Справа № 163/300/16-п Провадження № 33/773/182/16 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія: ч. 1 ст. 483 МК України Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2016 р. місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 28 квітня 2016 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 151128 (сто пятдесят одна тисяча сто двадцять вісім) гривень 76 копійок з конфіскацією у дохід держави товару: дорогоцінного каміння бурштину (сукциніт) в сировині вагою 4831,33 г, загальною вартістю 151128 (сто пятдесят одна тисяча сто двадцять вісім) гривень 76 копійок та автомобіля марки «Мерседес Бенц-211», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_2, вартістю 367825 (триста шістдесят сім тисяч вісімсот двадцять пять) гривень 00 копійок, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Волинської митниці ДФС 35910 (тридцять пять тисяч девятсот десять) гривень витрат у справі за зберігання транспортного засобу та 1575 (одна тисяча пятсот сімдесят пять) гривень 00 копійок витрат за залучення експерта у справі, на користь держави 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок судового збору,

В С Т А НО В И В:

Згідно постанови 02 листопада 2015 року близько 00 год. 06 хв. ОСОБА_1, слідуючи з України в ОСОБА_4 через м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля марки «Мерседес Бенц-211», реєстраційний номер НОМЕР_1, спрощеною смугою руху митного контролю «зелений коридор», намагався перемістити з приховуванням від митного контролю товар: дорогоцінне каміння бурштин (сукциніт) в сировині 4831,33 г, загальною вартістю 151128 гривень 76 копійок, яке знаходилося у конструктивній порожнині вищевказаного автомобіля повітропроводі капоту, де пристосовано непередбачену виробником пластикову планку, тобто з використанням тайників та із застосуванням демонтажу і монтажу окремих складових.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує рішення суду з мотивів його незаконності. Вказує на те, що судом першої інстанції не доведено факт переобладнання ним автомобіля, а саме виготовлення спеціального сховища (тайника). Стверджує, що експерт у висновку не дав відповіді, чи обладнано транспортний засіб таким сховищем. Тому у звязку із відсутністю вищевказаної кваліфікуючої ознаки даного адміністративного правопорушення висновки суду з цього приводу є помилковими і безпідставними. Визнає, що бурштин приховав, використовуючи конструктивну порожнину автомобіля, але сховища (тайника) не виготовляв. Посилається на те, що на часі не працює, має кредитні зобовязання, на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Просить постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення, виключивши накладення на нього штрафу, конфіскації транспортного засобу, витрат за зберігання транспортного засобу та залучення експерта у справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши міркування ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених у ній, та просили її задовольнити, представника Волинської митниці ДФС, який заперечив проти задоволення апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, при постановленні рішення судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, за обставин вказаних у постанові. Даний висновок ґрунтується на зібраних у передбаченому законом порядку та належно досліджених і оцінених судом доказах.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення митних правил № 1893/20500/2015 від 15.12.2015 року та фототаблицями до нього, службовою запискою головного державного інспектора УАР та ПМП Волинської митниці ДФС ОСОБА_5, висновком СЛЕД ДФС №139 від 20.11.2015, висновком експерта №006/16 від 14 січня 2016 року, особистими поясненнями ОСОБА_1

Крім того, і сам ОСОБА_1 не заперечує фактичних обставин справи, лише оспорює правильність кваліфікації його дій щодо виготовлення спеціального сховища (тайника) у автомобілі.

Посилання апелянта на неналежність та недопустимість такого доказу, як висновок експерта, щодо наявності у його транспортному засобі спеціально виготовленого сховища як підстави для зміни постанови, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 515 МК України, якщо для зясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, тощо, призначається експертиза. Проведення такої експертизи доручається експертам спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.

Дана експертиза була проведена особою, яка має на це право. Будь-яких порушень при її призначенні чи проведенні, які ставили б під сумнів достовірність першої, апеляційним судом не встановлено.

Як вбачається з висновку експерта, в автомобілі для розміщення та переміщення бурштину в стані сировини в конструктивній порожнині повітропроводі капоту використано попередньо пристосовану ємність шляхом встановлення не передбаченої виробником пластикової планки та застосовано демонтаж і монтаж відповідних складових.

Згідно п. 53 ч. 1 ст. 4 МК України спеціально виготовлене сховище (тайник) сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 намагався перемістити дорогоцінне каміння бурштин (сукциніт) в сировині через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) у конструктивній порожнині вищевказаного автомобіля повітропроводі капоту, де пристосовано непередбачену виробником пластикову планку.

На підставі наведеного та з урахуванням всіх обставин справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу із застосуванням конфіскації товару та автомобіля як транспортного засобу із спеціально виготовленим сховищем, що використовувалося для незаконного переміщення бурштину (сукциніту), відповідає санкції ч. 1 ст. 483 МК України та вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП, згідно яких при його накладенні судом враховано особу винного, характер та спосіб вчиненого ним правопорушення.

Твердження апелянта про безпідставне накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, конфіскації товару та витрат за залучення експерта у справі, на думку апеляційного суду, не ґрунтується на законі.

Разом з тим, вирішуючи питання про відшкодування витрат за зберігання транспортного засобу на складі митного органу, суд першої інстанції послався на наказ Міністерства Фінансів України від 15.06.2012 року № 731 та ст. 520 МК України, однак будь-яких доводів на обґрунтування стягнення з ОСОБА_1 вказаних витрат не навів.

Згідно п. 2 розділу ІІІ вищевказаного наказу витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Таким чином, доводи апелянта про безпідставне стягнення з нього на користь Волинської митниці ДФС витрат за зберігання транспортного засобу, на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу.

З вищенаведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова зміні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 529 МК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 28 квітня 2016 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, виключивши з мотивувальної та резолютивної частин посилання про стягнення із ОСОБА_1 на користь Волинської митниці ДФС 35910 (тридцять пять тисяч девятсот десять) гривень витрат у справі за зберігання транспортного засобу.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_6