АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/352/16-п, Провадження №33/790/334/16 Головуючий 1 інстанції: Ференчук О.В.
Категорія: ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м.Харків

Суддя Апеляційного суду Харківської області Остапчик С.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, з секретарем Рогожинським П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м.Харкові, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В :

22 лютого 2016 року постановою судді Московського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

27 квітня 2016 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову судді Московського районного суду м.Харкова, просив її скасувати і закрити провадження у справі, мотивуючи тим, що суд порушив вимоги закону розглянувши справу у його відсутності, а при призначенні стягнення не врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також обставини що пом'якшують стягнення за вчинене правопорушення.

Апелянт просив також поновити пропущений строк апеляційного оскарження, мотивуючи тим, що він не брав участі у розгляді справи, а копію постанови судді отримав лише 18 квітня 2016 року.

Вислухавши доводи апелянта ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови районного суду підлягає задоволенню, оскільки зазначені апелянтом причини пропуску процесуального строку визнаються поважними.

Відповідно до вимог п.п.2.5,2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами у стані алкогольного и іншого сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння тягне за собою накладення на водіїв штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавленням права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від 7 до 10 діб.

З матеріалів справи вбачається, що 3 січня 2016 року поліцейським 4 батальйону 5 УПП роти у м.Харкові, ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення АП2 №474035, в якому зазначено, що 3 січня 2016 року о 22 годині 15 хвилин ОСОБА_1 у м.Харкові по вулиці Блюхера біля будинку №25 керував автомобілем "ДЕУ" державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер 6810» у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

До протоколу про адміністративне правопорушення додані результати проходження водієм ОСОБА_1 алкотесту на приладі "Драгер", а також письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили факти, викладені в протоколі.

Проаналізувавши перелічені обставини, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого правопорушення та відомостей про особу правопорушника, наклав на нього адміністративне стягнення, що відповідає вимогам ст.ст.1,23 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Воно є справедливим і достатнім для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги зазначені висновки не спростовують. Матеріали судового провадження містять довідку про те, що Московський районний суд м.Харкова за допомогою SМS-повідомлення заздалегідь повідомив ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин підстав для скасування постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2016 року не вбачається.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк апеляційного оскарження ОСОБА_1 постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки залишити без змін

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Остапчик С.В.