Справа № 161/6264/16-п Провадження №33/773/214/16 Суддя в 1 інстанції: Борнос А. В.
Категорія:ст.ст.130ч.1, 185 КУпАП Доповідач: Опейда В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2016 р. місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області :

в складі - головуючого - судді - Опейди В.О.,

з участю особи притягнутої до відповідальності - ОСОБА_1,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2016 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення за ст.185 КУпАП - штраф в розмірі 136 (сто тридцять шість) гривень; за ст.130 ч.1 КУпАП - штраф в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 07.05.2016 року о 01.15 год., керував автомобілем НОМЕР_2 по пр. Волі, м. Луцька, з ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Окрім того, цього ж дня близько 01.30 год., під час встановлення та перевірки особи не виконав законної вимоги працівника поліції щодо надання документів - посвідчення водія, чим вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним у зв'язку з невідповідністю фактичним обставинам справи та суворістю призначеного покарання. Вказує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП. Зокрема, в порушення вимог ст.256 КУпАП в протоколі відсутня суть даного адміністративного правопорушення. Стверджує, що вимога інспектора поліції про передачу йому посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є неправомірною, оскільки він пред'явив інспектору поліції затребувані ним документи, а норми закону не передбачають передачу особою документів з рук в руки. Крім того, в постанові не вказано, який конкретно склад адміністративного правопорушення міститься в його діях - злісна непокора законному розпорядженню чи злісна непокора вимозі поліцейського. Зазначає, що не заперечує щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Однак, відмова від проходження медичного освідування була зумовлена грубими та зухвалими діями працівників поліції. Документом, що підтверджує факт його перебування у тверезому стані є наявний висновок наркологічного диспансеру від 07.05.2016 року, зроблений після його звільнення. Просить постанову суду першої інстанції змінити, справу в частині притягнення його до відповідальності за ст.185 КУпАП провадженням закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Статтею 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВН006346 від 07 травня 2016 року він був складений інспектором роти №4 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП рядовим поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за те, що він 07 травня 2016 року близько 01 год. 30 хв. в м. Луцьку на пр. Волі, 51, чинив злісну непокору працівнику поліції, не виконавши законної вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КУпАП.

Разом з тим, при дослідженні вищевказаного протоколу встановлено, що у ньому не розкрито об'єктивної сторони правопорушення, суть адміністративного правопорушення викладена формально, не конкретно, загальними фразами, оскільки не відображає усіх кваліфікуючих ознак ст.185 КУпАП.

Зокрема, в порушення вимог ст.256 КУпАП, в протоколі не вказано в чому саме проявлялась злісна непокора порушника, яка законна вимога була висунута працівниками поліції до ОСОБА_1, яку він в подальшому не виконав та не надано будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП в поведінці ОСОБА_1

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пред'являв для перевірки свої документи, які у нього вимагали працівники поліції, а тому зазначений в постанові суду факт про те, що ОСОБА_1 07 травня 2016 року не виконував вимогу поліцейського пред'явити документи, не відповідає фактичним обставинам справи.

Слід зазначити, що чинна редакція Закону України «Про дорожній рух» та Правила дорожнього руху не зобов'язують водія передавати документи працівникові поліції.

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, який в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, не з'ясував інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП не ґрунтується на зібраних матеріалах справи.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Оскільки, в матеріалах справи відсутні належні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, постанова суду в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає не лише внаслідок керування транспортними засобами особами у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, а й за відмову особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, відмова від проходження медичного огляду утворює інший, самостійний склад адміністративного правопорушення незалежно від сп'яніння особи чи його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, суд при вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, повно, об'єктивно і всебічно дослідив матеріали справи, правильно дійшов висновку про доведеність вини останнього і вірно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 458668 від 07 травня 2016 року, складеним у відповідності з вимогами ст.ст.255, 256 КУпАП відносно нього за порушення п.2.5 ПДР України.

Крім того, факт відмови від проходження медичного огляду ОСОБА_1 підтвердив в своїх визнавальних поясненнях та в ході судового розгляду.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд безпідставно при розгляді справи не взяв до уваги наданий ним висновок Волинського обласного наркологічного диспансеру від 07.05.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 ознак сп'яніння не виявлено, оскільки останній притягається до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову від проходження медичного огляду.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів.

Із матеріалів справи вбачається, що при накладенні стягнення на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

З врахуванням вищенаведеного вважаю, що адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, в мінімальному його розмірі, відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП, а тому вважати його надто суворим підстав немає, а отже достатні дані для застосування ст.22 КУпАП відсутні.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції поза увагою залишено питання щодо вилученого у ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_3, а тому воно підлягає вирішенню і поверненню власнику.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2016 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього стягнення за цією статтею у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Посвідчення водія серії НОМЕР_3, вилучене 07 травня 2016 року повернути ОСОБА_1.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області Опейда В.О.