Справа № 359/2123/16-п Головуючий у І інстанції Мельник О. О.
Провадження № 33/780/314/16 Доповідач у 2 інстанції Ященко
Категорія 138 30.05.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

« 30 » травня 2016 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді Ященко І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2016 року, якою

ОСОБА_1, 1.02.1969р.н., мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого заступником головного лікаря БЦРЛ, -

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців та стягнуто 275,60 грн. судового збору в дохід держави,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11.02.2016р. о 10 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1», рухаючись по вул. Київський Шлях в м.Бориспіль, заднім ходом, будучи неуважним, не впевнившись в безпеці руху, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2» під керуванням ОСОБА_2, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, в результаті зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважаючи, що строк на оскарження постанови не пропущений у зв»язку з тим, що він отримав копію постанови 28.04.2016р., але в разі визнання судом пропуску строку просить його поновити.

Апелянт, не оспорюючи доведеність його вини у вчиненні адміправопорушення та вірності кваліфікації його дій, просить змінити постанову в частині накладення адміністративного стягнення призначивши йому штраф.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послався на незаконність постанови та її необґрунтованість, винесеної з порушенням вимог ч.1 ст.268 КУпАП без виклику його в судове засідання, що позбавило його можливості реалізувати свої права. Також апелянт вважає призначене стягнення несправедливим, винесеним без врахування положень ст.ст.33, 34 КУпАП та вважає, що суддею не було наведено жодного доводу на підтвердження обрання стягнення у виді позбавлення права керування та не враховано помякшуючими обставинами те, що він вину визнав в повному обсязі, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні батька-інваліда І групи та матір, яка страждає на хворобу Альцгеймера, а також те, що автомобіль ним використовується у робочих цілях та позбавлення права керування ставить його у скрутне становище, що позбавить його можливості в повному обсязі здійснювати свої робочі обовязки та може призвести до втрати робочого місця та виникнення фінансових труднощів.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адмінправопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку на оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутнім 11.03.2016р. при розгляді справи в суді 1 інстанції, копію постанови отримав 28.04.2016 р., апеляційний суд визнає причину пропуску строку на оскарження поважною і вважає, що строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо він неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З постанови судді вбачається, що участі в судовому засіданні ОСОБА_1 не брав.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи є безпідставними.

Так, з протоколу про адмінправопорушення від 11.02.2016р. вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про дату і місце розгляду справи судом 1 інстанції, про що свідчить його підпис.

За таких обставин, доводи про порушення вимог ст.268 КУпАП є необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується, крім його пояснень в яких він визнав свою вину, також: протоколом про адміністративне правопорушення від 11.02.2016р. серії АП1 №944985 /а.с.2/, схемою до протоколу /а.с.3/, поясненнями ОСОБА_2В./а.с.4/, іншими наявними у справі доказами.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст.124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до вимог ст.ст.23,33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з постанови, при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддею в повній мірі не дотримано вказаних вимог закону.

Так, при накладенні стягнення, суддею враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника без зазначення, що саме враховується.

Разом з тим, позбавляючи ОСОБА_1 прав керування транспортними засобами, суддею не враховані всі обставини, які впливають на призначення стягнення.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення, вперше притягується до адміністративної відповідальності, характер скоєного правопорушення, наслідки, що настали у вигляді незначних механічних пошкоджень автомобілів, те, що він позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні батька - інваліда першої групи та матір, яка страждає на хворобу Альцгеймера, а також те, що автомобіль правопорушником використовується у робочих цілях та позбавлення права керування ставить його у скрутне становище, що позбавить його можливості в повному обсязі здійснювати свої робочі обовязки та може призвести до втрати робочого місця і виникнення фінансових труднощів, апеляційний суд вважає призначене судом І інстанції стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення внаслідок його суворості.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів вважає за можливе змінити постанову судді в частині накладеного стягнення з позбавлення права керувати транспортними засобами на штраф в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі наведеного і керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити строк на оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року щодо ОСОБА_1.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року щодо ОСОБА_1 в частині накладеного стягнення змінити на штраф в сумі 340 грн.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ________________