Єдиний унікальний номер 234/692/16-п Номер провадження 33/775/68/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

8 червня 2016 року м.Бахмут

Суддя апеляційного суду Донецької області Самойленко А.І. розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 15 квітня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в квартирі №14 будинку №47 на вулиці Академічній в місті Краматорськ Донецької області, працює адвокатом

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) ) і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень.

Згідно цієї постанови ОСОБА_1 17 січня 2016 року о 01-й годині 10 хвилин керував автомобілем «ОСОБА_2 Віто» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі перехрестя вулиць Двірцева Ювілейна в місті Краматорську з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота на відстані). Від проходження медичного огляду на стан спяніння та продуття алкотестеру в установленому законом порядку ухилився шляхом усної відмови в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, посилаючись на те, що суддя в обґрунтування свого рішення про доведеність вчинення ним правопорушення послався на суперечливі та такі, що викликають сумніви у їх достовірності докази, і безпідставно не взяв до уваги його пояснення та інші докази, які спростовують факт керування ним автомобілем у стані алкогольного спяніння. Крім цього, посилається на порушення суддею вимог ст.268 КУпАП, оскільки розгляд справи був завершений без його участі, не зважаючи на подане ним клопотання про перенесення розгляду справи.

Заслухавши ОСОБА_1, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В суді першої інстанції ОСОБА_1, як і в своїй апеляційній скарзі, стверджував, що 16 січня 2016 року у вечірній час він на своєму автомобілі «ОСОБА_2 Віто» під його керуванням зі своїми друзями ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 приїхав до будинку №47 на вулиці Дворцовій в місті Краматорську, в якому проживає ОСОБА_6 і в квартиру якого всі вони прийшли. Приблизно о 1-й години 17 січня 2016 року всі вони вийшли з квартири, підійшли до його припаркованого автомобіля, з салону якого почали забирати свої сумки. У цей час до них під'їхав автомобіль поліції, з нього вийшли два працівника поліції (ОСОБА_7 та ОСОБА_8О.), які поцікавилися їх діями, стали перевіряти його документи на транспортний засіб, після чого спитали чи вживав він спиртні напої і запропонували пройти огляд на перебування його у стані спяніння. Він відмовився проходити огляд, оскільки не керував транспортним засобом, а поліцейські під'їхали до раніше припаркованого ним автомобіля. Однак, не зважаючи на ці його пояснення і пояснення інших присутніх з ним осіб, один з поліцейських викликав по мобільному телефону двох осіб (ОСОБА_9 та ОСОБА_10В.), які приїхали до місця події на автомобілі, в присутності яких він дійсно відмовився пройти огляд на стан спяніння, оскільки вживав спиртні напої в квартирі і автомобілем в стані спяніння не керував.

Аналогічні обставини зазначені ОСОБА_1 в його письмових поясненнях при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 також підтвердили обставини подій, про які пояснював ОСОБА_1.

Показання ОСОБА_1, а також свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 суддя не взяв до уваги, мотивуючи тим, що вони є знайомими між собою і заінтересовані у розгляді цієї справи.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 суддя послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про керування водієм ОСОБА_1 автомобілем з явними алкогольного спяніння і про його відмову пройти у встановленому порядку огляд на стан спяніння, а також на показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 працівників поліції, а також свідка ОСОБА_9, які стверджували, що ОСОБА_1 був зупинений вказаними працівниками поліції під час керування ОСОБА_1 автомобілем, зазначивши у постанові, що підстав не брати до уваги їх показання немає.

Однак, при допиті свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не були зясовані певні обставини, що мають істотне значення для встановлення подій, що мали місце.

Виходячи з показань свідка ОСОБА_9 про те, що він бачив рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та момент зупинки цього автомобіля, що після цього працівники поліції зупинили і автомобіль під його (ОСОБА_9) керуванням для залучення в якості свідка відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, то автомобіль під керуванням ОСОБА_9 мав рухатися в безпосередній близькості від місця зупинення автомобіля ОСОБА_1 і в такому випадку ОСОБА_9 був зупинений через мінімальний проміжок часу або одразу після зупинки працівниками поліції автомобіля ОСОБА_1. За таких обставин неможливо дійти однозначного висновку про те, чи могли названі працівники поліції за такий час до зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_9, вчинити певні дії по встановленню особи ОСОБА_1, виявленню у нього ознак спяніння, запропонувати йому пройти огляд на стан спяніння і після його відмови від проходження такого огляду вчинити дії по залученню свідків і зупинки для цього автомобіля під керуванням ОСОБА_9.

У разі ж зупинення автомобіля ОСОБА_9 одразу після зупинення автомобіля ОСОБА_1, тобто одночасно двох автомобілів, до встановлення працівниками поліції ознак спяніння та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, то про мотиви та підстави таких дій працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не пояснювали і, навпаки, як і свідок ОСОБА_9 стверджували, що зупинили автомобіль ОСОБА_9 вже після встановлення ознак спяніння у водія ОСОБА_1 і відмови останнього від проходження вказаного огляду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що свідків, тобто автомобіль під керуванням ОСОБА_9, в якому також перебував ОСОБА_10, вони зупинили через 1-2 хвилини, а ОСОБА_8 стверджував, що автомобіль ОСОБА_9 був зупинений менше ніж за 5 хвилин після зупинення автомобіля ОСОБА_1.

З урахуванням наведених показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що вони рухались на автомобілі назустріч автомобілю ОСОБА_1 по вулиці Дворцовій, а також показань свідка ОСОБА_9 про те, що він рухався по вулиці Ювілейній до перехрестя з вулицею Дворцовою, часу, протягом якого рухався ОСОБА_9 на автомобілі від однієї до пяти хвилин по вулиці Ювілейній, заперечень ОСОБА_1 факту керування ним автомобілем та зупинення його автомобіля працівниками поліції, судом першої інстанції не перевірено технічну спроможність та відповідність показань вказаних осіб певним обєктивним обставинам, зокрема, відстані від місця перебування (зупинення) автомобіля ОСОБА_1 на вулиці Дворцовій до перехрестя цієї вулиці з вулицею Ювілейною, відстань, яку міг проїхати автомобіль під керуванням ОСОБА_9 протягом часу від однієї до пяти хвилин до перехрестя вказаних вулиць та обєктивної можливості ОСОБА_9 в процесі його руху на автомобілі по вулиці Ювілейній бачити рух автомобіля ОСОБА_1 та місце зупинення останнього на вулиці Дворцовій.

Згідно пояснень ОСОБА_1 в апеляційному суді та складеної ним схеми, відстань від місця, в якому стояв його автомобіль на вулиці Дворцовій, до перехрестя цієї вулиці з вулицею Ювілейна становила 100-120 метрів і з урахуванням пояснень свідка ОСОБА_9 про напрямок його руху на автомобілі по вулиці Ювілейній останній не міг бачити місце зупинки його (ОСОБА_1) автомобіля, оскільки вздовж улиці Ювілейної до перехрестя з вулицею Дворцовою розташовані будівлі будинків, зокрема, на цьому перехресті розташований будинок №47, яку займає банк.

Не зважаючи на те, що апеляційним судом свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 двічі викликалися в апеляційний суд, в тому числі через керівництво Краматорського відділу поліції, вказані свідки в апеляційний суд не прибули.

Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про наявність істотних суперечностей в показаннях осіб, що були причетні до події, що достовірність та обєктивна спроможність можливості свідка ОСОБА_9 спостерігати за рухом та зупиненням автомобіля Дейнеки судом першої інстанції не зясована, прийнятими апеляційним судом заходами усунути зазначені суперечності та неузгодженості не виявилося можливим.

Тому твердження ОСОБА_1 про те, що він відмовився пройти огляд на стан спяніння оскільки не керував транспортним засобом в такому стані, що працівники поліції під'їхали до раніше припаркованого ним автомобіля і викликали по телефону своїх знайомих ОСОБА_9 та Ніколайця, які не бачили і не могли бачити момент руху його автомобіля та зупинення його працівниками поліції, не спростовані достовірними доказами.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У звязку з наведеним апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Краматорського міського суду щодо нього скасуванню із закриттям провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 15 квітня 2016 року щодо нього скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Суддя Апеляційного суду Донецької області Самойленко А.І.