Справа № 162/298/16-п Провадження №33/773/187/16 Суддя в 1 інстанції: Глинянчук В. Д.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Силка Г. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, який має на утриманні троє дітей, пенсіонер, РНОКПП НОМЕР_1 на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 11 травня 2016 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Любешівського районного суду Волинської області Турменко Б.В. визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок .

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він біля 21 години 05 хвилин, 22 березня 2016 року, в с. Мукошин Любешівського району Волинської області керував автомобілем марки "Фольксваген Крафтер", д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного спяніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що даного проступку не вчиняв. Не заперечує, що 22 березня 2016 року вживав спиртне, однак автомобілем того дня не керував. З с. Гірки в с. Мукошин його возив ОСОБА_3, а працівники поліції затримали його, коли він перевіряв чи замкнений автомобіль, який був припаркований біля двору ОСОБА_4 і керувати ним він наміру не мав. Зазначає, що протокол працівниками поліції складений з порушеннями вимог закону, а саме, без його присутності і будь-яких пояснень у протоколі він не писав. Про існування протоколу дізнався лише при отриманні повістки в суд. Стверджує, що пояснення працівників поліції про те, що на момент зупинки ними автомобіля «Фолксваген Крафтер» цим транспортним засобом керував він, є неправдивими і такими, що не узгоджуються з показаннями інших свідків у справі. При розгляді даної справи, суд однобічно та неповно дослідив обставини і наявні у ній докази.

Заслухавши ОСОБА_2, який пояснив, що 22 березня 2016 року в с. Мукошин Любешівського району автомобілем марки Фольксваген Крафтер», д.н.з. НОМЕР_2 він не керував, біля автомобіля знаходився, оскільки перевіряв чи він зачинений, просить врахувати, що він хворіє, має на утриманні троє дітей, є пенсіонером та накласти стягнення у виді штрафу, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляція підлягає задоволенню частково.

Доводів ОСОБА_2 про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП незаконно є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинне забезпечувати повне, всебічне і обєктивне зясування всіх обставин у справі.

При розгляді даної справи ці вимоги закону місцевим судом дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення АП1 №987699 від 22.03.2016 року, ОСОБА_2 22 березня 2016 року о 21 год. 05 хвилин в с. Мукошин Любешівського району керував автомобілем марки «Фолксваген Крафтер» у стані алкогольного спяніння, що підтверджується і висновком медичного огляду № 18 від 22 березня 2016 року ( а.с . 1, 3).

Із пояснень інспектора поліції ОСОБА_5 вбачається, що 22 березня 2016 року водій автомобіля марки Фольксваген Крафтер", д.н.з. НОМЕР_2 в с. Мукошин Любешівського району не виконав їх вимогу про зупинку транспортного засобу, а обігнав автомобіль поліції і, проїхавши ще кілька метрів, зупинився, вибіг з автомобіля та намагався втекти у подвіря одного з будинків. Наздогнавши його, працівники поліції виявили, що водій ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння ( а.с. 16,17).

Аналогічні показання в місцевому суді дав і свідок ОСОБА_6, який наздогнав ОСОБА_2, коли той, вийшовши з автомобіля Фольксваген Крафтер», д.н.з. НОМЕР_2, втікав у подвір"я будинку. Даний свідок також підтвердив, що розминаючись з даним автомобілем, він бачив саме ОСОБА_2 за кермом і, що саме останній виходив з автомобіля зі сторони водія( а.с.27).

Будь-яких підстав вважати показання даних свідків неправдивими, про що вказує ОСОБА_2 в скарзі, ні місцевим судом, ні апеляційним судом не встановлено.

Факт перебування у нетверезому стані у встановлений ден та час не заперечується і самим ОСОБА_2, а також підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № 18 від 22 березня 2016 року та актом медичного огляду, згідно яких було встановлено, що 22 березня 0 21 годині 50 хвилин ОСОБА_2, який направлений на огляд інспектором ДПС ВЗС РДПС УДАІ ОСОБА_5, дійсно перебував у стані алкогольного спяніння.

Щодо доводів скаржника про те, що за кермом транспортного засобу 22 березня 2016 року він не перебував, то будь-якими даними, наявними у матеріалах справи, вони не підтверджуються і спростовуються вищенаведеними доказами.

Як вбачається з протоколу судового засідання та постанови місцевого суду, свідки, в тому числі ті, на свідчення яких посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_2, у своїх показаннях не підтвердили версію останнього, що після 21 години 22 березня 2016 року в селі Мукошин він автомобілем не керував, а в своїх пояснення у судовому засіданні в цій частині показали, що хто конкретно керував належним ОСОБА_2 автомобілем в цей час вони не бачили.

Суд першої інстанції, давши оцінку показанням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який крім того, підтвердив, що в якості водія возив ОСОБА_2 22 березня 2016 року лише до 20 години, у сукупності з іншими доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями інспекторів Мельничука Ю.Є. і ОСОБА_6, які безпосередньо здійснювали зупинку транспортного засобу та затримували ОСОБА_2 на подвірї будинку, висновком та актом щодо результатів медичного огляду, яким підтверджується перебування ОСОБА_8 в стані алкогольного спяніння у зазначений в протоколі день, вірно дійшов висновку про винуватість останнього в інкримінованому йому правопорушенні.

Підстав обмовити ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення у працівників поліції не було, їх пояснення є послідовними і обєктивно підтверджуються матеріалами справи.

Судом ретельно перевірені і досліджені всі обставини, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення і їм дана належна юридична оцінка.

Вірно місцевий суд вказав у рішенні, що обставини зазначені в постанові Любешівського районного суду від 12 квітня 2016 року не мають преюдиціального значення при вирішенні даної справи.

Разом з тим, обираючи адміністративне стягнення ОСОБА_2, суддя не достатньо врахував вимоги, передбачені ст. 33, 34 КУпАП та безпідставно зазначив про відсутність помякшуючих відповідальність обставин і те, що застосування штрафу може поставити сімю ОСОБА_2 у скрутне матеріальне становище. Так, судом не враховано того, що ОСОБА_2 раніше до будь-якої відповідальності, в тому числі і адміністративної за порушення правил дорожнього руху, не притягувався, що є обставиною яка помякшує відповідальність за вчинене правопорушення, є пенсіонером, має на утриманні двоє малолітніх дітей і одну неповнолітню дитину, хворіє, що підтверджується випискою із історії хвороби, а накладене місцевим судом стягнення позбавить його можливості додаткових доходів для утримання сімї, про що пояснив ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, від якого тяжких наслідків не наступило, обставину, яка помякшує відповідальність, дані про особу правопорушника, вважаю, що постанову місцевого суду в частині накладеного стягнення слід змінити та замість позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень, встановленого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З вищенаведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 293-294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_2 в частині накладеного стягнення змінити.

За ч. 1 ст. 130 КУпАП накласти на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн., замість накладеного на нього стягнення місцевим судом у виді одного року позбавлення права керування транспортними засобами.

Штраф в розмірі 3 400 грн. (три тисячі чотириста) грн. підлягає стягненню на рахунок 0001 назва отримувача коштів ГУК у Волинській області/21081300 , банк отримувача ГУДКСУ у Волинській області МФО 803014 для зарахування надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 21081300 «адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_1