Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/74/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Отян О. В. Категорія - 172-7 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 року м. Кіровоград

Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Іванов Д.Л.,за участю прокурора Сідорова В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою прокурора Олександрівського відділу Знам'янської місцевої прокуратури Кіровоградської області Зелінської К.І. на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2016 року в справі про притягнення:

ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку с. Гаївка Добровеличківського району Кіровоградської області,з неповною вищою освітою, сільського голови Михайлівської сільської ради Олександрівського району, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, оформленого 15 квітня 2016 року оперуповноваженим 1 сектору ВБКОЗ УСБУ в Кіровоградській області Бабічем Г.В., ОСОБА_4 поставлено за провину те, що вона будучи сільським головою Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області - суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, на засіданні 2 сесії 7-го скликання Михайлівської сільської ради, яке відбулось 27 листопада 2015 року, при прийняття рішення № 9 «Про упорядкування умов оплати праці сільського голови» в порушення п.п. 1, 2 ч.1 ст. 28 та ч.2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості уникнення конфлікту інтересів, а також не повідомила колегіальний орган про конфлікт інтересів.

Постановою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2016 року провадження в даній адміністративній справі стосовно ОСОБА_4 закрито, у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь в розгляді справи місцевим судом просить скасувати вищевказану постанову як незаконну та необґрунтовану, прийняти нову, згідно якій ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, та накласти на неї стягнення у межах санкції вказаної статті, вказуючи на необ'єктивність та неповноту у з'ясуванні судом фактичних обставин цієї справи та дослідженні доказів, що призвелодо передчасного, необґрунтованого та неправильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 складу корупційного правопорушення.

Зокрема, з посиланням на положення ст.ст. 35 та 28 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» прокурор зазначає про те, що під час прийняття рішення про упорядкування умов оплати праці, на пленарному засіданні сесії Михайлівської сільської ради, яке відбулось 27 листопада 2015 року в діяльності голови цієї ради ОСОБА_4 виник конфлікт інтересів і порушення полягає у письмовому неповідомленні нею депутатів сільської ради та безпосереднього керівника про його наявність.

В судове засідання ОСОБА_4не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про, що свідчить зворотне поштове повідомлення, яке долучено до матеріалів справи.

В даному випадку суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу прокурора по суті в межах доводів скарги (ч.4 ст. 294 КУпАП).

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей;

Неправомірна вигода - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організація.

Під реальним конфліктом інтересів розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно диспозиції ст. 172-7 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Як вбачається з рішення № 1 засідання 1 сесії 7 скликання Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області - ОСОБА_4 обрана головою цієї сільської ради ( а.с. 17), а тому на 2 сесії, яка відбулась 27 листопада 2015 року, депутатами сільської ради прийнято рішення № 9 про упорядкування умов оплати праці сільського голови.

В даному випадку, фактичні обставини цієї справи, які ніким не оспорюються свідчать про те, що посадовий оклад сільського голови ОСОБА_4, надбавка за ранг, вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення, преміювання до державних та професійних свят, відповідно до ст.ст. 94 та 98 КЗпПта ст. 2. Закону України «Про оплату праці» входить до структури заробітної плати, нарахування та виплата якої регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 та ст. ст. 43 45 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Виконання ОСОБА_4 обов'язків сільського голови Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської по суті виключає наявність в її діях ознак умисного, корисливого, корупційного правопорушення, а тому доводи прокурора про невжиття ОСОБА_4 заходів для вирішення конфлікту інтересів є безпідставними.

Відтак, прокурором не доведено і матеріали справи не містять конкретних даних про наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_4 та її службовими повноваженнями під час прийняття депутатами сільської ради рішення про упорядкування умов оплати праці сільського голови, в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилось, якщо отримання заробітної плати за виконану роботу являється правом ОСОБА_4, яке гарантується трудовим законодавством та Конституцією України.

Матеріали справи не містять і прокурором не представлено будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про спричинення чи настання можливості спричинення безпосередньо ОСОБА_4 шкоди чи порушення інтересів держави, громади або окремої особи, або ж наявність у неї особистого корисливого інтересу, або будь-який вплив ОСОБА_4 на депутатів до голосування з метою отримання неправомірної вигоди ( завищений посадовий оклад, надбавки і т.і.).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку, висновок судді районного суду про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, відповідно до положень ст.ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин справи і являється правильним, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування законного та обґрунтованого рішення судді районного суду, апеляційний суд не вбачає.

Крім того слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному ч.2 ст.294 КУпАП (в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Прокурора як суб'єкта оскарження було виключено із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП Законом України № 1697-VII від 14.10.2014 (підпункт 2 пункту 5 розділу ХІІ), які набрали чинності 26.10.2014.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 8 грудня 2015 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, та встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

З огляду на загальні засади судочинства, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Зокрема, така позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06).

Таким чином, право прокурора на апеляційне оскарження рішень районних суддів, в тому числі в справах про корупційні правопорушення на законодавчому рівні не визначено та процесуально не врегульовано, що є також однією з підстав для відмови прокурору в задоволенні даної апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Олександрівського відділу Знам'янської місцевої прокуратури Кіровоградської області Зелінської К.І. - залишити без задоволення.

Постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2016 року про закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Д.Л. Іванов