Справа № 750/3518/16-п Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/795/101/2016
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року місто Чернігів

апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Козака В.І.,

за участю особи, притягнутої до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 275 грн. 60 коп.

Як встановив суд, 24.03.2016 року, ОСОБА_1, у м. Чернігові, по вулиці Захисників України, 13, керував транспортним засобом «ДеоЛанос», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, апелянт просив змінити рішення суду в частині призначеного виду адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортним засобом на штраф. Зокрема вважає, що місцевий суд при призначенні йому виду стягнення не в повній мірі врахував всі помякшуючі обставини, а доводи, щодо доведеності його вини є необґрунтованими. Звертає увагу на те, що судом в основу рішення був покладений рапорт інспектора роти №4 БУПП в м. Чернігові ОСОБА_2, в якому, на його думку, остання вигадала та розписала порушення цілого ряду адміністративних правопорушень. Крім того, суд не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 Вказує, що покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 не можна брати до уваги, оскільки вони зявилися після того, як вже був складений протокол про адміністративне правопорушення, що свідчить про упередженість та зацікавленість інспектора Чернявської А.О. у складанні відносно нього протоколу. Акцентує увагу на те, що суд при призначенні виду та міри стягнення не врахував того, що він хоч і неофіційно, але працює водієм таксі на орендованій машині в м. Києві, а позбавлення його права керування транспортним засобом позбавить його заробітку, що фактично поставить родину в скрутне матеріальне становище.

В подальшому ОСОБА_1 змінив апеляційні вимоги і просив закрити провадження, але в подальшому відмовився від цієї вимоги і просив задовольнити першу апеляційну скаргу.

Заслухавши особу, притягнуту до адміністративної відповідальності, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7, з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1М відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та дачі пояснень по суті справи; рапортом працівника інспектора роти №4 БУПП в м. Чернігові ДПП ОСОБА_2; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного спяніння від 24.03.2016 року №326, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1, котре полягає в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Незважаючи на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що свідчить про невиконання вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП при оформленні матеріалів за фактом керування транспортним засобом особи у стані алкогольного спяніння.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає надуманими доводи апеляційної скарги щодо упередженості чи допущенням інспектором роти №4 БУПП в м. Чернігові ДПП ОСОБА_2 порушень вимог чинного законодавства при оформленні матеріалів за фактом порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про звернення останнього до компетентних органів з приводу будь-яких порушень.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

За змістом ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується зокрема на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Застосувавши до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, місцевий суд не врахував особу порушника, його вік, те, що до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, зі слів, не офіційно працює водієм таксі на орендованому автомобілі в м. Києві, що на даний час є його єдиним доходом, який йому необхідний для утримання родини.

За таких обставин, при розгляді справи судом першої інстанції не були дотримані вимоги ст. 33 КУпАП, що в свою чергу тягне за собою зміну постанови місцевого суду в частині накладення адміністративного стягнення.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у мінімальній межі санкції, яка передбачена частиною статті за дане правопорушення, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2016 року щодо ОСОБА_1- змінити в частині накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень.

В іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2016 року, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8