Справа№ 640/8470/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р.

Київський районний суд м. Харков у складі:

головуючого судді - Д.В.Невядомського

при секретарі - А.А. Кузнецовій

за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

у присутності головного спеціалісту Відділу забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Харківській області у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працює на посаді проректора з навчальної роботи Національної юридичної академії ім.. ОСОБА_4,-

за ч.2 ст. 212-3 КУпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 27 травня 2016 року відносно ОСОБА_1: до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернувсяпотерпілий ОСОБА_2 із зверненням стосовно порушення Національним юридичним Університетом імені ОСОБА_4 вимог Закон України «Про доступ до публічної інформації».

За результатами перевірки звернення потерпілого, головним спеціалістом Відділу забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України ОСОБА_3 було встановлено:

На підставі Закону України «Про доступ до публічної» інформації» потерпілий звернувся до університету із запитом від 29.02.2016 р. щодо надання копіїштатного розпису університету, дійсного станом на 02.04.2015 р. Запит надійшов до університету 29.02.2016 р. та був зареєстрований за вхідним № С29-П.

Листом від 04.03.2016 р. № С-29П за підписом проректора з навчальної роботи університету ОСОБА_1 потерпілому було повідомлено про необхідність відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк для отримання копії запитуваного документу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту Національного юридичного університету імені ОСОБА_4, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 02.07.2015 р. № 701, університет є вищим навчальним закладом державної власності, в межах, визначених Кабінетом Міністрів України, уповноваженим органом по управлінню якого, як заснованим державою закладом, є Міністерство освіти і науки України, а фінансування якого здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Таким чином, університет може бути розпорядником інформації стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів, а також інформації, що становить суспільний інтерес.

Так, штатний розпис відображає кількість штатних посад, посадові оклади, доплати за спеціальні та наукові звання, працівників освіти та, технічних працівників державного вищого навчального закладу та його структурних підрозділів, загальний фонд оплати праці закладу.

Із змісту статті 79 Закону України «Про вищу освіту» прийняття рішень і провадження діяльності у сфері вищої освіти, інформація про кошторис, використання та надходження коштів, інформація про проведення тендерних закупівель та штатний розпис вищого навчального закладу є відкритою інформацією.

Наявність в університеті штатного розпису, дійсного станом на 02.04.2015 p., не заперечувалась.

З огляду на вищевикладене вбачається, що запитувана заявником інформація є публічною, університет є її розпорядником, та при вирішенні питання щодо доступу до такої інформації необхідно керуватись вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації».

На розпорядників інформації, які не є суб'єктами владних повноважень, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідноїінформації за запитами (частина третя статті 13 Закону).

Відповідно до пункту 6 статті 14 Закону розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частиною першою статті 21 вказаного Закону передбачено, що інформація на запит надається безкоштовно.

При цьому, у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач обов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк (частина друга статті 21 Закону).

Таким чином, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач обов'язаний оплатити витрати, пов'язані з копіюванням документів, починаючи з 1-ої сторінки. Копії перших 10-ти сторінок документу надаються безкоштовно.

Однак, листом від 04.03.2016 р. № С-29П проректор з навчальної роботиуніверситету ОСОБА_1 у відповідь на запит потерпілому було повідомленопро необхідність відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк дляотримання копії запитуваного документу. При цьому, потерпілому не було наданокопі перших десяти аркушів запитуваного заявником документу та виставленорахунок на відшкодування витрат на копіювання з першої сторінки.

Таким чином, потерпілому не було надано інформацію в обсязі, доступ до якої відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» безкоштовним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в учиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав та вказав, що відповідь на запит ОСОБА_2. була надана в строки, передбачені ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», тобто в межах 5-ти робочих днів з моменту надходження запиту. Крім того, у відповіді зазначалось, що Університет готовий надати копію зазначеного документу. Тобто не відмовив у доступі до інформації. Крім того, при наданні відповіді було врахувано, що обсяг запитуваного документу становить 30 сторінок, тобто більше 10 сторінок. За таких обставин при наданні відповіді мають враховуватись вимоги ч. 2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації»: «У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк», тому, ОСОБА_2 було запропоновано оплати вартість копіювання, виходячи із нормативів, визначених наказом ректора від 11.0.2015р. №27.

Крім того, зазначив, що ОСОБА_2 ставив у запиті питання про надання конкретної Інформації - копію всього кошторису, а не перших його 10-ти сторінок, як стверджується в протоколі, складеному представниками Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. ОСОБА_5регулярно зловживаючи своїм правом на доступ до публічної інформації, раніше чітко вказував на те, чи йому потрібен весь документ, чи його окрема частина в межах безоплатних десяти сторінок із загального обсягу запитуваного документу (див. Додаток № 4), іне обовязково перших.

Отже, Університет, як розпорядник інформації мав право відмовити у задоволенні запиту, оскільки ОСОБА_2, який запитував копію всього штатного розпису, а не перших його десяти сторінок, не оплатив фактичні витрати, пов'язані із копіюванням цього документу (п.3ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації») і не вимагав від ОСОБА_2 оплатити перші десять сторінок документу.

В судовому засіданні ОСОБА_2 просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що останній не надав належної та повної відповіді на його запит і вимагав сплату за копіювання всього документу з тридцяти сторінок, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». ОСОБА_2 було невідомо, що він має сплатити вартість лише 10 перших сторінок і він вважав, що з нього вимагають сплату за копіювання усього документу, в тому числі і 10 перших сторінок.

Вивчивши адміністративний протокол, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що на підставі Наказу ректора НЮАУ ім.. ОСОБА_4 №199-к від 02.09.2010 року, ОСОБА_1 був призначений на посаду проректора з навчальної роботи з 02.09.2010 року по 30.06.2015 року. Відповідно до Наказу ректора НЮАУ ім.. ОСОБА_4 №85 від 23.05.2011 року, ОСОБА_1 був визначений відповідальною особою в Академії по забезпеченню доступу запитувачів до публічної інформації. Наказом в.о. ректора НЮУ ім.. ОСОБА_4 №106 від 20.05.2016 року, був затверджений кошторис та норми витрат на копіювання, згідно вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

На підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» потерпілий ОСОБА_2 звернувся до університету із запитом від 29.02.2016 р. щодо надання копії штатного розпису університету, дійсного станом на 02.04.2015 р. Запит надійшов до університету 29.02.2016 р. та був зареєстрований за вхідним № С29-П.

Листом від 04.03.2016 р. № С-29П за підписом проректора з навчальної роботи університету ОСОБА_1 потерпілому було повідомлено із посиланням на ч.2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», що у випадку, коли обсяг запитуваного документу перевищує 10 сторінок, запитувач зобовязаний відшкодувати вартість копіювання. Загальний обсяг запитуваного документу становить тридцять сторінок. Просили оплатити вартість копіювання, вказавши реквізити та вартість копіювання однієї сторінки.

Під час дослідження судом інших запитів ОСОБА_2 до Університету і відповідей Університету на них, встановлено, що ОСОБА_2 завжди надавалися копії запитуваних документів, при цьому, коли кількість сторінок такого документу не перевищувала 10 копій, то такі копії надавалися безоплатно, без застережень та посилань на ч.2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації». У випадках, коли кількість таких копій перевищувала 10 сторінок, то ОСОБА_2 письмово розяснялися вимоги ч.2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» про необхідність сплати за наступні за першими 10 сторінками, копії. Таким чином, вбачається, що ОСОБА_2 був обізнаний про ці вимоги Закону через надані Університетом попередні відповіді на його запити. З останньої ж відповіді на запит, що стала підставою для складення адміністративного протоколу, вбачається, що ОСОБА_2 своєчасно, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», була надана відповідь, в якій була вказана кількість (тридцять) сторінок запитуваного документу, в черговий раз були розяснені вимоги ч. 2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо необхідності сплати за копіювання наступних, після перших десяти, сторінок запитуваного документу, вказані реквізити для оплати та вартість однієї копії. Жодного посилання про необхідність здійснити оплату усіх тридцяти сторінок запитуваного документу, відповідь не містить. В судовому засіданні ОСОБА_2 вказав, що отримавши таку відповідь, він не звертався за будь-якими розясненнями до Університетуі оплати за наступні, після десяти перших сторінок, копії не здійснив.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП, тобто порушення вимог ст.. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме : ненадання інформації.

Відповідно до ст.. 247 КУпАП, суд, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, встановивши, що в діях особи, щодо якої складено адміністративний протокол, відсутній склад правопорушення, закриває провадження про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 212-3, 247, 268, 284 КУпАП, ст. 20-21 Закону України «Про доступ до публічної інформації»,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 212-3 Кодексу України про Адміністративне Правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги до Київського районного суду м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Д.В. Невядомський