Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/119/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Льон С. М.
Категорія - 172-7 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Гончар В.М., за участю ОСОБА_3, прокурора Гуземи О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді адміністративну справу за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Кіровоградської області Сідорова В.А., на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2016 року, якою щодо:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Новосамара Бобринецького району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого головою Ленінської районної у м. Кіровограді ради, зареєстрованого АДРЕСА_1

закрито провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1,ч.2 ст. 172-7 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2016 року, закрито провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що в діях ОСОБА_3 відсутня наявність конфлікту інтересів та умисел на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, відсутні відомості та докази, які б достовірно свідчили про наявність у нього особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання своїх посадових обов'язків, що свідчить про те, що ОСОБА_3 не вчиняв дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.05.2016 року, ухвалити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1,2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконна, підлягає скасуванню, оскільки в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений частинами 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Так, судом першої інстанції не було враховано те, що на підставі досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_3, будучи головою Ленінської районної у м. Кіровограді ради, приймав участь 16.12.2015 року у голосуванні за рішення № 17 «Про умови оплати праці голови Ленінської районної у м. Кіровограді ради сьомого скликання». При цьому ОСОБА_3 не повідомляв Ленінську районну у м. Кіровограді раду про наявність у нього реального чи потенціального конфлікту інтересів у розумінні та відповідно до вимог статей 1, 28 Закону та в порушення ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» також не повідомив колегіальний орган - Ленінську районну у м. Кіровограді раду про конфлікт інтересів та вчинив дії при прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши висновок прокурора, який підтримав апеляцію, ОСОБА_3, який посилаючись на надані суду заперечення на апеляцію прокурора просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, зваживши доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких підстав.

Відповідно до протоколу № 6/16 про вчинення адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією від 21 квітня 2016 року, ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене частинами 1,2 ст. 172-7 КУпАП, яке полягає у неповідомленні ним, як головою Ленінської районної у м. Кіровограді ради 7-го скликання відповідно рішення від 26.11.2015 року № 4, не пізніше наступного робочого дня Ленінську районну у м. Кіровограді раду, про наявність реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення другої сесії Ленінської районної у м. Кіровограді ради № 17 «Про умови оплати праці голови Ленінської районної у м. Кіровограді ради сьомого скликання».

Частиною 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту, а ч.2 цієї статті передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У примітці до статті вказано, що суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VII, визначено що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Суб'єктивна сторона правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно із вимогами ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що станом на 16 грудня 2016 року ОСОБА_3 перебував на посаді голови Ленінської районної у м. Кіровограді ради 7-го скликання, згідно рішення від 26.11.2015 року № 4.

16.12.2015 року ОСОБА_3 реалізуючи повноваження районної ради розглядав питання, приймав управлінські рішення в тому числі і при прийнятті рішення другої сесії Ленінської районної у м. Кіровограді ради № 17 «Про умови оплати праці голови Ленінської районної у м. Кіровограді ради сьомого скликання», відповідно до якого йому встановлено щомісячні надбавку, премію, матеріальну допомогу, допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що відсутні дані які б з достовірністю свідчили про об'єктивні та суб'єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_3 та його службовими повноваженнями, як голови Ленінської районної у м. Кіровограді ради, відсутні відомості, які б вказували в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилось.

Також, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не встановлено того, що неповідомлення ОСОБА_3 у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів вчинене ним умисно, коли він усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків. Отже, відсутня суб'єктивна сторона даного правопорушення, яка є обов'язковою складовою будь-якого правопорушення.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять і прокурором в судовому засіданні не представлено будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про спричинення чи настання можливості спричинення безпосередньо ОСОБА_3 шкоди чи порушення інтересів держави, громади або окремої особи, або ж наявність у нього особистого корисливого інтересу.

Також суд вірно зазначив про відсутність в матеріалах справи об'єктивних даних, які б достовірно свідчили про спонукання ОСОБА_3 депутатів Ленінської районної у м. Кіровограді ради до голосування за рішення на його користь. Також у даній справі не доведено, що колегіальні рішення, які були прийняті на пленарних засіданнях сесії Ленінської районної у м. Кіровограді ради сьомого скликання, в тому числі і рішення № 17, в голосуванні за які брав участь і ОСОБА_3 - є незаконними та у зв'язку з їх прийняттям у ОСОБА_3 був реальний конфлікт інтересів, поняття якого визначено ст.1 Закону України від 14.10.2014р № 1700-У11 «Про запобігання корупції».

За таких обставин, на переконання суду в діях ОСОБА_3 відсутня наявність реального конфлікту інтересів, останній не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП. У матеріалах справи відсутні достовірні відомості та докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_3 особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання ним своїх посадових обов'язків.

На підставі викладеного суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 не вчинив дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Отже висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,ч.2 ст. 172-7 КУпАП, є правильним.

Враховуючи зазначене доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, є правильним, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Кіровоградської області Сідорова В.А. залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2016 року стосовно ОСОБА_3 - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Гончар В.М.