Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/86/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Лещенко О. В.
Категорія - 154 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Кабанова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Кабанова В.В., за участю адмінправопорушника ОСОБА_3, представника потерпілого ОСОБА_4, розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровоград адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, на постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2016 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не працює, пенсіонер, інвалідності не має, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень, з конфіскацією тварини - собаки породи «Алабай». Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 275 гривень 60 копійок.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2016 року ОСОБА_5, встановлено, що у відповідності до протоколу про адмінправопорушення № КД009853 08.03.2016 року близько 15 години на вул. Громова, с. Веселівка собака породи «Алабай», яка належить ОСОБА_3, перебувала без нагляду, повідка, намордника, та своїми діями порвала штани ОСОБА_6, чим заподіяла матеріальну шкоду у сумі 45 грн., тобто ОСОБА_3 вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 154 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення взагалі не відповідає законодавства, а саме в ньому взагалі відсутні дані про свідків, потерпілого, навіть не має його свідоцтва про народження, не зазначено про заподіяння матеріальної шкоди правопорушенням. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, це не дає можливості повно та об'єктивно розглянути дану справу та накласти на правопорушника адміністративне стягнення.

Вказує також, що в матеріалах адміністративної справи відсутні пояснення очевидців пригоди, звинувачення обґрунтоване лише свідченнями постраждалої особи і його родичами. Згідно з поданою заявою матері ОСОБА_4 зазначено, що його собака звалила сина, почала рвати штани, завдала ударів зубами по ногах. Постраждалий неповнолітній ОСОБА_6 до лікарні не звертався, акту судово-медичного дослідження, яке б достовірно встановлювало характер ушкоджень (нанесення їх саме собакою і саме собакою таких розмірів як його), до матеріалів справи не залучено.

Вважає, що з огляду вищевикладене, суд мав критично оцінити показання потерпілого та його законного представника, оскільки вони не узгоджуються з його поясненнями, а також матеріалами справи.

Вказує, що наявність його вини не встановлена.

Також суд взагалі не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді конфіскації собаки. Вилучення собаки спричинить йому значні моральні страждання. По відношенню до собаки конфіскацію (позбавлення її турботи господаря) можна розцінювати як жорстоке поводження з твариною.

Заслухавши ОСОБА_3, який в судовому засіданні свою апеляцію підтримав повністю з вищевказаних підстав та пояснив, що 08.03.2016 року собака алабай був на прив'язі у подвір'ї домоволодіння по АДРЕСА_2, коли о 15 годині він повернувся додому, то собаки не було, на подвір'ї лежав цепок та ошийник, собака знаходилась навпроти будинку на вул. Громова. Він почув як гавкнув собака і закричала дитина та побачив, що собака побігла по вулиці, а дитина забігла до бабусі в хату. Він запитав і у сестри хлопчика і у нього самого чи не вкусив його собака, на що вони відповіли, що ні, тільки вхопив за штани, але на штанах пошкоджень не було.

В суді апеляційної інстанції законний представник потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 вказала, що собака ОСОБА_3 звалила її сина на землю та порвала йому штани. Дані штани вони надавали в суд першої інстанції для огляду. Вказує, що собака ОСОБА_3 неодноразово вже розривав качок та гусей у них у селі, з сім'єю ОСОБА_3 в селі взагалі ніхто не хоче мати справу. Обставини даної події відомі зі слів сина.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

Згідно змісту ст.ст. 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати особисто, чи було вчинене адміністративне правопорушення, а в постанові по справі навести опис встановлених ним обставин за результатами розгляду справи.

Додержання цих вимог закону суддею не забезпечено, оскільки обставини правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнаний винним, сформульовані в судовій постанові виходячи не з висновків судді за результатами розгляду справи, а з посиланням на зміст протоколу про адміністративне правопорушення, що є неприпустимим.

Зазначене свідчить про те, що суддею не встановлена подія адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 154 КУпАП, у зв'язку з чим адміністративне стягнення за ч.2 ст. 154 КУпАП на нього накладено безпідставно, що тягне за собою скасування постанови про адмінправопорушення.

В той же час, вимога апелянта про скасування постанови суду та закриття провадження по справі не підлягає задоволенню.

Під час апеляційного перегляду судом встановлено, що 08.03.2016 року близько 15 год. на вул.. Громова в с. Веселівка собака породи алабай, яка належить ОСОБА_3, знаходилась без намордника та своїм гавканням злякав неповнолітнього ОСОБА_6

У відповідності до встановлених обставин, дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації, як вигулювання собаки без повідка та намордника, що відповідає ч.1 ст. 154 КУпАП.

Встановлені обставини та кваліфікація адміністративного правопорушення підтверджується поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4, матеріалами адміністративного провадження, а саме поясненнями ОСОБА_8 (а.с. 12), ОСОБА_9 (а.с.10)

Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Оскільки на даний час пройшло більше трьох місяців з моменту вчинення правопорушення, дана справа підлягає закриттю.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.ст. 38, п.7 ст. 247, 293,294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- задовольнити частково.

Постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2016 року - скасувати.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 154 КУпАП.

Провадження по справі закрити у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області В.В.Кабанова