П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12.05.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Машкаринця М.М. за участю захисника ОСОБА_1, перевіривши апеляційну скаргу заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону, подану на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року, в адміністративній справі за ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2016 року провадження в адміністративній справі за ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вказаної постанови судді суду першої інстанції та направлення адміністративної справи за ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 на новий розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Перевіривши апеляційну скаргу прокурора, заслухавши доводи захисника ОСОБА_1, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною шостою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова районного, районного у місті чи міськрайонноо суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосування заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З урахуванням наведених норм адміністративного закону, підпункту 2 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» прокурор у переліку суб'єктів, яким надано право оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не зазначений.

Таким чином, на постанову судді суду першої інстанції у адміністративній справі за ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 подано особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Разом з тим, право прокурора на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення передбачено ч.1 ст.250 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів у провадженнях по справах про адміністративне правопорушення, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.2 ст.250 Кодексу України про адміністративні правопорушення, участь прокурора у розгляді судом проваджень про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є обов'язковою.

Однак, аналізуючи зазначені норми адміністративного закону, апеляційний суд вважає, що право прокурора на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції з огляду на зміни, внесені підпунктом 2 пункту 5 Прикінцевих положень Закону, може бути реалізовано винятково у випадках, передбачених адміністративним законом, зокрема: під час здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

За інших обставин право на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду у прокурора не виникає.

Не можуть бути визнані обґрунтованими і посилання прокурора на вимоги ст.55 Конституції України, оскільки вказаною нормою Основного Закону передбачено право на судовий захист порушених прав, свобод людини і громадянина.

Будь-яких доказів того, що у даній адміністративній справі, шляхом подачі апеляційної скарги, прокурором реалізується його право на захист прав, свобод людини і громадянина, суду не надано.

Посилання прокурора на Рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 1-7/2015 за № 2рп-2015 також не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вказаним рішенням тлумачаться положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту восьмого частини третьої статті 129 Конституції України, зокрема, щодо видів постанов, які підлягають апеляційному оскарженню, однак не переліку суб'єктів, яким надано право подавати апеляційні скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 250, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, подану заступником військового прокурора Ужгородського гарнізону на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року в адміністративній справі за ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2, повернути вказаному прокурору.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М.Машкаринець