АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/251/2016 Постанова винесена суддею Шестаковська Л.П.
Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши за участю ОСОБА_3 матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає по виду на тимчасове проживання в АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Як зазначено в постанові ОСОБА_3, 07 листопада 2015 року о 22 год. 20 хв., керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Мате Залки 12/3 в м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від запропонованого працівником патрульної служби проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння водій ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на невідповідність постанови суду вимогам закону, оскільки при розгляді справи судом першої інстанції не були дотриманні вимоги ст. 245 КУпАП.

Зазначає, що судом першої інстанції не були взяті до уваги його доводи про те, що автомобілем він не керував, а знаходився в автомобілі, який стояв в очікуванні евакуатора (в зв'язку з пошкодженням автомобіля). А робітник патрульно-постової служби прибув на місце за викликом, коли його автомобіль знаходився вже в нерухомому стані.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до діючого законодавства, водієм вважається людина, яка керує рухомим транспортним засобом, а оскільки він тільки знаходився в автомобілі, то у патрульно-постової служби були відсутні правові підстави для складання протоколу про відмову від проходження медичного огляду.

Також, вказує, що від медичного освідування він дійсно відмовився, так як згідно ч. 3 ст. 28 Конституції України, фізична особа взагалі не може бути піддана медичному обстеженню без її згоди, тим більш що він не керував транспортним засобом.

Крім того, зазначає, що посилання в протоколі патрульної служби на те, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння є безпідставними та надуманими і жодного доказу того, що він керував автомобілем з такими ознаками у справі відсутні.

На думку апелянта пояснення свідків, які знаходяться в матеріалах справи носять бездоказовий та суперечливий характер, крім того судом дані пояснення належним чином перевірені не були.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ретельно перевіривши матеріали справи в повному обсязі та доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок судді місцевого суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у постанові обставин, є правильним.

Доказом вчинення ОСОБА_3 зазначеного адміністративного правопорушення є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою на те особою, пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, що долучені до матеріалів справи, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також пояснення в суді апеляційної інстанції інспектора патрульної служби УПС МВС України - ОСОБА_9

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що 07 листопада 2015 року він приблизно о 22 год. 30 хв. рухався на автомобілі Форд по пр. Г. Сталінграда в м. Києві в третій смузі руху. Під'їжджаючи до кругового руху по вул. М. Залки, він не знаючи дороги, не зреагував на зміну напрямку руху і здійснив виїзд на бордюр та клумбу, внаслідок чого ліве переднє колесо отримало пошкодження, що унеможливило подальший рух автомобіля. Тому, зовсім з невеликою швидкістю він з'їхав з клумби та від'їхавши декілька метрів зупинився на дорозі навпроти будинку № 12/3 по вул. М.Залки в м. Києві. Перебуваючи в салоні автомобіля для зняття стресу випив наявний в машині коньячний спирт та почав викликати евакуатор. В цей час до автомобіля під'їхав автомобіль патрульної служби і до автомобіля ОСОБА_3 підійшов патрульний інспектор, який при спілкуванні з останнім заявив про те, що ОСОБА_3 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Після цього інспектор запропонував ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння на місці, на що останній відмовився, заявивши, що після вживання спиртного автомобілем не керував, а лише сидів в салоні автомобіля, чекаючи евакуатор. Патрульний запропонував ОСОБА_3 проїхати до медичної установи для проходження огляду на стан сп'яніння. ОСОБА_3 сів до автомобіля патрульних та проїхав з ними в медичний заклад на вул. Визволителів, і перебуваючи вже в у вказаній установі, відмовився проходити огляд на стан сп'яніння, розуміючи те, що це робити не варто, адже він дійсно після того, як пошкодив автомобіль вживав коньячний спирт, і результати підтвердять наявність алкоголю. Після відмови від проходження огляду, біля медичного закладу патрульними були запрошені 2 свідки, в присутності яких ОСОБА_3 і відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції інспектор патрульної служби капрал поліції ОСОБА_9 пояснив, що конкретної дати він не пам'ятає, однак згоден з тим, що вірна дата подій зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_3

Події, пов'язані з даною особою він запам'ятав добре, адже саме такі випадки трапляються не дуже часто. Так, в день, зазначений в протоколі, в складі автопатруля разом з ОСОБА_10 патрулювали на житловому масиві Оболонь. По рації надійшло повідомлення, що на круговому русі по вул. Г. Сталінграда - вул. М.Залки в м. Києві, автомобіль виїхав на клумбу. Оскільки їх екіпаж перебував в безпосередній близькості до місця події, вони відразу ж під'їхали на місце виклику. До патрульних інспекторів підійшли свідки, які вказали на автомобіль, що був припаркований навпроти буд. 12/3 по вул. М.Залки, та особу, яка відходила від авто, як на водія, котрий до зупинки транспортного засобу керував ним. При спілкуванні інспектора патрульної служби з особою, котра назвалась ОСОБА_3, інспектор виявив у останнього ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: нестійку ходу, запах алкоголю з порожнини рота, нечітку мову, в зв'язку з чим запропонував пройти на місці огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних засобів, на що водій відмовився. Після цього, водію було запропоновано проїхати до найближчого медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння. На таку пропозицію, ОСОБА_3 сів до автомобіля патрульних, і вони проїхали до медичного закладу на вул. Визволителів, де ОСОБА_3 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду. В результаті відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, було складено протокол про адміністративне правопорушення та у свідків відібрані письмові пояснення.

ОСОБА_3 було доставлено до місцезнаходження автомобіля, де в зв'язку з тимчасовим затриманням транспортного засобу, водія не було допущено до керування транспортним засобом, було викликано евакуатор, та складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Інспектор наголосив, що дії патрульних в даній ситуації повністю відповідали як вимогам КУпАП так і вимогам інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Відповідно до п.п 1.2 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.09.2009 року № 400/666, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи МВС України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 інспектор патрульної служби зазначив наявність ознак алкогольного сп'яніння, передбаченої п. 1.3 Інструкції, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота та нечітка мова, що підтвердив патрульний інспектор і в суді апеляційної інстанції.

За наведених обставин, інспектор патрульної служби мав підстави вважати, що ОСОБА_3 перебуває з ознаками алкогольного сп'яніння та запропонувати останньому пройти огляд у встановленому законом порядку.

Проте, як вбачається з вищенаведених пояснень патрульного, а також з письмових доказів у справі, зокрема, пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, від проходження у відповідності до вимог п. 2.1 названої вище Інструкції, огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, ОСОБА_3 відмовився. Не заперечував факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів і сам ОСОБА_3

А тому, в зв'язку з незгодою ОСОБА_3 на проведення огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, працівниками патрульної служби у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, п.п. 1.2, 1.3 Інструкції № 400/666 від 9 вересня 2009 року та п.п.2-5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було запропоновано проведення огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3 в закладі охорони здоров»я. На це ОСОБА_3, як вбачається з показань самого правопорушника, так і з показань інспектора патрульної служби, спочатку погодився, сівши до автомобіля патрульних, однак, доставивши ОСОБА_3 до найближчого закладу охорони здоров'я на вул. Визволителів в м. Києві, проходити огляд на стан сп'яніння, він категорично відмовився в присутності двох свідків, чого й сам не заперечував в судовому засіданні.

Вищевикладене свідчить про порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України, адже він відмовився на вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи ОСОБА_3 про те, що він не керував транспортним засобом, а просто знаходився в салоні автомобіля, а тому у працівників патрульної служби не було законних підстав складати протокол про адміністративне правопорушення, на думку апеляційного суду є безпідставними та спростовуються сукупністю зібраних по справі доказів. Так, з пояснень в суді апеляційної інстанції капрала поліції ОСОБА_9, даних його рапорту, що міститься в матеріалах справи ( а.п. 6), письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ( а.п. 4, 5) вбачається, що працівники поліції приїхали на вул. М.Залки, 12/3 за викликом чергового з інформацією про те, що за повідомленням сторонніх осіб, по вул. М. Залки, 12/3 в м. Києві автомобіль «Форд» білого кольору пролетів через клумбу та припаркувався на дорозі біля бордюра. По приїзду на вул. М.Залки, 12/3 працівниками поліції було виявлено автомобіль «Форд» та водія вказаного автомобіля ОСОБА_3, який не заперечував того, що під час керування автомобілем, здійснив виїзд на клумбу, внаслідок чого його автомобіль отримав пошкодження.

Крім того, факт керування ОСОБА_3 автомобілем підтверджується й долученим до справи відеозаписом з відеореєстратора ОСОБА_3

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року (із змінами) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Пояснення ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції про те, що він випив коньячний спирт вже сидячи в салоні автомобіля, після його пошкодження, а тому не керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, судом апеляційної інстанції вважаються необґрунтованими та до уваги не беруться. Так, з матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції ОСОБА_3 взагалі заперечував факт вживання алкогольних напоїв, і змінив свою позицію лише в суді апеляційної інстанції. Таку зміну показань ОСОБА_3, апеляційний суд розцінює, лише як обрану позицію захисту, адже ніяких належних та допустимих доказів в частині того, що ОСОБА_3 вжив алкогольні напої вже після керування транспортним засобом, останній суду не надав.

Враховуючи все вищевикладене, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України, що в свою чергу вказує про наявність в діях ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності є законним та обґрунтованим і підстав для скасування постанови суду з закриттям провадження по справі, як про це просить в апеляційній скарзі ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал