АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/520/2016 Головуючий в 1-й інстанції: Римар Є.П.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Корнієнко Т.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року суддя Апеляційного суду міста Києва Корнієнко Т.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Санкт-Петербург, Російської Федерації, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 24 грудня 2015 року, близько 10 години 10 хвилин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ЗАЗ 110216» д.н.з.НОМЕР_8, на перехресті вул. Лугової та вул. Дегтяренка в м. Києві, порушила п.8.7.3 «ґ», п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України, виїхала на забороняючий сигнал світлофору, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах потерпілої ОСОБА_2 просить скасувати вказану постанову та прийнято нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення вимог п.8.7.3 «ґ», п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права.

Своє прохання захисник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 245, ст. 252 КУпАП в повному обсязі не з'ясував всіх обставин справи, не викликав і не допитав свідка пригоди та потерпілу ОСОБА_2, яка взагалі була позбавлена можливості надати пояснення щодо обставин справи, внаслідок чого прийняв рішення яке не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, 24 грудня 2015 року, приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110216» д.н.з.НОМЕР_8, рухаючись по вулиці Луговій на перехресті вул. Дегтяренка, що в м. Києві, допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, яка на зелений сигнал світлофору розпочала рух - здійснювати поворот ліворуч на вул. Дегтяренка в м. Києві.

В письмових поясненнях свідок ОСОБА_4 чітко вказує про те, що автомобіль «DAEWOMatiz» знаходився в правій лівій смузі руху та очікував ввімкнення зеленого дозволяючого сигналу світлофорного пристрою. В той момент, коли на даному світлофорі ввімкнувся зелений колір, що надавав право автомобілю «DAEWOOMatiz» розпочати рух і здійснити поворот ліворуч на вул. Дегтяренка в м. Києві, вказаний автомобіль почав здійснювати маневр та виїздити на перехрестя. Тобто, суд першої інстанції невірно зазначив у постанові про те, що свідок ОСОБА_4 нібито безпосередньо не бачив колір світлофору, а прийшов до такого висновку з огляду на поведінку інших учасників дорожнього руху.

Також, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що висновок експертного дослідження №5ат від 25.02.2016 року ґрунтується виключно на поясненнях ОСОБА_3, зокрема, про її рух на жовтий сигнал світлофору. Проте, пояснення останньої спростовується первинними поясненнями свідка та з цим не погоджується потерпіла ОСОБА_2

Захисник вважає, що первинні пояснення свідка та пояснення потерпілої ОСОБА_2 щодо обставин пригоди свідчать про порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.8.7.3 «г», п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України, оскільки остання виїхала на забороняючий сигнал світлофору внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем потерпілої ОСОБА_2, що відповідно спростовує твердження в оскаржуваній постанові про невинуватість ОСОБА_3

Крім того, захисник ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про поновлення встановленого ст. 294 КУпАП десятиденного строку на подання апеляційної скарги на постанову суду у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 хворіла /копії відповідних довідок додаються/ та не була присутня в день прийняття оскаржуваної постанови, а її копія не направлялась на адресу останньої. Тобто, ОСОБА_2 фактично була позбавлена можливості надати свої пояснення по суті справи і щодо обставин пригоди, оскільки первинні пояснення у неї відібрані не були. Копію оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_1 в інтересах потерпілої ОСОБА_2 отримала лише 29 березня 2016 року, тому вважає строк на подачу апеляційної скарги пропущеним з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_1 на обґрунтування апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_5, які вважали постанову суду першої інстанції законною і обґрунтованою, допитавши свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні в день прийняття оскаржуваної постанови від 11 березня 2016 року потерпіла ОСОБА_2 присутня не була, оскільки перебувала на лікуванні у період часу з 10 березня 2016 року по 15 березня 2016 року /а.с.140/, однак копія вказаної постанови на її адресу направлена не була. У період часу з 16 березня 2016 року по 24 березня 2016 року ОСОБА_2 також перебувала на лікуванні /а.с.141/. Договір про надання правової допомоги адвоката саме у справах про адміністративне правопорушення був укладений між потерпілою ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_1 25 березня 2016 року /а.с.101/. Захисник ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами справи та отримала копію оскаржуваної постанови лише 29 березня 2016 року, коли відповідно і ОСОБА_2 стало відомо про зміст і строки її оскарження.

Враховуючи викладене, а також відсутність в матеріалах справи будь-яких пояснень потерпілої ОСОБА_2 щодо обставин пригоди, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 279, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На засіданні посадовою особою, що розглядає справу, заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

Так, в порушення вимог закону суд безпосередньо не допитав потерпілу ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_4 щодо обставин пригоди та не дав належної оцінки письмовим доказам, які містяться в матеріалах справи. Вказані порушення процесуального закону потягли за собою прийняття рішення про невинуватість ОСОБА_3, що не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних доказах.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 24 грудня 2015 року, близько 10 години 10 хвилин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ЗАЗ 110216» д.н.з.НОМЕР_8, на перехресті вул. Лугової та вул. Дегтяренка в м. Києві, виїхала на забороняючий сигнал світлофору, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

З первинних пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 24 грудня 2015 року, приблизно о 10 годині 10 хвилин, вона керуючи автомобілем «ЗАЗ 110216» д.н.з.НОМЕР_8, рухаючись в середній смузі руху на перехресті вулиць Лугова та вул. Дегтяренка в м. Києві /дана вулиця містить три смуги для руху/ транспортних засобів в напрямку вул. Вижгородської. Не зупиняючись біля стоп лінії на світлофорі, оскільки на той час на ньому горів дозволений для неї зелений колір світлофору, вона виїхала на вказане перехрестя доріг та зненацька з лівої сторони від напрямку її руху, перед нею виїхав автомобіль НОМЕР_3. В той час вона рухалася зі швидкістю приблизно 60 км/год., з моменту як вказаний автомобіль опинився на її смузі руху залишалась відстань до нього приблизно 4-5 метрів, і щоб уникнути зіткнення вона спробувала вивернути кермо в протилежному напрямку від вказаного автомобіля, однак не змогла уникнути зіткнення. Удар відбувся на ліву передню частину бамперу її автомобіля, від удару його розвернуло на 180 градусів та вона від зіткнення вдарилась грудною клітиною об кермо авто. Працівники карети швидкої медичної допомоги доставили її до КМКЛШМД.Також зазначає, що вказаним автомобілем вона керує на протязі останніх 15 років та за цей період часу порушень правил дорожнього руху в неї не було.Вважає що дана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини ОСОБА_2, оскільки на момент перетинання вказаного вище перехрестя доріг автомобілі, які стояли в крайній лівій смузі не розпочинали свій рух та знаходились перед стоп лінією світлофорного пристрою очікуючи дозволеного сигналу світлофора, що свідчить про право здійснювати нею переїзд вищевказаного регульованого перехрестя доріг /а.с.37-38/.

В судому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 надала аналогічні пояснення та уточнила, що місце знаходження свідка ОСОБА_4 позначено на схемі «3А» та відповідає дійсності. Винною у даній дорожньо-транспортній пригоді себе не вважає.

З первинних та додаткових письмових пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що 24 грудня 2015 року, приблизно о 10 годині 15 хвилин, він вийшов з свого місця роботи «ТРЦ Караван» по вул. Луговій, 12 в м. Києві, та направився до зупинки громадського транспорту, яка розташована з лівої сторони від «ТРЦ Караван» біля краю проїжджої частини дороги по вул. Луговій в м. Києві. В той час як він знаходився на вказаній зупинці громадського транспорту, приблизно о 10 годині 20-25 хвилин, він побачив як із сторони вул. Вишгородської по вул. Луговій в напрямку вул. Дегтяренка в м. Києві рухався автомобіль НОМЕР_4. Вказаний автомобіль рухався в крайній лівій смузі в напрямку руху та зупинився перед стоп лінією на світлофорному пристрої, який регулює перетинання перехрестя доріг Лугової та Дегтяренка і на якому міститься показник, що дозволяє напрямок руху з крайньої лівої смуги - тільки ліворуч на зелений сигнал світлофорного пристрою. Автомобіль «ДЕО-Матіз»знаходився в правій лівій смузі руху та очікував ввімкнення зеленого сигналу світлофору. В той момент, як на даному світлофорі увімкнувся зелений колір та надавав право автомобілю «ДЕО-Матіз»здійснити поворот ліворуч на вул. Дегтяренка в м. Києві, він розпочав здійснювати маневр та виїздити на перехрестя. Всі інші автомобілі, які знаходились на той момент в середній та крайній правій смузі руху зупинились на червоне світло світлофорного пристрою. В цей час він побачив, як із сторони метро «Оболонь» по вул. Луговій в м. Києві, в середній смузі руху /дорога складається з трьох смуг руху в даному напрямку/ рухався автомобіль марки «ЗАЗ» червоного кольору д.н.з.НОМЕР_8. В лівій смузі руху від вказаного автомобіля «ЗАЗ» транспорту зовсім не було, тобто смуга руху з якої здійснюється маневр поворот на ліво на вул. Дегтяренка в м. Києві була вільною. Натомість в крайній правій смузі руху від вказаного автомобіля «ЗАЗ» перед стоп лінією світлофору зупинились маршрутне таксі №24 та позаду нього також зупинився автобус №102, та ще якась маршрутка номер якої він не бачив. Самого світла світлофорного пристрою він не бачив, оскільки стояв з протилежної сторони вулиці, однак побачивши, що вказані вище ним автомобілі зупинились, він зрозумів, що для середньої та крайньої смуги руху автомобільного транспорту ввімкнувся заборонений сигнал світлофора. В цей час автомобіль «ЗАЗ» д.н.з.НОМЕР_9, не зупиняючись перед стоп лінією світлофорного пристрою, спробував перетнути вищевказане перехрестя доріг, рухаючись прямо, і зіткнувся з автомобілем НОМЕР_5, який в цей момент здійснював поворот ліворуч на дозволений сигнал зелений сигнал світлофору. Саме зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» відбулося з правою передньою частиною кузова автомобіля «ДЕО-Матіз». Від удару автомобілі розвернуло практично в зворотному напрямку від їх руху та вони остаточно зупинились. Працівники поліції приїхали самостійно, оскільки останні на той час патрулювали дану територію, а в подальшому саме вони викликали швидку медичну допомогу яка і госпіталізувала ОСОБА_2 Зазначав, що водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_3 відразу після пригоди підійшла до автомобіля «ДЕО-Матіз» та поцікавилась, як почуває себе водій ОСОБА_2 Також, ОСОБА_3 сказала, що керує автомобілем на протязі 15 років і перед даною пригодою проїжджала вказане перехрестя доріг на жовтий миготливий сигнал світлофорного пристрою. На думку свідка, саме даний маневр став основною причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди /а.с.50, 51-52/.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 надав аналогічні пояснення стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди і уточнив, що автомобіль «ДЕО-Матіз» під'їхав до стоп-лінії і зупинився на забороняючий рух червоний колір світлофору. Коли загорівся зелений колір світлофору, автомобіль «ДЕО-Матіз» розпочав рух. В цей час, у крайній правій смузі руху від автомобіля «ЗАЗ» перед стоп лінією світлофору зупинились в транспортні засоби, однак автомобіль «ЗАЗ», не зупиняючись перед стоп лінією світлофорного пристрою спробував перетнути вищевказане перехрестя доріг, рухаючись прямо, і зіткнувся з автомобілем «ДЕО-Матіз». Також свідок зазначає, що не бачив колір світлофору саме для водія автомобіля «ЗАЗ», оскільки перебував на протилежній стороні вулиці. Дозволяючий зелений сигнал світлофору для автомобіля «ДЕО-Матіз» бачив чітко, оскільки стояв на зупинці громадського транспортну саме в напрямку руху автомобіля «ЗАЗ», обличчям до світлофорного пристрою для автомобіля «ДЕО-Матіз».

Встановити інших свідків пригоди, а саме водіїв громадського транспортну зазначених у поясненнях свідка ОСОБА_4 встановити не можливо, оскільки державні номерні знаки вказаних транспортних засобів ні учасники пригоди, ні сам свідок не запам'ятали та працівниками патрульної поліції не встановлені.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 24 грудня 2015 року приблизно о 10 годині 15 хвилин, вона, керуючи автомобілем НОМЕР_6, рухаючись із сторони вул. Вишгородської по вул. Луговій в напрямку вул. Дегтяренка в м. Києві в крайній лівій смузі в напрямку руху /дорога має три полоси/ та зупинилася перед стоп лінією на світлофорному пристрою, який регулює перетинання перехрестя доріг Лугової та Дегтяренка в м. Києві і на якому міститься показник, що дозволяє напрямок руху з крайньої лівої смуги тільки ліворуч на зелений сигнал світлофорного пристрою. Коли ввімкнувся дозволений зелений сигнал світлофору, вона розпочала здійснювати поворот ліворуч на вул. Дегтяренка в м. Києві та виїздити на перехрестя. В цей час, відчула сильний удар в передню праву частину свого автомобіля та втратила свідомість.Від удару її автомобіль розвернуло практично у зворотному напрямку. Також зазначає, що до неї підходила невідома жінка, як пізніше їй стало відомо це була ОСОБА_3, яка вибачалася і весь час повторювала, що думала, що встигне проскочити на жовтий сигнал світлофору.

Згідно висновку експертного дослідження №12-1-3 від 20 квітня 2016 року у заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ 110216» д.н.з.НОМЕР_8 ОСОБА_3 при проїзді перехрестя вул. Лігової - вул. Дегтяренка в м. Києві не відповідали вимогам п.8.7.3 «е», «ґ»; п.8.10 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до редакції питання у даному варіанті розвитку дорожньо-транспортної ситуації для водія автомобіля «ЗАЗ 110216» д.н.з.НОМЕР_8 повинен горіти червоний колір світлофору /а.с.120-129/.

Даний висновок ґрунтується на всіх наявних в матеріалах справи доказах, у тому числі поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_4

Пояснення надані потерпілою ОСОБА_2 узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_4, схемою дорожньо-транспортної пригоди та зазначеним висновком експертного дослідження №12-1-3 від 20 квітня 2016 року.

Тому рішення суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає дійсним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги висновок експертного дослідження №5ат від 25 лютого 2016 року, оскільки він ґрунтується лише на схемі організації дорожнього руху перехрестя вул. Лугової - вул. Дегтяренка в м. Києві та фотокарток з місця пригоди, а не на матеріалах справи та поясненнях самих учасників дорожньо-транспортної пригоди /а.с.75-81/.

Згідно п.8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення - жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою і відповідно реагувати на її зміну.

Тобто, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ЗАЗ 110216» д.н.з.НОМЕР_8, на перехресті вул. Лугової та вул. Дегтяренка в м. Києві, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою і відповідно не відреагувала на її зміну, та виїхала на перехрестя на забороняючий /жовтий/ сигнал світлофору, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає винною ОСОБА_3 в порушенні п.8.7.3 «ґ», п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент перегляду справи в апеляційному порядку строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 в інтересах потерпілої ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню у зв'язку з порушенням суддею норм процесуального і матеріального права.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя Апеляційного суду міста Києва

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент перегляду справи в апеляційному порядку строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Т.Ю. Корнієнко