АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, справу про адміністративне правопорушення за її апеляційною скаргою на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року, якою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої на посаді начальника Управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 124,

закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року відносно ОСОБА_2 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постановою суду першої інстанції встановлено, що відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, відносно ОСОБА_2, які надійшли на адресу районного суду, 08 червня 2015 року ОСОБА_1 до Управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області було подано запит щодо надання копій наказів про прийом на роботу, переведення на інші посади, у період з 1992 року по 2015 рік, звільнення працівників Управління та документів про їх функціональні обовязки. Листом за підписом начальника Управління ОСОБА_2 від 11 червня 2015 року ОСОБА_1 було надано інформацію лише стосовно неї, однак відмовлено в наданні іншої інформації, з огляду на її віднесення до конфіденційної.

Провадження № 33/774/122/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ч. 2 ст. 212-3 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_4

При цьому, місцевим судом встановлено, що на момент розгляду справи сплили строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, оскільки правопорушення було вчинено 11 червня 2015 року, з урахуванням чого районний суд і ухвалив вищевказане судове рішення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 18 лютого 2016 року подала апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення. В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду відносно ОСОБА_2

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_1 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, нею пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що вона не отримувала будь-якого повідомлення стосовно розгляду справи про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП і про наявність оскаржуваного судового рішення дізналась лише 15 лютого 2016 року.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушеннями норм процесуального права. Апелянт вказує на наявність в діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, що залишилось не зясовним судом в ході розгляду справи відносно неї.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі подану апеляційну скаргу та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, підтвердила викладені в їх обґрунтування доводи та просила поновити пропущений з поважної причини процесуальний строк та задовольнити її апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на її апеляційне оскарження, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та подана апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ст. 289 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки в тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Дослідивши доводи заявленого ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року відносно ОСОБА_2, які полягають в тому, що ОСОБА_1, в порушення вимог ст. 277-2 КУпАП, взагалі не повідомлялась про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи і отримала копію оскаржуваної постанови суду лише 15 лютого 2016 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причини пропуску апелянтом даного процесуального строку і необхідність його поновлення, та розгляду поданої апеляційної скарги по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, грубо порушивши вказані вимоги закону, районний суд, закриваючи провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, не зясував, чи наявний в діянні ОСОБА_2 склад інкримінованого адміністративного правопорушення і не вказав в резолютивній частині постанови, чи винна або невинна ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Не вбачається і з тексту оскаржуваної постанови того, що судом першої інстанції досліджувались і встановлювались обставини вчинення ОСОБА_2 інкримінованого адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови районного суду та прийняття нової постанови, якою ОСОБА_2 необхідно визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Так, в ході апеляційного розгляду встановлено, що 08 червня 2015 року ОСОБА_1 до Управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області було подано інформаційний запит, зареєстрований 08 червня 2016 року за вхідним № 867/01-12, щодо надання копій наказів про прийом на роботу, переведення на інші посади, у період з 1992 року по 2015 рік, звільнення працівників Управління та документів про їх функціональні обовязки. Листом за підписом начальника Управління ОСОБА_2 від 11 червня 2015 року за вихідним № 01-12/83, ОСОБА_1 запитувану інформацію було надано лише стосовно неї, однак відмовлено в наданні іншої інформації, з огляду на її віднесення до конфіденційної.

Дослідивши зміст поданого ОСОБА_1 інформаційного запиту на предмет запитуваної інформації, в контексті положень Закону України Про доступ до публічної інформації, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість віднесення такої інформації до інформації з обмеженим доступом і неправомірність діяння начальника Управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_2 щодо відмови в її наданні, що, у відповідності до ст. 24 Закону України Про доступ до публічної інформації, є підставою для відповідальності за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Таким чином, апеляційним судом встановлено наявність в діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, вина ОСОБА_2 у вчиненні якого в повному обсязі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Вирішуючи питання про накладення на правопорушника ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції враховує той факт, що з моменту вчинення останньою адміністративного правопорушення, що, на переконання суду апеляційної інстанції, мало місце 11 червня 2015 року в день надання ОСОБА_1 відповіді на її інформаційний запит, якою запитувану нею інформацію було необґрунтовано віднесено до інформації з обмеженим доступом, пройшло більше трьох місяців.

Отже, скасовуючи постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року як необґрунтовану, апеляційний суд вважає необхідним прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП і закрити провадження у справі відносно неї, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 38, ч. 2 ст. 212-3, п. 7 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року, відносно ОСОБА_2.

Задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1.

Скасувати постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року, відносно ОСОБА_2.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, відносно ОСОБА_2, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4