АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОСОБА_1
27.05.2016 року м. Київ
№ 33/796/483/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва Стрижко С.І., розглянувши апеляційну скаргу іншого учасника ДТП ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця м. Прилуки Чернігівської області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН: НОМЕР_1, працюючого експедитором ТОВ «Гараж-Мобайл Груп»

- за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 25.01.2016 року о 16 год. 30 хв., в м. Києві на регульованому перехресті вул. Братиславської пр-т Лісовий, керуючи автомобілем «Mersedes bens Vito», д. н. з. СВ3225АХ, в порушення вимоги п. 16.5 ПДР України, не надав дорогу автомобілю «Opel kadett», д. н. з. 33555КЕ під керуванням водія ОСОБА_2, який завершував рух через перехрестя, в результаті чого відбулося зіткнення зазначених транспортних засобів, що спричинило їх пошкодження, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124КУпАП.

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року, провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутності складу адмінправопорушення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, інший учасник ДТП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою притягти ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт зазначає, що суддя дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_3, оскільки вважає, що суд мав, в будь-якому випадку, накласти на останнього адмінстягнення за порушення п. 16.5 ПДР України, незалежно від того, чи були дії ОСОБА_2 щодо перетину перехрестя правомірними чи ні. Також апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції принципу змагальності, оскільки, закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_3, послався на відеозапис відеорестратора, який нібито останній надав у судовому засіданні, проте зазначений відеозапис у матеріалах справи відсутній, який ОСОБА_2 вважає неналежним доказом невинуватості ОСОБА_3 в порушенні ПДР України як і письмові пояснення свідка ОСОБА_4, які викликають у апелянта сумніви щодо їх достовірності з огляду на зазначення в них неправильного часу ДТП.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 міститься клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, який був пропущений з поважних причин через те, що про час та місце розгляду даної справи він не був належним чином сповіщений та не зміг прийняти участь у судовому засіданні. При цьому станом на 29.02.2016 року, коли представник ОСОБА_2 знайомився з матеріалами справи, копія судового рішення йому видана не була.

Розглянувши клопотання, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольняється.

У судових засіданнях ОСОБА_2 та його представник, підтримавши апеляційну скаргу, просили її задовольнити, вважаючи відповідно до їх остаточної позиції, що ДТП сталася з вини обох водіїв, оскільки, незважаючи на постанову судді районного суду, згідно з якою було встановлено порушення ПДР зі сторони ОСОБА_5, який за судовим рішенням виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, другий водій ОСОБА_3 також порушив правила дорожнього руху та не надав ОСОБА_2 можливість закінчити маневр перетину перехрестя.

При цьому ОСОБА_3, стверджуючи, що ДТП сталася з вини саме ОСОБА_2, що підтверджено відповідним судовим рішенням, який виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5, які підтримали викладені в апеляційній скарзі вимоги та просили про їх задоволення, пояснення ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши за апеляційною скаргою матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та додаткові відомості, що були витребувані під час апеляційного розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає її такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок судді про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП є обґрунтованим та підтверджується даними, що містились у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень та заперечень, а також поясненнях ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4

При цьому, відповідно до постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 30.03.2016 року, яка не була оскаржена та на даний час набула законної сили та є чинною, винуватим у ДТП, яка мала місце 25 січня 2016 року на перехресті вулиці Братиславської та проспекту Лісовий, в результаті якої сталося зіткнення транспортних засобів: автомобілем «Mersedes bens Vito», д. н. з. СВ3225АХ, під керуванням ОСОБА_3, та автомобілем «Opel kadett», д. н. з. 33555КЕ під керуванням водія ОСОБА_2, є останній. При цьому за вказаним судовим рішенням саме ОСОБА_2, який під час розгляду протоколу щодо нього повністю визнав себе винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, в порушення п. 8.7.3 е) ПДР виїхав на зазначене перехрестя на забороняючий сигнал світлофора.

За таких обставин, всупереч доводам апеляційної скарги, ОСОБА_2 не мав переваги в русі на перехресті, а відтак висновок судді про відсутність порушень ПДР в діях ОСОБА_3 є обґрунтованим та належно вмотивованим.

Крім того, з огляду на пояснення апелянта та його представника, судом апеляційної інстанції були витребувані відповідні дані щодо режиму роботи світлофору на вказаному перехресті та відеозапис з реєстратору, що був встановлений в автомобілі ОСОБА_3

Під час дослідження вказаних документів та відеозапису, у тому числі і з участю обох водіїв, судом апеляційної інстанції встановлено, що тривалість дії мигаючого зеленого сигналу світлофора по напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 становила 3 сек., з моменту загоряння забороняючих сигналів світлофора в цьому напрямку по напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 вже працюють дозволяючі сигнали. При цьому відповідно до відеозапису реєстратора ОСОБА_2 фактично ще в'їхав у межі перехрестя. А тому, враховуючи його пояснення, розташування його автомобіля біля світлофора, відстань по його смузі руху до початку перехрестя, довжину самого перехрестя, яке мав перетнути останній, і у суді апеляційної інстанції було достовірно встановлено, що ОСОБА_2 виїхав на перехрестя вже на забороняючий сигнал світлофора, що позбавляло його переваг перед іншими транспортними засобами відносно закінчення маневру перетину перехрестя.

Та обставина, що працівниками патрульної поліції за результатами огляду місця пригоди були складені протоколи про адміністративне правопорушення як щодо ОСОБА_2, так і відносно ОСОБА_3, будь-яким чином не доводять наявність в діях останнього порушень вимог ПДР, у тому числі і у зв'язку із тим, що стосовно однієї події, відповідні посадові особи поліції зазначили взаємовиключаючі механізми ДТП.

З огляду на наведене, усі доводи, що були зазначені в апеляційній скарзі, як такі, що не знайшли свого підтвердження ні матеріалами справи, ні будь-якими іншими додатковими даними, задоволенню не підлягають, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відтак, суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу іншого учасника ДТП ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Суддя Апеляційного суду

м. Києва С.І. Стрижко