Справа № 163/1084/16-п Провадження №33/773/192/16 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст.ст.471, 472 МК України Доповідач: Польовий М. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Польовий М.І., за участю скаржника ОСОБА_1, представника Ягодинської митниці ДФС ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає по проспекті Дружби, 15/6 в місті Нововолинськ Волинської області, непрацюючого, на постанову судді Любомльського районного суду від 12 травня 2016 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.471, 472 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.471, 472 МК України та на нього накладено стягнення із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 7463 грн. 35 коп. з конфіскацією в дохід держави товару, а саме: «миючих засобів та набору інструментів», в кількості 45 штук, загальною вартістю 7463 грн. 35 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці ДФС 149 грн. 07 коп. витрат по справі за зберігання товарів, а також в користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 21.03.2016 року, слідуючи з ОСОБА_3 в Україну через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», ввізши на митну територію України, понад неоподатковану норму товар, а саме: «миючі засоби та набір інструментів», в кількості 45 штук, загальною вартістю 7463 грн. 35 коп., чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Він же, при тих самих обставинах, не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який підлягав обов'язковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст.257, 366, 374 МК України «зелений коридор» як форму декларування шляхом вчинення дії, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи правильності кваліфікації дій та винуватості за ст.471 МК України, просить постанову в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В частині притягнення його до відповідальності за ст.471 МК України постанову суду змінити, на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від відповідальності у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення, а вилучений товар повернути для подальшого митного оформлення. Посилається на те, що суд безпідставно притягнув його до відповідальності за ст.472 МК України, оскільки в протоколі про порушення митних правил не розкрито обєктивної сторони вказаного правопорушення, якими діями воно вчинено і чим це підтверджується. Також вказує, що при проходженні митного контролю він повідомив працівника митниці про переміщуваний ним товар без ознак приховування, який з врахуванням кількості пасажирів, був в межах норми. А тому, вважає, що його дії повністю охоплюються диспозицією ст.471 МК України і не потребують додаткової кваліфікації за ст.472 МК України. Крім того зазначає, що суд, притягуючи його до відповідальності, не врахував характеризуючі дані особи, ступінь його вини, майновий стан, а також помякшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини. Судом не враховано, що він щиро розкаявся, вперше притягується до відповідальності, умислу на недекларування товару не мав, на утриманні має дружину, малолітню доньку та неповнолітнього сина, обставини, що обтяжують відповідальність в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши ОСОБА_1, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, представника Ягодинської митниці ДФС ОСОБА_2, який проти апеляційної скарги заперечив, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст.ст.471, 472 МК України відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються протоколом про порушення митних правил №0649/20500/2016 від 21.03.2016 року (а.с.1-3), в якому ОСОБА_1 власноручно вказав, що зауважень немає, контрольним талоном для проходження зеленим коридором (а.с.4), актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.7), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.8), де він зазначив, що крім інструментів купив ще миючі засоби для власних потреб і при митному огляді не знав що вони підлягаю декларуванню, службовою запискою головного інспектора митниці (а.с.12).

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.ст.471, 472 МК України є правильною.

Посилання апелянта в своїй скарзі на те, що в протоколі про порушення митних правил не розкрито обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.472 МК України і не зрозуміло в чому саме воно полягало, а його дії повністю охоплюються диспозицією ст.471 МК України, є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Так, обєктивна сторона правопорушення передбаченого ст.472 МК України полягає у недекларуванні товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню.

Відповідно до норм ст.366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал для проходження митного контролю. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Вказане дає підстави для висновку, що при переміщенні через пункти пропуску для автомобільного сполучення товарів вартістю понад 500 Євро та/або вагою понад 50 кг. громадяни (ст.374 МК України) зобовязані обрати загальну смугу пропуску «червоний коридор», подати письмову декларацію і сплатити митні платежі в порядку, передбаченому ч.6 ст.366, ч.4 ст.374 МК України.

Як встановлено судом першої інстанції в судовому засіданні, обсяг і вартість переміщуваних ОСОБА_1 товарів через митний кордон України перевищували встановлену дозволену норму, при якій закон дозволяє не декларувати їх.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 під час проходження митного контролю в усній формі про вид та кількість переміщуваного товару, ні інспектору митниці, ні співробітнику прикордонної служби не повідомляв, оскільки свідомо не надав ТАХ FREE на наявний товар працівнику митниці, а надав його лише після поглибленого огляду транспортного засобу.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил від 21.03.2016 року щодо ОСОБА_1, то він складений уповноваженою на це посадовою особою та відповідає вимогам ст.494 МК України. В ньому викладені фактичні обставини вчинених ОСОБА_1 порушень митних правил, місце, час вчинення, вид та характер порушень митних правил з їх правовою кваліфікацією, з посиланням на статті Митного кодексу України, що передбачають адміністративну відповідальність за такі порушення. Правильність та достовірність зазначених у протоколі обставин ОСОБА_1 підтвердив своїми підписами, власноручно зазначивши при цьому, що з протоколом згідний, зауважень не має.

З огляду на вищенаведене та з врахуванням всіх обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, а також вчинив недекларування товарів, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, тобто скоїв правопорушення, передбачені ст.ст.471, 472 МК України.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, ступінь та доведеність вини ОСОБА_1 та обґрунтовано обрав йому остаточне стягнення відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП - згідно санкції ст.472 МК України.

З врахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для застосування щодо ОСОБА_1 положень ст.22 КУпАП, про що останній просить в апеляційній скарзі, немає.

Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування з підстав наведених в апеляційній скарзі немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 12 травня 2016 року щодо нього без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду М.І. Польовий