АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
17.06.2016 року м. Київ
№ 33/796/699/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва Стрижко С.І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Санченка Р.Г. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, -

- за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, 09 березня 2016 року, о 08 год. 45 хв., водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом HUNDAY TUCSON, д. н. з. НОМЕР_2, в м. Києві по вул. Сікорського, 1, перед зміною напрямку руху не переконався в безпечності свого маневру і створив перешкоду зустрічному автомобілю MAZDA 3, д. н. з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до зіткнення та пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.1 та п. 10.4 ПДР України, за що передбачено відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Також з ОСОБА_3 стягнутий в дохід держави судовий збір в розмірі 275, 60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою судді, адвокат Санченко Р.Г., в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою закрити адміністративне провадження в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судом не було в повній мірі досліджено обставини скоєння даної ДТП, не було надано належної оцінки показам водія ОСОБА_3 та не допитано і не надано оцінки показам свідків.

На думку апелянта, висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають матеріалам та обставинам справи, оскільки ним було виконано вимоги п. 10.1, п. 10.4 ПДР України, а саме при виконанні повороту ліворуч ОСОБА_3 виїхав на роздільну смугу та зупинився, зайнявши при цьому відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку для того, щоб надати перевагу в русі автомобілям, які наближалися до перехрестя з правого боку від нього по зустрічній смузі руху, що знайшло своє підтвердження у поясненнях свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Що ж стосується показань другого учасника ДТП - водія ОСОБА_4, то апелянт вважає їх такими, що суперечать Правилам дорожнього руху України, та технічно неспроможними відповідно до висновку спеціаліста. Вважає, що ДТП сталася саме з вини ОСОБА_4, яка в порушення ПДР рухалась по смузі для зустрічного руху, фактично здійснюючим обгін транспортних засобів, що рухались у попутному напрямку та у заторі з невеликою швидкістю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін - учасників ДТП, захисника особи, щодо якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, - адвоката СанченкаР.Г., вивчивши матеріали даної справи, а також справи щодо ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції уважає подану апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню із скасуванням судового рішення суду першої інстанції та поверненням матеріалів адміністративної справи до органів патрульної поліції для встановлення дійсного механізму ДТП з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа), у тому числі і суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Разом з тим, орган, який склав даний протокол та суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 цих вимог не виконали та фактично не надали належної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи.

Як убачається з матеріалів справи, під час складання протоколів про адміністративне правопорушення, обидва водія не заперечували того, що зіткнення транспортних засобів сталося під час виїзду ОСОБА_3 з прибудинкової території із здійсненням повороту ліворуч та руху ОСОБА_4 по смузі для зустрічного транспорту під час об'їзду (обгону) інших автомобілів, проте кожен з водіїв вказував на свій механізм ДТП, зокрема указували на різні місця розташування транспортних засобів в момент зіткнення, на статичний або стан руху авто під керуванням ОСОБА_3

При цьому пояснення учасників ДТП, містили у собі суттєві протиріччя щодо механізму ДТП.

Так, водій ОСОБА_4, як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо неї, так і під час судового розгляду матеріалів справи відносно неї, посилаючись на положення ПДР, вказувала, що маючи право, для об'їзду перешкоди (автомобіля, який намагався заїхати на прибудинкову територію), переконавшись у відсутності транспортних засобів, що рухались по зустрічній смузі, виїхала на цю смугу, і в цей момент її автомобіль зіткнувся з автомобілем під керуванням ОСОБА_3, який виїжджав з вказаної прибудинкової території.

Водій ОСОБА_3 навпаки зазначав, що, дійсно виїжджаючи з прибудинкової території на вул. Лагерну у напрямку вул. Шамрило, для здійснення маневру лівого повороту, скориставшись тим, що автомобілі, що рухались у напрямку вул. Дегтярівській, надають йому можливість здійснити маневр, виїхав на проїзну частину та зупинився перед смугою у напрямку вул. Шамрило, щоб переконатися у відсутності транспортних засобів, що могли рухатись по тій смузі, куди він мав намір виїхати. Разом з тим, саме в цей момент відчув удар та побачив, що в його транспортний засіб врізався автомобіль під керуванням ОСОБА_4, яка, виїхавши на зустрічну смугу руху, фактично здійснювала обгін транспортних засобів, що рухались у корці з невеликою швидкістю.

Проте працівниками патрульної поліції ці обставини детально досліджені не були, і як наслідок, фактично не була визначена їх достовірність. При цьому, за поясненнями обох водіїв, за твердженнями інспектора поліції, який оформлював матеріали ДТП, через його неможливість визначитись з дійсним механізмом пригоди протоколи про адміністративне правопорушення будуть складені на обох учасників.

Більш того, як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду справи відносно ОСОБА_3, не заперечували тих обставин, що не зважаючи на те, що схема ДТП була ними підписана без будь-яких заперечень та зауважень, вона була складена працівниками поліції неточно та неповно, без зазначення напрямків руху транспортних засобів по цій вулиці, усіх необхідних відомостей щодо розмірів та особливостей проїзної частини, де сталося зіткнення, а також усіх розмірів розташування транспортних засобів відповідно до усіх узбіч дороги та смуг руху, не зафіксували факту паркування значної кількості транспортних засобів на половині смуги у напрямку вул. Дегтярівській.

Крім того, при таких суперечливих даних щодо обставин, за яких трапилася ДТП, які випливали як з пояснень водіїв, так і зі схеми пригоди, відповідні посадові особи поліції ці протиріччя фактично не усунули та дійсний механізм ДТП не встановили. До того ж, направивши в окремих провадженнях матеріали відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду на розгляд, не приєднали до них будь-які дані на підтвердження чи спростування пояснень вказаних осіб.

За таких обставин, суддя районного суду, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, проте фактично не усунувши зазначені раніше суперечності як у поясненнях учасників ДТП, так і у схемі ДТП, прийняв передчасне рішення, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині, як обґрунтовані, підлягають задоволенню із скасуванням постанови та ухваленням нової постанови.

При цьому суд апеляційної інстанції також позбавлений можливості повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати обставини, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, зокрема встановити механізм зіткнення транспортних засобів, утворення на них механічних пошкоджень та встановити особу, яка є винуватою у даному ДТП (з огляду на наявність складеного протоколу про адміністративне правопорушення і щодо другого учасника ДТП та постанову Апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2016 року, якою була скасована постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року про накладення штрафу на ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП із ухваленням нового рішення про закриття провадження у справі щодо неї на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу правопорушення), а тому приходить до висновку, що справу необхідно повернути до органів патрульної поліції для проведення додаткової перевірки, в ході якої необхідно усунути зазначені суперечності та встановити дійсний механізм зіткнення транспортних засобів, у тому числі шляхом додаткового опитування учасників ДТП та можливих свідків; додаткового огляду місця пригоди з участю водіїв та із складанням додаткової схеми ДТП; проведення при необхідності відповідних експертних досліджень, та встановити осіб, які припустилися до порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого сталося дане ДТП.

Крім того, у даному випадку, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості врахувати постанову Апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2016 року відносно ОСОБА_4, оскільки в межах справи щодо ОСОБА_3 другий учасник ДТП - ОСОБА_4 фактично змінила свої первинні пояснення, що були покладені в основу висновків Апеляційного суду м. Києва у постанові від 12 травня 2016 року, і, зокрема, не заперечувала, що автомобіль, який став перешкодою для її руху, не здійснював маневр заїзду на прибудинкову територію по вул. Сікорського, 1, а зупинився для висадки пасажирів, а тому вона об'їжджала його, а також ще декілька транспортних засобів, які рухались у корці, по зустрічній смузі руху.

Також суд апеляційної інстанції не може належним чином оцінити і представлений апелянтом висновок №64 від 23 травня 2016 року, проведений судовим експертом ОСОБА_8, оскільки, за відсутністю відповідних клопотань учасників ДТП, дослідження спеціаліста у даному випадку, яке проведено без повного дослідження матеріалів справ відносно двох водіїв, а також без додаткових пояснень ОСОБА_4, не може бути визнано належним та достатнім доказом.

До того ж, приймаючи до уваги, що на даний час відсутні беззаперечні та законні підстави як для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3, так і для притягнення його до адмінвідповідальності, суд апеляційної інстанції також позбавлений можливості у справі щодо ОСОБА_3 вирішити питання про можливу винуватість у зіткненні транспортних засобів другого учасника ДТП - ОСОБА_4, а відтак не може належним чином перевірити доводи апеляційної скарги в цій частині.

З огляду на наведене, матеріали з протоколом про адмінправопорушення щодо ОСОБА_3 необхідно повернути до Головного управління патрульної поліції в м. Києві для додаткової перевірки стосовно встановлення дійсного механізму ДТП та усунення протиріч у наданих суду доказах, після чого, за наявності для цього законних підстав, матеріал стосовно ОСОБА_3 підлягає подальшому направленню до місцевого суду для його розгляду по суті з урахуванням положень ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Санченка Р.Г., який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року щодо ОСОБА_3 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, а матеріали з протоколом про адміністративне правопорушення повернути до Головного управління патрульної поліції в м. Києві на додаткову перевірку для встановлення дійсного механізму ДТП з послідуючим направленням, за наявності для цього законних підстав, справи на новий судовий розгляд з урахуванням положень ст. 38 КУпАП.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Стрижко С.І.