Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/24/2016
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 травня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 його захисника ОСОБА_3, іншого учасника ДТП ОСОБА_4 та його представників ОСОБА_5 і ОСОБА_6, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

закрите у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як зазначено в постанові судді, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 22 грудня 2014 року близько 08 год. 55 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Деу» д.н.з. НОМЕР_3, рухаючись у м. Києві при з'їзді з пр. Повітрофлотського на вул. Жилянську, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1, який рухався у попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.11.4 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

_________________________________

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Циктіч В.М.

Своє рішення про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_2 суддя обґрунтував тим, що, на його переконання, порушення п.11.4 ПДР не перебуває у прямому зв'язку з ДТП, оскільки сам факт виїзду на зустрічну смугу не створював небезпеки для автомобіля «Рено», який рухався у попутному з ним напрямку. У разі прямолінійного руху автомобіля «Рено», транспортний засіб «Деу» мав можливість безпечно завершити розпочатий маневр випередження.

Не погоджуючись з постановою судді, інший учасник ДТП ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить скасувати зазначену постанову; прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди без визначення міри адміністративної відповідальності, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_4 посилається на те, що оскаржене ним рішення прийняте на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права та недотриманні норм процесуального права, а також внаслідок неповного з'ясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Як зазначає скаржник, в судовому засіданні ним було надано в якості доказу висновок № 3506/4 експертного автотехнічного дослідження від 09 лютого 2015 року за фактом зіткнення автомобіля DAEWOO-LANOS держ. номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 з автомобілем RENAULT-TRAFIC держ. номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, в якому зокрема зазначалось про те, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути пригоди і в його діях невідповідностей ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходились би у причинному зв'язку з виникненням аварійної ситуації та настанням дорожньо-транспортної пригоди не вбачається.

Разом з тим, в процесі розгляду справи, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 251 та 252 КУпАП, не звернув уваги на вказаний доказ, який має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення скаржника та його представників на підтримку поданої апеляційної скарги; пояснення особи, провадження по справі відносно якої закрито та її захисника, які заперечували проти задоволення скарги; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, приймаючи рішення про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя Циктіч В.М. послався на те, що аналіз динаміки розвитку події ДТП доводить, що автомобіль «Деу» почав екстрене гальмування частково перебуваючи на зустрічній смузі руху, чим дійсно порушив вимоги п. 11.4 ПДР. Однак, на переконання судді, дане порушення не перебуває у прямому зв'язку з ДТП, оскільки сам факт виїзду на зустрічну смугу не створював небезпеки для автомобіля «Рено», який рухався у попутному з ним напрямку.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком, оскільки він зроблений без врахування всіх обставин справи, а саме характеру та черговості порушень, які були допущені кожним із учасників дорожньо-транспортної пригоди, а також з'ясування того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку та своїми діями сприяв настанню наслідків у виді спричинення пошкоджень транспортних засобів.

Зокрема, приймаючи до уваги наявність істотних суперечностей в поясненнях учасників та очевидців дорожньо-транспортної пригоди щодо її обставин та дій кожного з водіїв; існування двох висновків автотехнічного дослідження, а саме висновку експертного автотехнічного дослідження № 3506/4 від 09 лютого 2015 року експерта ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» ОСОБА_7 за фактом зіткнення автомобілів під керуванням водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який був наданий в суді першої інстанції та висновку автотехнічного дослідження № 1-04/15 від 21 квітня 2015 року експерта ТОВ «Столичне бюро судових експертиз» ОСОБА_8 по факту ДТП за участю автомобілів DAEWOO-LANOS НОМЕР_2 та RENAULT-TRAFIC НОМЕР_4, наданого вже після розгляду справи судом першої інстанції, які мають абсолютно протилежні висновки щодо дій кожного з водіїв, суд апеляційної інстанції, під час апеляційного розгляду, задовольнив клопотання ОСОБА_4 та його представника, проти якого фактично не заперечували ОСОБА_2 та його захисник, щодо призначення та проведення судової автотехнічної експертизи з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного з'ясування всіх обставин ДТП та встановлення причинного зв'язку між діями кожного з водіїв та наслідками, що настали.

Оцінюючи висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 7792/13759/15-52 від 25.12.2015 року за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, в якому зокрема зазначається про те, що окремі пояснення водія автомобіля Daewoo Lanos ОСОБА_2 стосовно вказаної ним швидкості руху перед ДТП та стосовно руху в лівій смузі (без зазначення факту виїзду на смугу зустрічного руху), є неспроможними, а також про те, що підтвердити чи спростувати пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в частині обставин виїзду автомобіля DaewooLanos на смугу зустрічного руху в рамках даного дослідження не можливо, в сукупності з іншими доказами по справі, у тому числі з урахуванням висновків спеціалістів, які наведені вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність обопільної вини водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, з огляду на наступне.

По-перше, визнаючи той факт, що автомобіль «Деу» почав екстрене гальмування частково перебуваючи на зустрічній смузі руху, чим порушив вимоги п. 11.4 ПДР, суддя, посилаючись на те, що сам факт виїзду на зустрічну смугу не створював небезпеки для автомобіля «Рено», який рухався у попутному з ним напрямку, дійшов помилкового висновку про те, що це порушення не перебуває у прямому зв'язку з ДТП, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, які були встановлені судом та діям обох водіїв, які потягли за собою спричинення пошкодження транспортних засобів.

По-друге, обставини, які були встановлені по справі, дозволяють стверджувати про те, що в даній конкретній ситуації кожен з водіїв, як ОСОБА_2, так і ОСОБА_4, у разі дотримання ними відповідних правил дорожнього руху, мав технічну можливість уникнути зіткнення, однак виникнення даної ДТП стало можливим у тому числі через невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам п. 11.4 ПДР, що свідчить про наявність причинного зв'язку між допущеним ним порушенням правил дорожнього руху та спричиненими пошкодженнями транспортних засобів.

Про наявність такого зв'язку свідчать також об'єктивні дані, які зафіксовані на схемі місця ДТП та фотографіях з місця пригоди, які приєднані до матеріалів справи.

По-третє, посилання учасників ДТП, їх захисників та представників на ті чи інші висновки спеціалістів та експертів КНДІСЕ, у тому числі с точки зору критичної оцінки їх висновків, як окремих доказів по справі, не можуть впливати на прийняття рішення судом, у тому числі апеляційної інстанції, оскільки будь-який доказ не має наперед встановленої сили, а даючи оцінку доказам по справі щодо ОСОБА_2 за своїм внутрішнім переконанням, суд ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З огляду на докази, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, а також нові докази, досліджені апеляційним судом, суд апеляційної інстанції вважає, що, незважаючи на заперечення доводів скарги з боку особи, провадження в справі відносно якої закрите та її захисника, вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, слід визнати доведеною, у зв'язку з чим постанова судді про закриття справи щодо ОСОБА_2, з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 цього Кодексу, не може бути визнана законною та обґрунтованою.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки, всупереч вимогам ст.ст. 245, 280 та 283 КУпАП, рішення судді про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП було прийняте без всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин даної справи та не в точній відповідності з вимогами закону.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також враховуючи наявність обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачених п. 7, ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про визнання останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі щодо нього, у зв'язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 3 ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі щодо нього закрити, на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов