Справа № 466/2419/16-п Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 33/783/422/16 Доповідач в 2-й інстанції: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року. Апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Березюка О.Г., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 19 квітня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 19.04.2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт. Стягнуто судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 02.02.2016 року знаходячись в кв.АДРЕСА_1, вчинив насильство в сім'ї, тобто застосував психологічні дії щодо своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_3, ображав її нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров'ю потерпілої.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу із клопотанням про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 19.04.2016 року.

На підтримку клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 вказує, що про існування цієї постанови дізнався лише після повернення на територію України, крім того про час та місце розгляду справи він не був повідомлений належним чином, а саме повідомлення про час та місце розгляду справи районним судом було надіслано не на вул.Лушпинського, де він проживає, а на вул.Липинського. У зв'язку з цим ОСОБА_2 просить відновити йому строк на апеляційне оскарження вказаної постанови суду.

Крім цього, ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що вказані відомості в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, а також його пояснення не були долучені до матеріалів адміністративного провадження.

На апеляційний розгляд ОСОБА_2 не з'явився та про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином телефонограмою, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи № 466/2419/16-п та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В поданій апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 19.04.2016 року. В матеріалах справи відсутні дані, які підтверджують про належне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду щодо нього справи, та про отримання ОСОБА_2 копії постанови місцевого суду поштою. Копію постанови місцевого суду, згідно з заяви про видачу копії постанови місцевого суду, він отримав лише 03.06.2016 року та апеляційну скаргу на зазначену постанову суду подав 06.06.2016 року, тому вважаю, що строк на оскарження він пропустив з поважних причин (а.с. 11).

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЛВ 013814 від 02.02.2016 року щодо ОСОБА_2 був складений протокол про вчинення останнім адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173- 2 КУпАП.

Проте, із невідомих причин постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 19.04.2016 року ОСОБА_2 було притягнено до адміністративної відповідальності вже за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Положення ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Положення ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Місцевим судом в оскаржуваній постанові не було обґрунтовано перекваліфікацію дій ОСОБА_2 з ч.1 ст.173-2 КУпАП на ч.2 ст.173-2 КУпАП та не зазначено чому дії правопорушника були кваліфіковані судом першої інстанції, як насильство в сім'ї вчинене повторно. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючі дані про вчинення ОСОБА_2 насильства в сім'ї повторно.

Крім того, як вбачається з заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 10.06.2015 року, у її квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2., вона створила свою сім'ю та проживає в даній квартирі разом зі своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_4 та малолітнім однорічним сином ОСОБА_5. Крім цього з колишнім чоловіком ОСОБА_2 вони не ведуть спільного господарства та не пов'язані спільним побутом. Колишній чоловік постійно хуліганить, обзивається нецензурною лайкою та втручається у її особисте життя.

За ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» насильство в сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї стосовно іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

Однією з ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є вчинення насильства у сім'ї, а за ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення.

З огляду на вищевикладене приходжу до висновку, що сам факт реєстрації ОСОБА_2 у квартирі його колишньої дружини ОСОБА_3 не може свідчити про те, що вони перебувають у сімейних відносинах, оскільки вони не пов'язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов'язків, а отже в даному випадку ОСОБА_2 не може бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП і провадження відносно нього підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу вказаного вище адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 19 квітня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, скасувати, а справу відносно ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Березюк О.Г.