АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4

ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

Цією ж постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців.

Згідно ст. 36 КпАП України остаточно накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 19 грудня 2015 року о 02 год. 35 хв. ОСОБА_2, керувала автомобілем «Інфініті», державний номер НОМЕР_1, по вул. Саксаганського, 65 у м. Києві, у стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків, результат тесту - 1,35%, не стежила за дорожньою обстановкою, своєчасно не відреагувала на її зміну, не дотрималася безпечної дистанції та інтервалу, унаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Рено», державний номер НОМЕР_2, який від удару зіткнувся з іншим припаркованим автомобілем «Опель», державний номер НОМЕР_3, що спричинило пошкодження трьох транспортних засобів, чим порушила вимоги п.п. 2.9 (а), 2.3 (б), 13.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України, та вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, наклавши на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, а провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що постанова судді місцевого суду є незаконною.

Апелянт зазначав, що суддя місцевого суду помилково вказав у постанові, що ОСОБА_2 «не дотрималась безпечної дистанції», оскільки автомобіль «Рено» стояв, а автомобіль «Інфініті» рухався, а тому водій ОСОБА_2 не дотрималась безпечного інтервалу, а не дистанції, та вчинила зіткнення з нерухомим об'єктом - автомобілем «Рено».

Прилад «Драгер», на якому перевіряли ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, був несправним, та реагував не на кількість алкоголю в крові, а на силу повітря, яке вона вдихала в прилад. Незважаючи на це, суддя місцевого суду прийшов до висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України. Постанова не містить мотивів, чому суд взяв до уваги одні докази, а інші відхилив.

Суддя місцевого суду взяв до уваги показання свідка ОСОБА_5 про те, що від ОСОБА_2 відчувався запах алкоголю, проте відхилив показання останньої, що від неї пахло валеріаною, запахом якої був наповнений салон автомобіля через спрацювання подушок безпеки.

Також суддя місцевого суду не вказав, чому він не взяв до уваги довідку №8833 про огляд ОСОБА_2 в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, і довідку №11038 лікаря токсикологічної лабораторії Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги про результати аналізу крові на відсутність алкоголю, згідно яких у крові ОСОБА_2 не було виявлено етиловий спирт. У матеріалах справи наявний запит судді місцевого суду до вказаних медичних установ про дійсність проходження ОСОБА_2 огляду, однак відповідь на вказаний запит судом не отримано.

Апелянт також зазначав, що суддя місцевого суду неправильно порахував час, який минув з моменту дорожньо-транспортної пригоди до моменту взяття у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги у ОСОБА_2 крові для здачі аналізу, оскільки врахував не час взяття крові, а час закінчення ОСОБА_2 повного огляду, а тому дійшов помилкового висновку про те, що забір крові здійснювався більше ніж через дві години після дорожньо-транспортної пригоди. В дійсності з моменту дорожньо-транспортної пригоди (2 год. 35 хв.) до моменту забору у ОСОБА_2 крові на аналіз (4 год. 07 хв.) пройшло 1 год. 32 хв.,тобто менше ніж 2 години.

Зазначав, що посилання судді місцевого суду на ту обставину, що під час огляду ОСОБА_2 у медичному закладі не був присутній поліцейський, є безпідставними, оскільки поліцейському ніхто не заважав виконувати свій обов'язок та бути присутнім під час забору крові у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст.130 КпАП України, на переконання апелянта, не можна вважати доказом по справі, оскільки зазначені у ньому дані про наявність алкогольного сп'яніння не відповідають дійсності та спростовуються медичними документами лікарів Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.

Також зазначав, що суддя місцевого суду при визначенні міри адміністративного стягнення помилково вказав у постанові на «значне перевищення швидкості» ОСОБА_2, оскільки в протоколах про адміністративне правопорушення такий факт не зафіксований.

Крім того, суддя місцевого суду, у порушення вимог статей 270, 271 КпАП України, незаконно допустив до участі в розгляді справи ОСОБА_8, який хоча і мав довіреність від потерпілого ОСОБА_9 (яка не відповідає вимогам ст. 271 КпАП України), але не міг представляти інтереси останнього, оскільки не був адвокатом чи іншим фахівцем в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, відповідно до частини 2 ст. 270 КпАП України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_9, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обгрунтованість постанови судді місцевого суду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КпАП України, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративноївідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, згідно ч. 7 ст. 294 КпАП України, не перевіряється, оскільки такий висновок не оспорюється апелянтом та іншими учасниками дорожньо-транспортної пригоди.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КпАП України за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2015 року, складеним відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КпАп України (а.с. 6), рапортом інспектора управління патрульної поліції у м. Києві Дівілова І.О. від 19 грудня 2015 року (а.с. 8), результатом тестування ОСОБА_2 за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 14), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 19), поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 19 грудня 2015 року (а.с. 22), які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 погодилася пройти перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту - 1,35 %, дослідженими й належно перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано об'єктивну оцінку.

Суддя місцевого суду обгрунтовано не прийняв до уваги довідку Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №8833 від 19 грудня 2015 року та довідку лікаря токсикологічної лабораторії Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №11038 про огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, оскільки огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння у вказаному медичному закладі було проведено у відсутності поліцейського, та більше ніж через дві години після дорожньо-транспортної пригоди, а тому, у відповідності до ч. 5 ст. 266 КпАП України, такий огляд є недійсним.

При цьому, суддею місцевого суду наведено відповідні мотиви про відхилення наданої правопорушником копії аналізу № 11038 від 19 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_2 (а.с. 65).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що наданий після винесення постанови оригінал зазначеного аналізу № 11038 від 19 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_2 (а.с. 84) не відповідає даним копії аналізу, що міститься у матеріалах справи.

Посилання апелянта на несправність приладу «Драгер» під час огляду ОСОБА_2 та на порушення інспектором поліції вимог щодо огляду особи на стан алкогольного сп'яніння, спростовуються даними акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.17).

Будь-яких доказів на підтвердження несправності вказаного приладу до апеляційної скарги не долучено та у судовому засіданні ОСОБА_2 та її захисником не надано.

Відповідно до дослідженого суддею місцевого суду акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, інспектором патрульної поліції Гнатенко І.О., у присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, проведено огляд ОСОБА_2 у зв'язку з виявленими ознаками: тремтіння рук, порушення координації, запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя.

Від підпису у акті огляду ОСОБА_2 відмовилась, зауважень чи заперечень щодо результатів огляду та несправності пристрою «Драгер», за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп'яніння, не висловлювала.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат тесту на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_5 - 0,00 % (а.с.18).

Доводи захисника ОСОБА_3 про те, що адміністративне стягнення накладено суддею місцевого суду за спливом передбачених ч. 2 ст. 38 КпАП України строків є безпідставними, оскільки адміністративні правопорушення були вчинені ОСОБА_2 19 грудня 2015 року, тоді як адміністративне стягнення було накладено 18 березня 2016 року, тобто не пізніше як через три місяці з дня вчинення адміністративних правопорушень.

Доводи захисника ОСОБА_3 про факт подання ОСОБА_2 26 травня 2016 року до Голосіївського районного управління поліції ГУ МВС України в м. Києві заяви про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України, вчинені, на думку апелянта, молодшим лейтенантом поліції Гнатенко І.О. при проведенні огляду на стан алкогольного сп'яніння, не спростовують висновків судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КпАП України, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 не оспорював розмір накладеного за ч. 1 ст. 130 КпАП України суддею місцевого суду адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_2

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.