Справа № 603/311/16-п
Провадження № 3/603/98/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2016 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г. , розглянувши матеріали, що надійшли з Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, 16.10.1984р.н., який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, інвалід ІІ групи,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.06.2016 року приблизно о 04 год. 00 хв., перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вчинив насильство в сімї психологічного характеру по відношенню до своєї співжительки ОСОБА_2, що виражалось в нецензурній лайці, погрозах фізичною розправою та вигнанні з будинку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров»ю потерпілої.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ТЕ №005394 від 09.06.2016 року, згідно яких ОСОБА_1 09.06.2016 року приблизно о 04 год. 00 хв., перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вчинив насильство в сімї психологічного характеру по відношенню до своєї співжительки ОСОБА_2, що виражалось в нецензурній лайці, погрозах фізичною розправою та вигнанні з будинку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров»ю потерпілої;

- висновку інспектора Монастириського ВП Теребовлянського відділу поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_3 від 09.06.2016 року щодо перевірки повідомлення, отриманого 09.06.2016 року від ОСОБА_2;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2, ОСОБА_2Л, ОСОБА_4, ОСОБА_1 від 09.06.2016 року.

Згідно ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сім»ї» від 15.11.2001 № 2789-III, з наступними змінами та доповненнями, психологічне насильство в сім'ї - насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

За даних обставин, суд вважає, що в діях правопорушника містяться ознаки адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення насильства в сімї, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоровю потерпілого.

Вчинення даного правопорушення тягне за собою накладення адміністративного стягнення у виді громадських робіт на строк від тридцяти до сорока годин або адміністративний арешт на строк до семи діб.

У силу ч.3 ст. 30-1 КУпАП громадські роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Відповідно до ст. 32 КУпАП адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до інвалідів першої і другої груп.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з дитинства довічно, що підтверджується довідкою Міністерства охорони здоров»я України серії АВ №0376186 від 08.12.2014 року.

Частиною 1 ст. 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установленим цим Кодексом та іншими законами України. Названим Кодексом та законами України не передбачено можливості накладення на правопорушника інших адміністративних стягнень, ніж ті, що передбачені санкцією відповідної статті КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно, а також те, що санкція ч. 1 статті 173-2 КУпАП не передбачає альтернативного стягнення, крім громадських робіт та адміністративного арешту, суд приходить до переконання про необхідність визнання ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП без застосування адміністративного стягнення.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30-1, 32, ч. 1 ст. 173-2, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, без застосування адміністративного стягнення в силу ст. ст. 30-1, 32 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя: ОСОБА_5