Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/511/2016
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 червня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи провадження про притягнення до адміністративної відповідальності щодо якої закрито ОСОБА_2 її захисника - адвоката Тарасенка Р.А., іншого учасника пригоди ОСОБА_4 та його захисника - адвоката Пізняхівського Ф.М., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Тарасенка Руслана Анатолійовича на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року,

ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Як встановлено постановою судді, з урахуванням уточнень, внесених постановою від 24 березня 2016 року, 17 вересня 2015 року, о 16 годині 16 хв. по вулиці Великій Кільцевій в м. Києві водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz ML250», д.н.з. НОМЕР_3, порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме - під час виникнення небезпеки для руху, яку водій об'єктивно спроможна виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_4, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Тарасенко Р.А. подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить скасувати постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності закрити, у зв'язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, захисник Тарасенко Р.А. посилається на те, що постанова судді є незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, як вважає захисник, суддя прийняв до уваги як докази лише ті дані, які вказують на вчинення правопорушення саме ОСОБА_2, а всі інші докази, які були отримані під час судового розгляду та які спростовують вину останньої суддя відхилив, не вказавши причин та не навівши мотивів їх спростування.

Так, судом не було надано будь-якої оцінки висновку експертів за результатами проведення автотехнічного та транспортно-трасологічного експертного дослідження № 1705/1706/16-52 від 10.02.2016 року, в якому експерти дійшли висновку про відсутність підстав технічного характеру вважати дії водія ОСОБА_2 такими, що з технічної точки зору суперечили вимогам п. 12.3. ПДР України.

Разом з тим, суд прийняв до уваги інший висновок № 101 від 19.10.2015 року, згідно якому з технічної точки зору дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 12.3. ПДР України і знаходилися в причинному зв'язку з настанням ДТП, а дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 10.1. ПДР України і також знаходилися в причинному зв'язку з настанням ДТП.

Також, як зазначається в апеляційній скарзі, суд не надав належної оцінки поясненням свідка ОСОБА_6 та не сприйняв їх як доказ невинуватості ОСОБА_2 та не спростував їх, хоча і послався на них у своєму рішенні на підтвердження винуватості водія ОСОБА_4 в рамках іншого провадження.

Крім цього, посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП та дані про пошкодження автомобілів, як на докази вини ОСОБА_2, суд не врахував, що схема місця ДТП та дані про пошкодження автомобілів, з урахуванням експертного дослідження від 10.02.2016 року, свідчать про її невинуватість, а не навпаки.

Таким чином, на думку апелянта, виносячи оскаржувану постанову, суд взяв за основу висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними в них доказами.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Тарасенка Р.А., захисник ОСОБА_4 - адвокат Пізняхівський Ф.М. просить залишити її без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року - без змін.

Заслухавши пояснення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримку поданої апеляційної скарги; пояснення іншого учасника ДТП та його захисника, які заперечували проти задоволення скарги; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, приймаючи оскаржуване рішення, суддя послалась на те, що по справі зібрано достатньо доказів, підтверджуючих винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Зокрема, визнаючи той факт, що в діях ОСОБА_2 вбачається порушення вимог п. 12.3 ПДР України, суддя виходила з того, що в матеріалах справи щодо ОСОБА_2 відсутні будь-які дані про те, що в момент виїзду автомобіля «Mitsubishi Lancer» на смугу її руху, автомобіль «Mersedes-Benz», яким вона керувала, знаходився від місця зіткнення на відстані приблизно 15 метрів, а ОСОБА_2, ні в своїх первинних поясненнях, ні в поясненнях, наданих суду, не зазначала про таку відстань до автомобіля «Mitsubishi Lancer».

У зв'язку з цим, оцінюючи висновки експертів, суддя надала перевагу висновку експерта ОСОБА_7 № 101 від 19.10.2015 року, а не висновку експертів КНДІСЕ № 1705/1706/16-52 від 10.02.2016 року, мотивуючи це тим, що він відповідає фактичним обставинам ДТП, яка сталася за участю водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками не може погодитися з огляду на таке.

По-перше, відповідно до п. 12.3. ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Згідно п. 1.10. ПДР, в якому розкривається значення термінів, що наведені у цих Правилах, «небезпека для руху» це зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об'єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. «Перешкодою для руху» є нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Виходячи зі значення термінів, які наведені в п. 12.3 ПДР, а також розвитку дорожньої обстановки, напрямку руху транспортних засобів та дій водіїв, які передували ДТП, можна зробити висновок про те, що небезпека для руху автомобіля «Mersedes-Benz», яким керувала ОСОБА_2 полягала у зміні дорожньої обстановки, яка була пов'язана з появою рухомого об'єкта (автомобіля «Mitsubishi Lancer» під керуванням ОСОБА_4), який здійснюючи перестроювання з третьої в першу смугу руху, фактично перетинав смугу руху, по якій рухалась ОСОБА_2

Зважаючи на це, а також враховуючи наявність інших обставин, зокрема наявність обмеженої оглядовості для ОСОБА_2 через рух по другій полосі автомобіля «фура», що перешкоджало об'єктивному сприйняттю маневру, який здійснював ОСОБА_4, суд першої інстанції не мав достатніх підстав для висновку про те, що саме висновок експерта ОСОБА_7 № 101 від 19.10.2015 року відповідає фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, оскільки, за відсутності об'єктивних даних про відстань, яка була між транспортними засобами в момент виникнення небезпеки, висновок вказаного експерта про те, що водій автомобіля «Mersedes-Benz» ОСОБА_2 мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Mitsubishi Lancer» шляхом гальмування та що її дії знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП, не може бути визнаний таким, що спростовує пояснення ОСОБА_2 щодо обставин пригоди та є більш ґрунтовним в порівнянні з висновком експертів КНДІСЕ № 1705/1706/16-52 від 10.02.2016 року.

По-друге, визнаючи винними у даній ДТП обох водіїв, суд, з'ясовуючи характер порушень, які допустив кожен із них, не звернув уваги на те, а чи не було причиною порушення правил дорожнього руху одним водієм їх недодержання іншим, в даному випадкуОСОБА_4 і чи мала ОСОБА_2 об'єктивну можливість, з урахуванням всіх обставин зміни дорожньої обстановки, уникнути ДТП та її наслідків.

Зокрема, суд залишив поза увагою той факт, що за встановлених під час судового засідання обставин, водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_4, в порушення вимог п. 10.1 ПДР, під час перестроювання не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим створив аварійну ситуацію, яка призвела до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

При цьому, судом не було враховано також положень п. 1.4 ПДР, згідно з якими кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.

Отже, ОСОБА_2, рухаючись по крайній правій полосі руху, була вправі розраховувати на те, що будь-який інший водій, у тому числі ОСОБА_4, при здійсненні перестроювання на її смугу руху, буде дотримуватись вимог ПДР, а саме вимог п. 10.3 цих Правил, згідно яких у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

По-третє, приймаючи рішення за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 суддя, формулюючи обставини вчиненого правопорушення, допустила помилку, яка не могла бути усунута шляхом винесення додаткової постанови від 24 березня 2016 року, оскільки це було не виправлення технічної описки чи помилки, яка не стосується суті прийнятого рішення, а фактично зміна прийнятого судом рішення в частині встановлених судом обставин вчинення адміністративного правопорушення, на що суддя не мала відповідних повноважень та передбачених законом прав.

Таким чином, приймаючи до уваги наведені вище обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що незалежно від того допустила водій автомобіля «Mersedes-Benz» ОСОБА_2 порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху чи ні, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки навіть якщо припустити, що остання допустила порушення зазначеного пункту, воно не знаходиться в прямому причинному зв'язку з тими наслідками ДТП, які настали, а саме із зіткненням та пошкодженням транспортних засобів, тим більше за умови недоведеності того факту, що вона мала технічну можливість уникнути цієї пригоди.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, через необґрунтованість висновку суду про те, що по справі зібрано достатньо доказів, підтверджуючих винність ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а провадження по справі - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Напідставі викладеного, керуючисьст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката ТарасенкаР.А.задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 - скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Педенко А.М.