АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/231/16 Головуючий у першій інстанції: Гончаренко В.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справахАпеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_3 та його захисника-адвоката Машкевич О.В., ОСОБА_5 та його представника-адвоката Ільїна О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі трьохсот сорока гривень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі трьохсот сорока гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 18 лютого 2016 року о 13 годині 10 хвилини, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д/н НОМЕР_1, під час руху в районі е/о № 123/85 по Бульвару Слави в м. Дніпропетровську, при виникненні перешкоди своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки та перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним, в наслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом «Тойота», д/н НОМЕР_2, під кернуванням водія ОСОБА_5, що слідував попереду та виконував маневр попороту ліворуч. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнав пасажир ОСОБА_7

Не погоджуючись в з висновками суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду не мотивована, судом не було зазначено жодного доказу на підставі чого визнав його винним та обрав саме адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

При цьому апелянт зазначає, що судом не було взято до уваги того факту, що саме водій ОСОБА_5 створив аварійну ситуацію. Вважає, що в його діях не має порушень п.п. 10.1 та 12.3. Правил дорожнього руху, оскільки він напрямку руху не змінював та зробив все, щоб зупинити свій автомобіль та уникнути ДТП.

Також зазначає, що суд не взяв до уваги відеозапис, який він надав, безпідставно не врахував пояснення свідка ОСОБА_8

Апелянт вказує, що саме водій ОСОБА_5 показавши показчик повороту вправо, наблизився до правого узбіччя, а коли він вирішив іти на випередження, водій Тойота прямо від правого узбіччя, не включивши попереджувальний сигнал, почав виконувати розворот, здійснюючи маневр вліво, перетинаючи смугу руху, по якій він рухався, що категорично заборонено робити.

Крім того апелянт вважає, що працівники поліції ставилися до нього упереджено скориставшись його та свідка ОСОБА_7. стресовим станом після ДТП та склавши після цього на нього протокол. Крім того саме вони не внесли в протокол дані про наявність на місці ДТП подвійної суцільної смуги, не хотіли долучати до матеріалу відеозапис, який він зняв після ДТП.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та захисник-адвокат Машкевич О.В. підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу ОСОБА_3, підтвердили викладені в ній доводи та просили її задовольнити.

В свою чергу ОСОБА_5 та його представник-адвокат Ільїн О.М. вважали, що рішення суду першої інстанції є законним та просили його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задовольню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконанні в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, та є законним.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи та були досліджені в суді, в їх сукупності.

Так в судовому засіданні в суді першої інстанції були допитані правопорушник ОСОБА_3, потерпілий ОСОБА_5, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9, були дослідженні матеріали справи, яким було надано належну оцінкута після чого, враховуючи всі докази отримані в сукупності, судом було прийняте правильне рішення.

Водій ОСОБА_3, пояснив, що 18 лютого 2016 року о 13 годині 10 хвилин він рухався на автомобілі «ВАЗ» по Бульвару Слави в м. Дніпропетровську зі швидкістю 50 км/год, в процесі руху попереду нього рухався інший автомобіль «Тойота», який показавши поворот направо, прийняв правіше, через що він вирішив об'їхати його з лівої сторони, однак раптово автомобіль «Тойота», не включивши відповідний сигнал повороту наліво, почав свій маневр різко розвертаючись в протилежному напрямку. Він спробував уникнути зіткнення, у зв'язку з чим почав екстрено гальмувати та намагатись вивернути на свою полосу руху, однак його автомобіль вже знаходився в некерованому стані через відповідні погодні умови і в такому стані відбулось зіткнення з транспортним засобом «Тойота».

Потерпілий ОСОБА_5, щодо обставин даної дорожньо-транспортної пригоди суду пояснив, що він рухався по Бульвару Слави в сторону ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську в лівій крайні полосі та дійсно хотів розвернутися в протилежному напрямку, оскільки будь-якої забороняючої дорожньої розмітки для цього не було, у зв'язку з чим він заздалегідь включив лівий поворот, переконався в тому, що автомобілів попереду та позаду немає, після чого почав розвертатися і в цей час почув удар завданий автомобілем «ВАЗ», який слідував до зіткнення позаду нього та знаходився до моменту початку його маневру на достатній відстані, десь до 100 м. Вважав, що останній рухався на великій швидкості, набагато більшій ніж 50 км/год, а тому і відбулось зіткнення їх автомобілів. Потерпілий стверджував, що повороту вправо він не показував, бо не було необхідності, оскільки йому потрібно було здійснити поворот вліво.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що він рухався в якості пасажира в автомобілі «ВАЗ» на передньому сидінні. Попереду, в попутному напрямку, на відстані близько 200 м., рухався автомобіль «Тойота», швидкість якого була більш повільнішою ніж рухались вони, точніше, десь близько 50 км/год. Коли відстань між транспортними засобами скоротилась десь до 50-60 м., водій автомобіля «Тойота», без будь-яких на то явних підстав та включення відповідних світових покажчиків, прийняв правіше, після чого різко почав розвертатись та виїхав на їх полосу дороги, в результаті чого відбулось ДТП, в якій йому було завдано тілесних ушкоджень. Водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_3 намагався загальмувати та уникнути зіткнення, однак цьому перешкодили погані погодні умови та волога проїзна частина.

Свідок ОСОБА_9, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив, що був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, коли йшов по Бульвару слави зі сторони ж/м Тополь в напрямку ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську, зокрема повз нього проїхав автомобіль «Тойота», який включив лівий поворот та почав зупинятись в лівій крайній полосі руху для виконання розвороту, відразу після цього, десь близько через 5-10 секунд, проїхав автомобіль «ВАЗ» на дуже великій швидкості, він почув гучний звук гальмування цього транспортного засобу, після чого відбулось зіткнення з боковою частиною автомобіля «Тойота», який вже знаходився в стані розвороту на зустрічній полосі дороги.

З письмових пояснень ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вбачається, що вони аналогічними тим, які вони надали в суді першої інстанції.(а.с.18-20,22)

Судом першої інстанції було опитано вищевказаних осіб та було надано належну оцінку їхнім поясненням.

Крім того провина ОСОБА_3була підтвердженаіншими письмовими доказами по справі, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП.(а.с.1);

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.02.2016 року та доданою до нього схемою місця ДТП та фотознімками(а.с.4-14). З яких вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася на зустрічній смузі руху, гальмівний шлях розпочато також на зустрічній смузі руху, вбачається, що удар відбувся передньою частиною автомобіля «ВАЗ» у ліві задні двері автомобіля «Тойота». Даний протокол та схему було підписано учасниками пригоди без будь яких зауважень.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що вони є необґрунтованими, були предметом перевірки в суді 1 інстанції та не підтверджені.

В судовому засіданні були спростовані покази ОСОБА_3 щодо швидкості його руху в 50 км/год, його показами письмовими, які він давав слідчому безпосередньо після ДТП та зазначав, що швидкість його руху була 60-70 км/год, а також показами свідка ОСОБА_7, який також вказував, що рухалися вони з ОСОБА_3 зі швидкістю до 70 км/год. Крім того, вказані твердження спростовуються схемою ДТП, відповідно до якої гальмівний шлях автомобіля ОСОБА_3 до місця зіткнення складає 21, 4 метри.

Твердження правопорушника про те, що потерпілий ОСОБА_5 включав показчик повороту вправо, не підтверджуються доказами отриманими в судовому засіданні, навіть показами свідків зі сторони захисту ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.20, 21). Сам ОСОБА_3 даючи пояснення інспектору після ДТП, вказаного факту не зазначав (а.с.19), а з'явилися дані покази вже в суді.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_8., оскільки вони протирічать доказам, отриманим в судовому засіданні, зокрема показам потерпілого, свідка ОСОБА_9 За клопотанням правопорушника вказаний свідок викликалася до суду, але не з'явилася, стороною захисту явка свідка також не була забезпечена.

Судом першої інстанції обґрунтовано залишено без задоволення клопотання сторін про виклик інспектора ОСОБА_10. для допиту в якості свідка, оскільки інспектор лише складав протокол про адміністративне правопорушення і свідком подій ДТП не був, отже пояснити по обставинам яким чином сталося зіткнення, не може. Неповноти судового розгляду в зв'язку з цим не допущено, оскільки у суду було достатньо доказів для прийняття законного рішення.

Доводи ж правопорушника про фальсифікацію протоколу та його письмових пояснень, є голослівними і за наявності бажання заявника можуть бути предметом перевірки, але в іншому провадженні.

Протоколом огляду наявним у справі, спростовуються покази правопорушника та свідка ОСОБА_7 про те, що вдень події були погані погодні умови та волога проїзна частина, оскільки слідчим зафіксовано було, що в день подій була ясна погода, без опадів, стан покриття на дорозі сухий і чистий, будь-яка дорожня розмітка відсутня, в тому числі і подвійна суцільна смуга, про наявність якої наполягав ОСОБА_3 Дані зафіксовані слідчим в протоколі підтверджуються показами інших свідків та фото-матеріалами.

Твердження ОСОБА_3 про те, що перед поворотом вліво, потерпілий не включав показчик повороту вліво, спростовані показами свідка ОСОБА_9, допитаного в суді.

Отже, дослідивши всі вищезазначені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відеозапис, який було додано до матеріалів справи не є доказом не винуватості ОСОБА_3, оскільки відео було знято вже після дорожньо-транспортної пригоди та самої події на ньому не зафіксовано.

Не заслуговують на увагу і доводи щодо несправедливого накладення адміністративного стягнення, оскільки суд наклав його в межах санкції ст. 124 КУпАП при цьому у вигляді штрафу з метою виховання особи в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

В зв'язку з чим на думку суду апеляційної інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постановуЖовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі трьохсот сорока гривень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун