Справа № 192/2183/16-п
Провадження № 3/192/222/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2016 р. смт.Солоне

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Омелюх В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, що народився 1987 року жовтня місяця 20 числа, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2016 року о 23 годині 40 хвилин на 467 км автодороги Бориспіль-Запоріжжя водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ номерний знак А5827 НО з ознаками алкогольного спяніння (хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок). На вимогу працівників поліції в присутності двох свідків категорично відмовився пройти у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння як на місці за допомогою алкотестеру «Драгер», так і в медичній установі, чим порушив пункт 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

До суду правопорушник ОСОБА_1, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду адміністративної справи згідно повідомлення про вручення судової повістки, не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Вина правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується письмовими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 01 травня 2016 року серії АП2 №254353, в якому зазначено особисті пояснення правопорушника, згідно яких від проходження огляду на стан алкогольного спяніння він відмовився, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, згідно яких 30 квітня 2016 року в їх присутності ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на встановлення стану спяніння як на місці за допомогою алкотестера, так і в медичному закладі.

Враховуючи вище викладене, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який вперше вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, але допустив грубе порушення Правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом від 01 травня 2016 року за ч.1 ст.130 КУпАП, ступеню його вини, суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, з урахуванням обставин, що помякшують і обтяжують відповідальність, вважаю за потрібне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, оскільки застосування інших видів покарань є недоцільним, так як він не працює, а відповідно не має доходів, а посвідчення водія ним не отримувалось.

Згідно ст.326 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

В той же час, відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Частиною ст.294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1853 цього Кодексу.

Проте, рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 30 жовтня 2014 року по справі «Швидка проти України» (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, було констатовано порушення статті 2 Протоколу №7, так як кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.

З метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, постанова про застосування адміністративного арешту не підлягає негайному виконанню, оскільки це порушуватиме право ОСОБА_1 на оскарження постанови суду про накладення на нього стягнення у виді адміністративного арешту.

Крім цього, в звязку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника на користь держави відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути судовий збір у розмірі 275 гривень 60 копійки.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 24, 32, ч.1 ст.130, 284, ч.2,3 ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 7 (сім) діб.

Строк арешту рахувати з моменту фактичного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: