Апеляційний суд Житомирської області
Справа №293/186/16-п Головуючий у 1-й інст. Васильчук С. Ф.
Категорія ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В. з участю секретарів Воробей Д.О., Куськовської Т.А., адвоката Врублевського М.М., правопорушника ОСОБА_2, прокурора Баса А.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1, непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 травня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та з врахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 обіймаючи посаду голови Черняхівської районної державної адміністрації, будучи державним службовцем 7 рангу 3 категорії 31.07.2015 знаходячись в приміщенні Черняхівської РДА, ОСОБА_2 підписав та видав розпорядження «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_3 та ОСОБА_4.». Вказане розпорядження зареєстроване загальним відділом Черняхівської РДА та присвоєно порядковий номер 100.

Крім того, ОСОБА_2 28.09.2015 року в приміщенні Черняхівської РДА всупереч інтересам служби, діючи в інтересах своєї дружини - ОСОБА_4 власноручно підписав та видав розпорядження № 154 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6.».

Діючи умисно з корисливих мотивів в інтересах своєї дружини ОСОБА_4, всупереч інтересам служби, ОСОБА_2 порушив спеціальні обмеження, спрямовані на запобігання корупції, а саме: не вжив дієвих заходів щодо недопущення конфлікту інтересів та не повідомив не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів свого безпосереднього керівника - голову Житомирської обласної державної адміністрації про наявність реального конфлікту інтересів та не вжив інших, передбачених Законом заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 16-1 Закону України «Про державну службу».

Своїми умисними діями ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На постанову суду адвокатом Врублевським М.М. подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та винесення нової постанови про закриття провадження у справі в зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Вказує, що при розгляді справи суд неповно з'ясував всі фактичні обставини справи, оскільки в постанові суду не зазначено в чому саме полягає реальний конфлікт інтересів. Жодної суперечності між приватним інтересом ОСОБА_2 та його службовими повноваженнями, що вилинуло або могло вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийнятих рішень не існує. Прокурором не надано доказів наявності такої суперечності та судом таких суперечностей не встановлено.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки розпорядженням №100 від 31.07.2015 року про виготовлення технічної документації та № 154 від 28.09.2015 року про затвердження технічної документації виданим головою райдержадміністрації ОСОБА_2 щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ОСОБА_4, що посвідчують право власності.

Фактично розпорядження були видані на переоформлення спадщини за законом, межі земельних ділянок були виділені в спадковому майні. На виконання розпорядження було лише оновлено документацію та зазначено власника ОСОБА_4 Будь-які земельні ділянки, окрім спадкового майна їй не виділялися.

На думку апелянта, суд прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_2 видав розпорядження щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності не посвідчувалося, оскільки земельна ділянка на момент виготовлення документів перебувала у власності його дружини ОСОБА_4, відповідно до спадкування за законом, а тому трактування щодо конфлікту інтересів є безпідставним.

Також, вказує на порушення судом строки накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП у зв'язку з чим справа підлягає закриттю.

Заслухавши доводи адвоката Врублевського М.М., правопорушника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Дії ОСОБА_2 судом кваліфіковано за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП як порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, що полягало в неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність й неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до положень ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 як голова районної державної адміністрації підписав та видав розпорядження, що стосуються його близьких осіб та членів сім'ї «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_3 та ОСОБА_4.». та видав розпорядження «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_4, ОСОБА_2.».

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суді першої інстанції про те, що у ОСОБА_2 за даних обставин існувала суперечність між приватним інтересом, яким в тому числі можна вважати як приклад позитивне, в найкоротші строки, вирішення заяв близьких осіб та його службовими повноваженнями, щодо обов'язку контролю за дотриманням законів, недопущення порушення прав інших осіб, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень, тобто на наявність реального конфлікту інтересів.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не дотримався вимог ст. 38 КУпАП.

Так, відповідно до ч.3 ст. 38 КУпАП адміністративні стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Таким днем на думку апеляційного суду слід вважати день, коли спеціально уповноваженому суб'єкту у сферу протидії корупції стало відомо про вчинення особою правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що про вчинене ОСОБА_2 порушення вимог законодавства про запобігання реального конфлікту інтересів стало відомо службовим особам уповноваженого державного органу 10 лютого 2016 року, оскільки саме у цей день ОСОБА_2 дав пояснення, а також було надано офіційний лист від імені Черняхівської РДА № 293/10, про те що ним видавались відповідні розпорядження на користь членів сім'ї та не повідомлялось безпосереднє керівництво про реальний конфлікт інтересів.

Зазначені дані на думку апеляційного суду свідчили про встановлення службовими особами суб'єкта у сфері протидії корупції, станом на 10.02.2016 р., достатніх даних, що вказують на вчинення особою адміністративного корупційного правопорушення, а відповідно саме цей момент є днем виявлення правопорушення, а не день складання протоколу, як вважав, що слідує з матеріалів справи, суд першої інстанції .

При цьому, апеляційний суд вважає, що усі послідуючі дії службових осіб уповноваженого державного органу, після 10.02.2016 р., до моменту складання протоколу, які тривали ще 13 днів, в тому числі, витребування додаткової інформації з обласної державної адміністрації, погодження проекту протоколу про адміністративне правопорушення з прокуратурою, з огляду на відсутність врегулювання в законодавстві строків проведення таких перевірок та складання протоколу про адміністративне правопорушення не свідчать про правильність розрахунку початку строку передбаченого ч.3 ст. 38 КУпАП з часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки таке трактування є очевидним порушенням принципу верховенства права (заборона довільності у прийнятті рішень).

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанову суду слід скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч.3 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Врублевського М.М. задовольнити частково.

Постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 травня 2016 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Винести нову постанову, якою закрити провадження в справі щодо ОСОБА_2 у зв'язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області В.В. Ляшук