Справа № 462/1640/16-п Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 33/783/368/16 Доповідач: Гаврилов В. М.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року суддя Апеляційного суду Львівської області Гаврилов В.М., з участю правопорушника ОСОБА_1, в приміщенні Апеляційного суду Львівської області в м. Львові розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Відповідно до рішення місцевого суду ОСОБА_1 14.03.2016 року, о 03 год. 53 хв. на вул. Кримській у м. Львові керував автомобілем марки Вольво д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9. а ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити захід стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки визначений постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2016 року. При цьому покликається на те, що місцевий суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, а не штрафу.

Звертає увагу на те, що судом порушено вимоги статті 33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення, тоді як у матеріалах справи містяться документи, які підтверджують його місце роботи, професію, його характеристику, сімейний стан, тощо.

Зокрема апелянт зазначає, що відповідно до характеристики з місця роботи, автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його в скрутне становище та позбавляє заробітку для існування.

Заслухавши думку ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи № 462/1640/16-п, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 917449 від 14.03.2016 року і актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в поданій апеляційній скарзі не оспорюється (а.с. 2, 3).

Як вбачається з рішення суду першої інстанції при обрані стягнення, яке було накладено на ОСОБА_1 суддя формально врахував особу правопорушника, матеріали справи і, при наявності альтернативи, без будь-якої мотивації обрав найбільш суворе.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи щире розкаяння ОСОБА_1, як обставину, що пом'якшує відповідальність, характеристику з місця роботи в ТзОВ «Баядера-Логістик», в якій зазначено, що для виконання своїх службових обов'язків йому необхідно використовувати автомобіль вважаю можливим рішення суду першої інстанції змінити і застосувати стягнення відносно нього у вигляді штрафу.

Керуючись ст. 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2016 року відносно нього змінити в частині призначення стягнення та призначити ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті постанову судді місцевого суду залишити без зміни.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області В. М. Гаврилов