Номер провадження: 33/785/366/16
Номер справи місцевого суду: 523/2357/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Олініченко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Олініченко В.В., розглянувши в присутності ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, апеляцію ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 20.04.2016 року та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно нього,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.04.2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН 211231874

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік за те, що 28.01.2016 року, приблизно о 02:00 годині, він в м. Одесі по вул. Мясоїдівській керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN TOUREG», н.з. ВН 9464 ЕК, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини), від медичного огляду відмовився в присутності двох понятих, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, посилаючись на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, суд неправильно оцінив докази по справі; пояснення свідків, які викладені в постанові, не відповідають тим, що були надані свідками в судових засіданнях, що повністю спотворює дійсні обставини події. Крім того, апелянт зазначає, що суд не прийняв до уваги відеозапис, який був ним наданий для долучення до матеріалів справи, як доказ його невинуватості; стверджує, що пояснення інспекторів поліції не відповідають дійсності. Також ОСОБА_2 наголошує на тому, що він не керував своїм автомобілем, тому він не є водієм у розумінні п.1.10 ПДР і не підлягає обовязковому медичному огляду на стан спяніння відповідно до вимог ст. 130 КУпАП, разом з тим він погодився на проходження медогляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, але йому було в цьому відмовлено, поліцейські його ображали, застосовували до нього фізичний вплив. Крім того, апелянт зазначає, що на неодноразову вимогу органом поліції не був наданий відеозапис з нагрудних камер інспекторів поліції з місця події, а також докази про отримання повідомлення на телефон № «102».

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляцію, та при цьому ОСОБА_2 стверджував, що він автомобілем не керував і що йому не пропонували поліцейські пройти медогляд за допомогою спеціального технічного засобу, оцінивши доводи апеляції, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення апеляції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини.

Стаття 283 КПК України «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення» вимагає щоб в постанові, крім інших даних, був викладений опис обставин, установлених при розгляді справи, в даному випадку встановлених судом.

Як видно зі змісту постанови суду, яка оскаржується, в ній взагалі не викладені обставини, установлені при розгляді справи, а зроблено посилання на протокол про адміністративне правопорушення АП2 №468268 від 28.01.2016 року, відповідно до якого 28.01.2016 року о 02:00 годині ОСОБА_2 керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, в м. Одесі по вул. Мясоїдівська з явними ознаками алкогольного спяніння, від медичного огляду відмовився в присутності 2-х понятих, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Вказані в протоколі обставини підлягали перевірці судом і суд в постанові мав викласти ті обставини, які були встановлені в судовому засіданні.

З огляду на викладене постанова суду є незаконною, оскільки за своїм змістом не відповідає вимогам ст.ст. 280, 283 КУпАП.

Разом з тим в ході апеляційного розгляду перевірено обставини правопорушення, викладені в протоколі та встановлено, що вони не в повній мірі відповідають дійсності.

Крім того, як видно з постанови суду, ОСОБА_2 був допитаний в судовому засіданні, де винним себе не визнав, стверджував, що автомобілем не керував, поліцейські не пропонували йому пройти медогляд на місці, а застосували до нього фізичну силу, запропонували йому проїхати на медекспертизу, але він відмовився, так як не довіряв їм. Поліцейські вели себе грубо і лише після виклику охорони перестали застосовувати до нього фізичну силу та утримувати його. При цьому поліцейські здійснювали відеозапис всіх подій. В письмових поясненнях ОСОБА_2 стверджував, що він не міг керувати автомобілем, так як в ньому не було бензину син залишив автомобіль без бензину, передавши йому ключі через охоронця кафе, біля якого і залишив автомобіль.

Як видно із матеріалів справи, інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 в своєму рапорті (а.п.4) вказує на те, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти тест на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або огляд в медичному закладі, але водій в присутності свідків, відмовився. При цьому всі події було зафіксовано на нагрудні відеокамери патрульних інспекторів «Благо» 0208».

Відповідно до матеріалів справи, суд тричі направляв запити начальнику Управління патрульної поліції Одеської області з вимогою надати відеозаписи даної події (а.с.23, 29, 32), проте відеозаписи суду не тільки не були представлені, а судом не було отримано відповіді на них.

Суд не дав належної оцінки і показам свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зателефонували на номер «102» та викликали патруль, побачивши на вулиці автомобіль під керуванням неадекватного водія, які в подальшому стали понятими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому свідок ОСОБА_5 не памятає, чи пропонували водієві проходження перевірки на стан спяніння, а свідок ОСОБА_6, який був зацікавленою особою, оскільки зателефонував в поліцію з бажанням притягнути водія до відповідальності, стверджував, що ОСОБА_2 поліцейські пропонували пройти перевірку на стан спяніння на алкотестері неодноразово пропонували продути в трубку приладу «Драгер», від чого той відмовився. Це при тому, що в письмових поясненнях цього свідка, які він давав на місці оформлення протоколу, такі дані відсутні.

Не дивлячись на це, покази в якості свідків інспекторів патрульної поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_2 пропонувалось пройти тест на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, (при відсутності про це даних в протоколі про адміністративне правопорушення та в письмових поясненнях понятих), у суду також сумніву не викликали і оцінку як цим показам, так і відсутності відповідних даних в протоколі суд не дав, хоч це має суттєве значення для оцінки дій ОСОБА_2, оскільки від цієї обставини залежить наявність чи відсутність в його діях складу правопорушення.

Також суд не дав оцінку показам свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (хоч навів їх в постанові на підтвердження вини ОСОБА_2В.). Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він 28.01.2016 року був на чергуванні в кафе «Сільвер» (біля якого розвивалась дана подія та яке належить ОСОБА_2В.) в якості охоронця. Біля 02 годин 50 хвилин у вікно постукали і він побачив, що там стоять четверо чоловіків і дівчина, з ними був ОСОБА_2, якому скручували руки, грубо з ним поводились та запитували про нього. На прохання ОСОБА_2 він викликав охоронну службу, яка прибула у 02 годині 57 хвилин, після чого ці особи перестали закручувати ОСОБА_2 руки та вели себе ввічливо.

Свідок ОСОБА_9, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 о 02 годині 50 хвилин вийшов в магазин і побачив, що поліцейські скручували руки ОСОБА_2, вели себе грубо, у звязку з чим він зробив їм зауваження, але коли приїхала охоронна служба кафе, то вони перестали заламувати ОСОБА_2 руки.

Також в матеріалах справи наявний відеозапис події з камери відео спостереження, долучений до справи за заявою ОСОБА_2 від 16.03.2016 року. Проте суд даний відеозапис не дослідив та оцінку йому не дав.

Таким чином суд доводи ОСОБА_2 належним чином не перевірив, чим допустив неповноту, однобічність та необєктивність при розгляді даної справи, а тому постанова суду є необґрунтованою.

В ході апеляційного розгляду судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення по вул. Мясоїдівській, 15, в якому він та ОСОБА_10 організували спільну діяльність - кафе «Сільвер», навпроти якого стояв автомобіль «VOLKSWAGEN TOUREG», н.з. ВН 9464 ЕК, за кермом якого знаходився ОСОБА_2

З наданого останнім відеозапису з камери зовнішнього відео спостереження з приміщення кафе вбачається, що його автомобіль стояв без руху більше пятнадцяти хвилин до того часу, коли приїхав автомобіль патрульної поліції.

ОСОБА_2 стверджує, що він не керував автомобілем, оскільки сівши за кермо вияснив, що в автомобілі фактично відсутній бензин. Перед цим автомобілем керував син, який його залишив, а ключі передав через охоронця. Останній факт підтвердив свідок ОСОБА_8 і ці покази наведені в постанові суду.

На підтвердження факту відсутності бензину в автомобілі ОСОБА_2 надав суду ОСОБА_9 прийому затриманого транспортного засобу від 28.01.2016 року, відповідно до якого о пятій годині ранку інспектор поліції ОСОБА_7 провела огляд затриманого автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, у присутності водія ОСОБА_2 та встановила, що в автомобілі паливо відсутнє повністю - вказаний показник палива «0».

З огляду на викладене, та те, що поліцейські застали автомобіль припаркованим без руху, підстав вважати що ОСОБА_2 міг керувати автомобілем, в якому було повністю відсутнє пальне, - не має.

Крім того, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2 притягується до відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а за відмову від проходження огляду на предмет спяніння, а цей огляд проведено в порушення порядку, встановленого ст. 266 КУпАП та Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, про що. перш за все, свідчив зміст протоколу про адміністративне правопорушення, в якому відсутнє посилання на застосування в ході огляду спеціального технічного заходу, що є обовязковим для протоколу.

Відсутні такі дані і в письмових поясненнях понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При таких обставинах пояснення інспектора поліції ОСОБА_4, ОСОБА_6 в судовому засіданні не можуть бути прийняті до уваги, так як викликають сумніви у їх достовірності. Ці сумніви могли бути спростовані відеозаписом із нагрудної камери відео спостереження інспекторів поліції, які були на місці пригоди, проте вони не представлені ні суду першої інстанції, ні на запит апеляційного суду.

Таким чином, доводи апеляції про те, що апелянту не пропонувалось пройти огляд на предмет спяніння на місці стоянки автомобіля, є обґрунтованими, так як підтверджуються відсутністю про це даних в протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненнях понятих, які дані на місці оформлення протоколу.

Відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоровя України № 400/666 від 09.09.2009 року, зареєстрованим в Мінюсті України 06.10.2009 року за № 931/16947, обстеження водія транспортного засобу на стан спяніння проводиться в закладах охорони здоровя тільки у 2-х випадках:

- у разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу,

або

- у разі його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою державтоінспекції (п.1.7 Інструкції).

В даному випадку водію ОСОБА_2 не пропонувалось пройти огляд на місці стоянки транспортного засобу, а тому у інспектора поліції не було підстав пропонувати водію їхати на медогляд до спеціального медичного закладу. В даному випадку відмова водія їхати до спеціального медзакладу була правомірною.

Крім того, доводи ОСОБА_2 про те, що він відмовився їхати з цими поліцейськими на медогляд, оскільки вони застосовували до нього фізичну силу напротязі значного часу, є слушними, виходячи із даних відеозапису камери відео спостереження.

Встановлені апеляційним судом обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, так як відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння в даному випадку була правомірною та в матеріалах справи відсутні належні дані на підтвердження факту того, що він керував транспортним засобом, що відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП є підставою для скасування незаконної та необґрунтованої постанови суду першої інстанції та закриття провадження про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляцію ОСОБА_2 задовольнити, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 20.04.2016 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП з накладенням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік скасувати в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, у виді відмови від проходження огляду на предмет спяніння.

Провадження по адміністративній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_11