АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3791/16-пГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 33/789/49/16 Доповідач - Кунець І.М.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 р. Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області Кунець І.М., з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

потерпілого - ОСОБА_2

представника потерпілогоОСОБА_11,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 за її апеляційною скаргою на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 15 квітня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 15 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Згідно з постановою 15 січня 2016 року близько 22 год. 20 хв. на 105 км. Автодороги Івано-Франківськ-Бучач -Тернопіль ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки "HONDA CR-V", н.з. НОМЕР_1, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, погодними умовами, не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, здійснила виїзд на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення із транспортним засобом марки "Mercedes Benz", внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.2.3(б), 12.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову суду, а матеріали справи направити на дооформлення, оскільки, на її думку, вона не відповідає вимогам закону та матеріалам і обставинам справи та прийнята при неповному з'ясуванні всіх обставин. Стверджує, що судом не встановлено і не підтверджено доказами порушення нею пунктів 2.3 (б), 12.1 ПДР України.

Висновок суду про те що зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху автомобіля "ОСОБА_4 ATEGO", на думку апелянта, не відповідає дійсності, оскільки зіткнення відбулося на узбіччі за межами смуги руху. Вказане можуть підтвердити свідки , а саме пасажири , які їхали в її автомобілі (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.) працівник АЗС, яка знаходиться поблизу місця ДТП, водій евакуатора, якого викликав працівник поліції, ОСОБА_9 і інші працівники, які вскривали АК ПП її автомобіля щоб завантажити його на евакуатор та збирали рештки побитого частини автомобіля

Суд першої інстанції безпідставно відмовив в її клопотанні про виклик та допит вказаних свідків для повного і всебічного з'ясування цих обставин. Також суд не дав оцінки відсутності гальмівного шляху автомобіля "ОСОБА_4 ATEGO". Також апелянт вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги її пояснення про причини втрати керування автомобілем перед ДТП, а саме на наїзд на нерівності дорожнього покриття.

Вказане було зафіксоване на схемі наслідків ДТП, після доопрацювання матеріалів за постановою суду від 25 березня 2016 року. Вже після проведення ремонтних робіт, коли вони проводилися не встановлено, виявлено дефекти дороги, які не відповідають вимогам регламентованих документів, що стосується якості доріг. Вказане свідчить про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, але такий протокол складений не був.

Також ОСОБА_1 вважає, що працівники поліції мали перевірити наявність порушень правил дорожнього руху у діях водія ОСОБА_2 та оформити щодо нього протокол про адміністративне правопорушення.

Вказані недоліки, допущені при оформленні матеріалів, не були взяті до уваги судом при розгляді справи, внаслідок чого не було об'єктивно встановлено обставини ДТП, механізм його розвитку, а також осіб, винних у його настанні.

Також судом не враховано, що ДТП відбувалося за участю двох транспортних засобів і дії водія ОСОБА_2 є у причинному зв'язку з цим. Апелянт вважає, що в діях водія ОСОБА_2 було порушення п.1.10, 2.3(б), 121, 12.2, 12.3 ПДР України. Судом не досліджено причини ДТП з урахуванням дій обох водіїв учасників ДТП, внаслідок чого зроблено односторонній висновок про те, що саме її дії є причиною пригоди.

Зіткнення транспортних засобів відбулося на обочині дороги. А не на проїжджій частині, як вказано в протоколі.

На всі ці питання відповідь мала б бути дана експертом, але суд безпідставно відмовив їм в задоволенні клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи.

Також суд відмовив в задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи фото локальної нерівності дороги зі свіжим ремонтом, що свідчить про неповноту дослідження обставин справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка підтримала подану апеляційну скаргу і з наведених в ній мотивів просить задовольнити її, пояснила, що письмове пояснення від 15.01.2016 року, яке наявне в справі і на яке посилається суд як на доказ її вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення від її імені власноручно писала її дочка ОСОБА_5 під диктування працівника поліції ОСОБА_10, що може вона підтвердити. Після ДТП вона була в шоковому стані і жодних пояснень давати не могла, пояснення потерпілого ОСОБА_2 та думку його представника ОСОБА_11, які постанову суду вважають законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків.

Згідно диспозиції ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею наступає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, виходячи із диспозиції вказаної статті, має бути доведено, що водієм були порушені певні правила дорожнього руху, ці порушення призвели до наслідків у вигляді майнової шкоди і між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди наявний причинний зв'язок.

За змістом ст.245 КУпАП обставини кожної справи повинні бути з'ясовані своєчасно, всебічно, повно та об'єктивно.

Всебічність, повнота та об'єктивність мають на меті виключення проявів суб'єктивізму, упередженості, однобічності при провадженні, що має забезпечити встановлення й оцінку реальних фактів, які мають значення для прийняття рішення.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пленум Верховного Суду України в Постанові від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернув увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

В п.24 вказаної Постанови наголошується, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які послався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Цих вимог закону та судової практики судом першої інстанції дотримано не було.

Так, в постанові суду вказано, що ОСОБА_1 вини своєї у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала, зазначивши, що внаслідок складних погодних умов (сніг) керований нею транспортний засіб розвернуло, внаслідок чого ліва частина її автомобіля перебувала на смузі зустрічного руху, а інша більша частина на обочині не мала можливості повністю з'їхати на обочину, оскільки її не було розчищено від снігу та за нею знаходився обрив. Зазначила, що у момент ДТП її автомобіль перебував в нерухомому стані на обочині, де у неї у задню ліву частину в'їхав автомобіль марки "Мерседес Бенц".

Разом з тим, згідно з протоколом судового засідання, ОСОБА_1 також пояснювала, що дорога була нерозчищена, її автомобіль до моменту ДТП знаходився на обочині. Положення автомобіля під час ДТП не відповідає схемі ДТП, яку склав інспектор. Зіткнення автомобілів відбулися на обочині. Дорога була засніженою і не було видно де знаходиться смуга руху чи обочина.

Ці показання ОСОБА_1 залишилися поза увагою суду.

Також, в постанові стверджування ОСОБА_1 та її захисника про те що правил дорожнього руху вона не порушувала, спростовується її письмовим поясненням від 15.01.2016 року, що є некоректними, оскільки ОСОБА_1 допитувалася в судовому засіданні і в її письмовому поясненні не вказано про те, що вона визнає порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП.

Окрім того, вказане письмове пояснення власноручно написано не ОСОБА_1, а її дочкою ОСОБА_5, що вона підтвердила в суді апеляційної інстанції.

Згідно постанови суду вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення мотивується даними, які містяться в показаннях потерпілого ОСОБА_2 та працівника ДАЇ ОСОБА_10, в схемі ДТП та в протоколі огляду транспортних засобів.

Разом з тим, згідно протоколу судового засідання від 25 березня 2016 року працівник поліції ОСОБА_10 пояснював, що виїхавши на місце ДТП , не можливо було встановити місце, де зіткнулися транспортні засоби, оскільки був сильний снігопад, місце зіткнення було визначено зі слів водіїв транспортних засобів.

Отже, показання свідка ОСОБА_10 та складена ним схема ДТП наведені, на підставі пояснень водія ОСОБА_2, тобто самостійного значення доказів в цій частині вони не мають.

Щодо протоколу огляду транспортних засобів, то із встановлених в ньому даних жодним чином не випливає, де відбулося зіткнення транспортних засобів, на проїжджій частині чи на обочині дороги.

Таким чином, місце зіткнення транспортних засобів доводиться лише поясненнями водія ОСОБА_2, що є недостатнім для вирішення справи по суті.

Без перевірки всіх доводів ОСОБА_1 та її захисника, які вони заявляли в суді першої інстанції і які наводять в апеляційній скарзі, висновок суду про вину лише ОСОБА_1 в вказаному адміністративному правопорушенні є передчасним.

Згідно протоколу судового засідання від 25 березня 2016 року захисник ОСОБА_12 в судовому засіданні заявляла клопотання про виклик в судове засідання в якості свідків пасажирів, що перебували в автомобілі ОСОБА_13 на момент ДТП, в задоволенні якого було відмовлено без жодного мотивування.

Окрім того, згідно протоколу судового засідання від 15.04.2016 року ОСОБА_1 та її захисником ОСОБА_14 заявлялися клопотання про долучення до матеріалів справи фототаблиці із місця ДТП та письмове клопотання, що призначення автотехнічної експертизи, в якому мотивується необхідність її призначення і сформульовані питання, які необхідно поставити на вирішення спеціаліста, в задоволенні яких судом також було відмовлено без жодних мотивів.

Таким чином, суд першої інстанції допустив неповноту з'ясування обставин справи, усупереч положенням ст.ст.245, 280 КУпАП.

Наведене свідчить про неповноту та необґрунтованість ухваленої у справі постанови, а тому вона підлягає скасуванню.

Як видно із показань ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вони вказують різні місця зіткнення автомобілів.

При цьому, ОСОБА_2 вважає винним ОСОБА_1, а та в свою чергу вважає винним ОСОБА_2, який, на її думку, мав можливість уникнути наїзду, але не зробив цього через порушення ним Правил дорожнього руху України. Окрім того, ОСОБА_1 причиною ДТП вважає стан дорожнього покриття, за що мають нести відповідальність відповідні посадові особи дорожньої служби.

Для з'ясування всіх цих обставин необхідно було залучити спеціаліста і при необхідності призначити автотехнічну експертизу, яка мала дати відповіді на всі ці запитання, що зроблено не було.

У відповідності до підпункту 7 пункту 6 розділу VIІІ Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395 обов'язок встановлення всіх обставин скоєння ДТП покладається на уповноважену особу підрозділу патрульної поліції, на території якого сталася пригода.

Згідно підпункту 8 пункту 6 розділу VIІІ вказаної інструкції, якщо для об'єктивного розгляду матеріалів ДТП необхідно залучити експерта, уповноваженою особою підрозділу патрульної поліції у триденний строк з вчинення ДТП готується відповідний лист до регіонального підрозділу Державного науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з переліком питань, які треба з'ясувати для прийняття об'єктивного рішення у справі.

В такому випадку суду першої інстанції належало повернути матеріали на дооформлення в підрозділ поліції для з'ясування всіх обставин справи та встановлення всіх винних в цьому осіб, а не вирішувати справу по суті на підставі неповно досліджених та суперечливих доказів.

Таку практику визнав правильною Пленум Верховного Суду України в вище наведеній постанові.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи ОСОБА_1 про повернення справи на дооформлення, чим задовольняється її апеляційна скарга.

В процесі дооформлення слід ретельно перевірити всі доводи обох водіїв, об'єктивно встановити обставини ДТП і в залежності від встановленого вирішити питання про адміністративну відповідальність всіх причетних до цього осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7. 280, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Тернопільського міськрайонного суду від 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП скасувати, та прийняти нову постанову, якою матеріали даної справи направити в сектор патрульної поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області для дооформлення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Тернопільської області підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Тернопільської області І.М. Кунець