отримання дозволу на звільнення ОСОБА_4, хоча повинен був це зробити. Вона про таке подання, якби воно було, повинна була б також повідомити обласну профорганізацію працівників культури;

- свідок ОСОБА_9, пояснювала, що працює начальником Управління Державної казначейської служби України у Василівському районі Запорізької області. Заявки на оплату розрахункових коштів окремо по ОСОБА_4 від КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР у січні 2016 року не надходило. 22.01.2016 року від вказаної установи надійшов реєстр бюджетних фінансових зобов'язань щодо виплати заробітної плати всім працівникам, відповідно до якого, 25.01.2016 року кошти надійшли від Запорізького департаменту культури, 26.01.2016 року КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР надав платіжні доручення, а 27.01.2016 року кошти казначейством були перераховані на рахунок банку, через які працівники цієї установи отримують заробітну плату. Також пояснила, що якби від КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР надійшла заявка на виплату розрахункових коштів ОСОБА_4, то, відповідно, він би й раніше отримав ці кошти;

- свідок ОСОБА_10, пояснювала, що з лютого 2016 року працює головним бухгалтером у КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР. Станом на 19.01.2016 року вона не займала цю посаду. Відповідно до документів, 22.01.2016 року реєстр бюджетних фінансових зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам установи було подано до Управління Державної казначейської служби України у Василівському районі Запорізької області. Чому не було подано заявку щодо виплати розрахункових коштів звільненому ОСОБА_4, їй не відомо.

Крім того, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи встановлено, що згідно:

- витягу з акту перевірки КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР за № 08130010/0098 у вказаній установі встановлено порушення законодавства про працю (а.с. 2-16);

- копії рішення Запорізької обласної ради № 2 від 26.06.2014 року ОСОБА_2 призначено на посаду директора КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР (а.с. 20);

- копії наказу № 1-л від 19.01.2016 року ОСОБА_4 звільнено з КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогули без поважних причин (а.с.23);

- копії протоколу зборів первинної профспілкової організації КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР № 3 від 11.12.2015 року, ОСОБА_4 обрано головою профспілкового комітету первинної профспілкової організації (а.с. 24);

- копії платіжного доручення № HSZP8DBSU від 28.01.2016 року проведені зарахування на КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова»;

- копії подання директора КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР ОСОБА_2 за вих. № 8 від 13.01.2016 року перед профспілковим комітетом цієї установи порушено питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_4 (а.с. 26);

- відповіді голови Запорізької обласної організації професійної спілки працівників культури України ОСОБА_11 за вих. № 122 від 29.02.2016 року, до вказаного органу подання про звільнення ОСОБА_4 не надходило (а.с. 37);

- відповіді секретаря Василівської міської ради Запорізької області ОСОБА_12 від 11.05.2016 року за № 02-01-12/1175, ОСОБА_4 є депутатом сільради (а.с. 59);

- відповіді голови Василівської районної організації профспілки працівників культури в Запорізькій області ОСОБА_8 від 13.05.2016 року за вих. № 3, до вказаної організації подання про звільнення ОСОБА_4 не надходило (а.с. 61-62);

- відповіді голови Запорізької обласної організації професійної спілки працівників культури України ОСОБА_11 за вих. № 135 від 13.05.2016 року, первинна організація профспілки КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР є членською організацією Василівської районної організації професійної спілки працівників культури України, а остання є структурною ланкою Запорізької обласної організації професійної спілки працівників культури України. При цьому Запорізька обласна організація профспілки працівників культури України обєднує первинні, районні, міські організації профспілки, що діють в області, є вищою за рівнем організаційною одиницею Профспілки працівників культури України (а.с. 165);

- копії відповіді начальника УДКС України у Василівському районі Запорізької області ОСОБА_13 від 13.05.2016 року за вих. № 02-08/443-717, вказаним закладом 22.01.2016 року прийнято на облік реєстр бюджетних фінансових зобовязань КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР (а.с. 168), а також відповідді від 19.05.2016 року за № 02-12/452-733 про реєстрацію казначейством бюджетних фінансових зобовязань вказаної установи, виходячи з якої 19.01.2016 року відповідні фінансові зобовязання щодо ОСОБА_4 не подавались (а.с. 171-172).

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст. 252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст. 251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у звязку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо порушення ОСОБА_2 законодавства про працю, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Посилання апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції про відсутність первинної профспілкової організації в КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР є необґрунтованими, оскільки суперечать наведеним вище доказам щодо наявності такої організації. Крім того, навіть підтверджуються доданої ним же в засідання довідкою за вих. № 203 від 02.06.2016 року щодо проведення утримань коштів з заробітної плати працівників установи та самого ОСОБА_4 та перерахування їх до профспілки.

Доводи ОСОБА_2 про те, що для звільнення ОСОБА_4, достатньо було отримати лише згоду первинної профспілкової організації КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР, а не Василівської районної організації чи Запорізької обласної організації профспілки, які не відносяться до вищих виборних органів профспілки установи є безпідставними, оскільки суперечать вимогам ч. 3 ст. 252 КЗпП, виходячи з яких при звільненні ОСОБА_4, який є керівником профспілкового комітету КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР, необхідно було отримати згоду як профспілкового комітету цієї установи, так і згоду вищого виборного органу, до яких за своєю підпорядкованістю відносяться Василівська районна організація профспілки працівників культури в Запорізькій області та Запорізька обласна організація професійної спілки працівників культури України, що, зокрема підтверджено і відповідями керівників цих організацій.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта стосовно необізнаності про набуття ОСОБА_4 статусу голови первинної профспілкової організації КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР, що враховуючи статус самого ОСОБА_2 директора цієї установи, є досить сумнівним.

Не може також свідчити про дотримання ОСОБА_2 процедури звільнення ОСОБА_4, в аспекті адміністративної відповідальності, і факт направлення ним 13.01.2016 року належно оформленого подання до первинної профспілкової організації КЗ «ВІАМЗ «Садиба Попова» ЗОР, але неприйняття рішення через відсутність членів цієї організації, оскільки ці доводи суперечать положенням, викладеним в ч. 4 ст. 43 КЗпП, які передбачають порядок отримання згоди на звільнення у разі неможливості утворення виборного органу первинної профспілкової організації.

Безпідставними є доводи апелянта і про те, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення судом оскаржуваної постанови, виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору, враховуючи, що пятнадцятиденний граничний строк отримання відповіді на подання припадав на 01.02.2016 року, оскільки ч. 5 ст. 43 КЗпП, передбачено надання «мовчазної» згоди виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на розірвання трудового договору, у разі пропуску триденного строку з часу прийняття рішення щодо повідомлення ініціатора подання, чого в даному випадку не було (рішення прийнято не було), а не в межах пятнадцятиденного строку, передбаченого для розгляду відповідного подання. Крім того, на час прийняття рішення про звільнення, ОСОБА_2 така згода отримана не була.

Необґрунтованими є доводи ОСОБА_2 і стосовно необізнаності про наявність у ОСОБА_4 статусу депутату, що обумовлювало дотримання спеціальної процедури звільнення останнього, оскільки навіть якщо цей факт і мав місце, але враховуючи, що ОСОБА_2, як керівник установи не виконав вимоги законодавства про працю навіть в частині отримання згоди на звільнення ОСОБА_4 від профспілкової організації, ці обставини не впливають на остаточний висновок щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Не вбачає апеляційний суд підстав і для задоволення скарги ОСОБА_2 в частині того, що несвоєчасна виплата розрахункових ОСОБА_4 проведена через неналежне виконання своїх обовязкових бухгалтером підприємства та особливостями оформлення та реєстрації заявки у відповідному органі державного казначейства, оскільки саме керівник установи, підприємства, організації несе відповідальність за дотримання вимог трудового законодавства, зокрема і в частині порядку та строків проведення необхідних виплат працівникам установи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині.

Між тим, доводи ОСОБА_2 щодо безпідставного застосування до нього адміністративного стягнення, поза межами строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, є слушними.

Так, порушення ОСОБА_2 законодавства про працю мало місце у січні 2016 року, а тому на час розгляду наведеної справи - 20.05.2016 року в суді першої інстанції, тримісячний термін застосування до останнього адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП сплив.

З огляду це, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що постанова судді в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закриттю, внаслідок закінчення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2016 року відносно ОСОБА_2 скасувати.

На підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2, у звязку із закінченням, передбачених частиною 2 статті 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1