АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 рокусуддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду м. Києва Осіпова Л.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 8 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 8 грудня 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження в справі закрито у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно із постановою судді Ковальчук М.І. 29 липня 2015 року о 20 год. 30 хв. на вул. Червоногвардійській у м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України завчасно не зайняв крайнє ліве положення для повороту ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді Дніпровського районного судум. Києва від 08 грудня 2015 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

На переконання ОСОБА_2 він безпідставно визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху України, які не порушував, оскільки вулиця, по якій він рухався, містить по одній смузі в кожному напрямку, і він здійснював маневр повороту ліворуч саме з крайнього лівого положення.

Апелянт вважає, що саме з вини водія автомобіля НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, оскільки він перетнув суцільну смугу руху та здійснював обгін, а також при здійсненні обгону не переконався, що у водія автомобіля «Hyundai Sonata» був увімкнений сигнал повороту ліворуч.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 8 грудня 2015 року. Таке клопотання обґрунтоване тим, що розгляд справи відбувався у його відсутність, а копію постанови судді суду першої інстанції він отримав лише 22.01.2016, після чого 28 січня 2016 року подав апеляційну скаргу, яка помилково була направлена до іншого районного суду м. Києва. Звертає увагу і на те, що є військовослужбовцем строкової військової служби і через обмеження у вільному пересуванні по території м. Києва не зміг своєчасно реалізувати своє право на оскарження постанови.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції є обґрунтованим, оскільки строк на подачу апеляційної скарги ним пропущено з поважних причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення водія автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_5, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_6, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 10.4 Правил дорожнього руху України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі у напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначені для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Пославшись на досліджені у справі докази, суддя дійшов правильного висновку щодо порушення ОСОБА_2 цих вимог ПДР.

Так, за даними протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, завчасно не зайняв крайнє ліве положення для повороту ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження цих транспортних засобів (а.с. 1).

Згідно з поясненнями ОСОБА_3, 29.07.2015 він, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухався по вул. Червоногвардійській у м. Києві. При цьому в районі СТО на узбіччі в напрямку його руху стояв автомобіль НОМЕР_1, і коли він порівнявся з цим транспортним засобом, водій автомобіля «HyundaiSonata» несподівано став здійснювати поворот ліворуч та сталося зіткнення, уникнути якого він не зміг.

З показань свідка ОСОБА_6, пасажира автомобіля «Opel Frontera», в суді апеляційної інстанції вбачається, що під руху вказаного автомобіля в крайній лівій смузі проїзної частини на цю ж смугу з крайнього правої смуги виїхав автомобіль білого кольору, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

Про такі причини дорожньої аварії за участю вказаних автомобілів свідчать дані, що зафіксовані у схемі місця ДТП, яка складена в присутності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ними підписана без будь-яких зауважень, в тому числі дані про розташування транспортних засобів після ДТП, дані про пошкодження цих транспортних засобів (а.с. 3), як і дані про пошкодження транспортних засобів, що відображені на фотознімках, наданих ОСОБА_3 суду апеляційної інстанції (а.с. 62-64).

При цьому дані щодо ширини проїзної частини відповідного напрямку, що зафіксовані у схемі ДТП, а саме: 6 метрів, як і дані з роздруківки панорами вул. Червоногвардійської у м. Києві, де відбулась дорожньо-транспортна пригода, наданої ОСОБА_3 (а.с. 68-69), спростовують доводи ОСОБА_2 про те, що на вказаній проїзній частині наявна лише одна смуга руху.

З огляду на викладене, враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини ДТП, суддя суду першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, які призвели до дорожньої аварії, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушень п. 10.4 Правил дорожнього руху України, оскільки він завчасно не зайняв крайнє ліве положення для повороту ліворуч, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2,який рухався в тому ж напрямку, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

Тому висновок судді у постанові про те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, є правильним.

Крім того, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, який на час вчинення адміністративного правопорушення являвся військовослужбовцем строкової військової служби, закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, тобто строки накладення адміністративного стягнення, суддя прийняв правильне рішення про закриття провадження в справі.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3, то вирішення цього питання не може бути предметом даного апеляційного розгляду, оскільки дані про такі порушення в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, в межах якого і проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, відсутні.

За таких обставин, постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 8 грудня 2015 року.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 8 грудня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження в справі закрито у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Л.О. Осіпова