Справа № 163/620/16-п
Провадження №3/163/445/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2,

захисника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши, направлені Волинською митницею ДФС, матеріали справи за протоколом №0294/20500/2016 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1, закордонний паспорт серії ЕР №644696, виданий 09.01.2013 року органом 0710, -

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про порушення митних правил №0294/20500/2016 від 10.02.2016 року ОСОБА_2 ставиться у провину те, що він 19.11.2015 року приблизно о 13 год. 57 хв., слідуючи з України в ОСОБА_4 через митний пост Ягодин Волинської митниці ДФС смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор», в якості водія автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю, у спосіб, що утруднює виявлення, перемістити через митний кордон України дорогоцінне каміння органогенного утворення бурштин (різновид сукциніту), в стані сировини, вагою (нетто) 4959,48 грам, вартістю 558474,08 грн., яке знаходилось в чохлові заднього сидіння та було виявлене під час митного огляду даного транспортного засобу в оглядовому боксі.

За викладених обставин, дії ОСОБА_2 органом доходів і зборів кваліфіковано за ознаками ч.1 ст.483 МК України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що знайомий дав йому для перевезення в ОСОБА_4 каміння, яке, як повідомив останній, ніякої цінності не має, за що отримав від нього 150 доларів США на дорогу - для заправки автомобіля пальним, при цьому зазначений знайомий дане каміння мав забрати уже в ОСОБА_4. Каміння знаходилось в пакеті, який він помістив в органайзер (карман), що під заднім пасажирським сидінням, однак його він не приховував, оскільки органайзер має блискавку, яка закритою не була, та під час проведення митного огляду, коли інспектор митниці відкрив двері автомобіля, пакет з вмістом каміння було добре видно, при цьому, на запитання інспектора митниці, він особисто повідомив про вміст пакету. Митники пообіцяли йому, що автомобіль забирати не будуть, однак будь-яких прав йому не розяснювали, тому, не розуміючи подій, що відбувалися з ним, для написання пояснень звернувся до інспектора митниці за допомогою та пояснення фактично писав під диктовку останнього. Заперечуючи факт приховування переміщуваного ним каміння, просив суд провадження у справі закрити, а вилучений у нього товар повернути, оскільки про його переміщення через митний кордон України він заявив інспектору митниці в усному порядку.

Захисник особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_3 вказав на відсутність в діях його довірителя обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а саме, дій, спрямованих на приховування переміщуваного ним каміння, та вважає, що даний факт не доведений зібраними у справі доказами. Зокрема, в акті огляду не зазначено місця, де саме виявлено каміння, не вказано, що під час огляду проводилось фотографування, свідки не залучались та не відображено того факту, що чохол, який містить блискавку, був відкритим. Крім цього, працівники митниці безпосередньо не зясовували у ОСОБА_2, який саме товар він переміщує та чи має він приховані предмети. Зауважив, що під час провадження справи органом доходів і зборів допущено ряд процесуальних порушень, зокрема, права, передбачені чинним законодавством, його підзахисному не розяснювались, протокол та постанова про відібрання зразків каміння не виносились, хто саме здійснював такий відбір не зрозуміло, сам протокол про порушення митних правил складений у відсутності ОСОБА_2, а його виклик на Волинську митницю ДФС мав місце уже після складання протоколу, наявні у справі фото-таблиці не завірені і не підписані та їх походження невідоме, при цьому, зафіксоване на даних фото-таблицях маркування ваги не відповідає тому, що вказане в акті зважування. Сукупність зазначених порушень вказує на неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, а в силу ст.62 Конституції України, всякого роду сумніви у справі трактуються на користь правопорушника. Також вказав, що наявна у справі експертиза містить висновок, згідно якого, вилучене каміння має високу якість, однак повторно проведена експертиза говорить про те, що серед вилученого каміння є каміння, як високої якості, так і середньої та низької, та в дійсності воно має значно нижчу вартість. За встановлених у справі в ході судового розгляду обставин, вважає, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, не доведена, оскільки органом доходів і зборів не розкрито її обєктивної сторони, а саме, факту приховування товару, так як у жодному зібраному у справі документі не зафіксовано ознак, характерних для приховування у спосіб, що утруднює виявлення. Крім цього вказав, що дії його підзахисного не мають умисного характеру, а протилежного у справі не доведено, у звязку із чим просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу даного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника, показання свідка, позицію представника Волинської митниці ДФС та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи, а саме, протоколу про порушення митних правил №0294/20500/2016 від 10.02.2016 року, контрольного талона для проходження митного контролю по «зеленому коридору», службової записки головного державного інспектора УАР та ПМП Волинської митниці ДФС ОСОБА_5 від 10.02.2016 року, встановлено, що ОСОБА_2 19.11.2015 року приблизно о 13 год. 57 хв. слідував через митний кордон України, через митний пост Ягодин Волинської митниці ДФС смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор», в якості водія автомобіля марки «Renault Kangoo», р.н.з. АА0863ОТ (а.с.1-3, 5, 32).

Як вбачається з акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205020101/2015/000367Е від 19.11.2015 року, митний огляд транспортного засобу марки «Renault Kangoo», р.н.з. АА0863ОТ, проводили головні державні інспектори УАР та ПМП Волинської митниці ДФС ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.6).

З даного акту слідує, що під час проведення митного огляду вказаного транспортного засобу було виявлено приховане від митного контролю каміння жовто-коричневого кольору, загальною вагою 5000 г, ззовні схоже на бурштин, яке знаходилось в чохлові заднього сидіння.

З приводу проведеного митного огляду автомобіля, допитаний в якості свідка головний державний інспектор УБ з МП Волинської митниці ДФС ОСОБА_5 суду показав, що автомобіль марки «Renault Kangoo», р.н.з. АА0863ОТ, та громадянин ОСОБА_2 на Волинській митниці ДФС перебували на контролі, оскільки, за місяць до даного факту на польській митниці у цьому ж автомобілі було виявлено близько 30 кг. бурштину. Після того, як вказаний транспортний засіб заїхав на смугу митного контролю «зелений коридор», він провів усне опитування водія ОСОБА_2, на що останній повідомив про відсутність у нього товару, у звязку із чим даний автомобіль було переведено на смугу митного контролю «червоний коридор». В ході проведення поглибленого огляду, першочергово було оглянуто салон автомобіля, у якому будь-яких сторонніх предметів (товару) виявлено не було, після чого вони відкрили для огляду капот автомобіля, однак у цей момент ОСОБА_2 особисто добровільно заявив, що в салоні автомобіля переміщує бурштин вагою 5 кг. та показав місце його знаходження. Оглянувши зазначене місце, було встановлено, що це каміння бурштину, яке знаходилось у двох чорних поліетиленових пакетах, поміщених під заднє сидіння, під дошкою з фанери, в чохлі. При цьому, ззовні візуально зазначених пакетів з бурштином видно не було, а для їх виявлення необхідно було підняти сидіння та зняти з нього чохол, однак, чи була на даному чохлі блискавка, він не памятає. Вказав, що під час проведення митного огляду він проводив фотографування, однак виключно для себе (про всяк випадок), а в акті огляду не проставив відповідної відмітки помилково, як і помилково вказав в акті зважування невірні відомості щодо маркування ваги, при цьому, актів уточнень не складав. Щодо відібрання у ОСОБА_2 письмових пояснень, показав, що останній пояснення писав добровільно, будь-яких вказівок він йому не давав та психологічного тиску не чинив, як і не зазначав про те, що автомобіль буде вилучатись, оскільки тайників у ньому виявлено не було.

Висновком №152 від 07.12.2015 року Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС, стверджено, що надані на дослідження зразки «необроблене каміння жовто-коричневого кольору, різної форми та різного розміру, за зовнішніми ознаками схоже на бурштин, вагою брутто 5000 г.» є дорогоцінним камінням органогенного утворення бурштин (різновид сукциніту), в стані сировини, вагою нетто 4959,48 г., вартістю 558474,08 грн., що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 19.11.2015 року (100 євро = 2550,6230 грн.) становить 21895,59 євро (а.с.23-27).

Відповідно до ч.2 ст.373 МК України, порядок вивезення (пересилання) громадянами за межі митної території України дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам'ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 448 "Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам'ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження" встановлено, що вивезення (пересилання) за межі митної території України дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам'ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них з метою їх відчуження здійснюється у разі, коли сумарна фактурна вартість дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та виробів з них: не перевищує суму, еквівалентну 10000 євро (крім заборонених до вивезення за межі митної території України), шляхом вчинення дій, усного або за бажанням власника таких товарів чи на вимогу посадової особи митного органу письмового декларування; перевищує суму, еквівалентну 10000 євро (крім дорогоцінних металів, заборонених до вивезення за межі митної території України, та особистих речей), - на умовах поміщення товарів у митний режим експорту.

Аналізуючи зібрані та досліджені у справі докази в розрізі норм чинного законодавства України, суд виходить з наступного.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об'єктивних і суб'єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст.483 МК України передбачено, що відповідальність за даною нормою настає за переміщення або вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, …

Таким чином, основним безпосереднім об'єктом зазначеного порушення митних правил є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об'єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, способом, що утруднює виявлення.

Суб'єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України або вивезти за її межі з порушенням встановленого порядку.

Як встановлено дослідженими у справі доказами, ОСОБА_2 переміщував через митний кордон України товар, щодо якого встановлені обмеження, та на власний розсуд обрав канал для проходження митного контролю - «зелений коридор».

Показаннями інспектора митниці ОСОБА_5 стверджено, що під час усного опитування на смузі митного контролю «зелений коридор» ОСОБА_2 про переміщення ним обмежених чи заборонених предметів не повідомив, після чого останнього було переведено на смугу митного контролю «червоний коридор».

Разом з цим, вчинення інспектором митниці такої дії у справі жодним доказом не зафіксовано, про що свідчить відсутність у ній відповідного контрольного талона чи його копії про проходження по «червоному коридору», а також вбачається зі змісту службової записки, складеної цим же інспектором від 10.02.2016 року (а.с.32).

В акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205020101/2015/000367Е від 19.11.2015 року вказано про факт виявлення під час проведення митного огляду даного транспортного засобу прихованого від митного контролю каміння жовто-коричневого кольору, загальною вагою 5000 г, ззовні схожого на бурштин, яке знаходилось в чохлові заднього сидіння.

Однак свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердив, що після проведення огляду салону автомобіля та на початку огляду його капота, на запитання останнього, ОСОБА_2 добровільно заявив про переміщення в салоні автомобіля каміння бурштину, вказавши на його місце знаходження та повідомивши його вагу.

Таким чином, зазначене не дає підстав вважати, що каміння бурштину, яке переміщувалось в автомобілі, було інспекторами митниці саме виявлене, оскільки останніми огляд салону автомобіля уже був завершений та будь-яких обмежених чи заборонених предметів чи речей у ньому виявлено не було, а особисте заявлення ОСОБА_2 про переміщення в салоні бурштину, що мало місце уже після цього, із вказівкою на конкретне місце його знаходження та зазначенням ваги, вказує не інакше, як на факт лише встановлення (констатацію) інспекторами митниці наявності в автомобілі даного товару.

Викладене також підтверджується тим, що з метою виявлення переміщуваного в автомобілі бурштину інспектори митниці під час поглибленого митного огляду будь-яких засобів митного контролю, зокрема, галогенового ліхтаря, дзеркала, викрутки, тощо, не застосовували.

Оскільки огляд салону автомобіля, тобто місцезнаходження бурштину, уже був проведений інспекторами митниці, тому незаявлення ОСОБА_2 про наявність у ньому каміння бурштину, свідчить про подальшу неможливість його виявлення інспекторами митниці.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0294/20500/2016 від 10.02.2016 року, місцезнаходження дорогоцінного каміння органогенного утворення бурштину (різновид сукциніту), в стані сировини, вагою (нетто) 4959,48 грам, - в чохлові заднього сидіння автомобіля органом доходів і зборів розцінено, як приховування товару від митного контролю, у спосіб, що утруднює виявлення.

З такою кваліфікацією дій ОСОБА_2 суд не погоджується, оскільки дослідженими у справі доказами у їх сукупності, факт приховування товару від митного контролю належними та допустимими доказами в судовому засіданні свого підтвердження не знайшов.

Як вказувалось вище, ОСОБА_2 хоча й на смузі митного контролю «червоний коридор», однак особисто та добровільно заявив до митного контролю про вид, вагу переміщуваного ним товару та вказав на місце його знаходження.

Крім цього, суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи фото-таблиці в якості належних та допустимих доказів на ствердження фактів, викладених у протоколі про порушення митних правил, оскільки в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205020101/2015/000367Е від 19.11.2015 року зазначено, що фотографування під час проведення митного огляду не проводилось, а свідком ОСОБА_5 в судовому засіданні не наведено обґрунтованих підстав долучення їх до матеріалів справи.

Зазначений свідок також вказав, що каміння бурштину було поміщене у два чорні поліетиленові пакети та знаходилось під заднім сидінням, під дошкою з фанери - в чохлі, та для його виявлення необхідно було підняти сидіння та зняти з нього чохол, однак саме такий спосіб приховування бурштину, ні в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205020101/2015/000367Е від 19.11.2015 року, ні у службовій записці цього ж свідка ОСОБА_5 від 10.02.2016 року не зафіксовано, а тому такі показання, які не узгоджуються з письмовими доказами, самі по собі не можуть доводити даного факту, оскільки такий має визначальне значення у даній справі.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що органом доходів і зборів не надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_2 були спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, суд, виходячи з норми ч. 3 ст.62 Конституції України, тлумачить усі сумніви щодо доведеності вини особи на користь останнього.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а саме, вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю способом, що утруднює виявлення, однак, зазначене не перешкоджає притягненню останнього до відповідальності за вчинення ним іншого адміністративного правопорушення, оскільки встановлені у справі фактичні обставини вказують на наявність в його діях іншого складу правопорушення, а саме, передбаченого ст.471 МК України, та кваліфікує його дії, як порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю,

Відповідно до ст.471 МК України, передбаченим у цій статті адміністративним правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до положень ст.366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян. Громадянин самостійно обирає відповідний канал для проходження митного контролю. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Як зазначалось вище, ОСОБА_2 19.11.2015 року приблизно о 13 год. 57 хв., слідуючи з України в ОСОБА_4 через митний пост Ягодин Волинської митниці ДФС в якості водія автомобіля марки «Renault Kangoo», р.н.з. АА0863ОТ, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору "зелений коридор", тим самим, відповідно до ч. 5 ст.366 МК України, заявив про те, що переміщувані ним через митний коридор України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення з митної території України та своїми діями засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Виходячи зі змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 448 "Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам'ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження" та вартості переміщуваного ОСОБА_2 каміння бурштину, останній повинен був обрати смугу митного контролю «червоний коридор», помістити його в режим «експорту», подати органу доходу і зборів документи на даний вид товару, сплатити митні платежі, тощо.

Однак, ОСОБА_2 вчинив дії всупереч зазначеним вимогам, а саме, прослідував через митний кордон України смугою митного контролю «зелений коридор», де про наявність у нього будь-якого товару не заявив, про що також ствердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_5

При цьому, при визначені вартості вилученого у ОСОБА_2 бурштину, суд приймає до уваги висновок Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС №152 від 07.12.2015 року, оскільки іншої вартості даного товару у справі не встановлено, а постанова суду від 24.03.2016 року про призначення, за клопотанням захисника ОСОБА_2, незалежної гемологічної експертизи повернута без виконання, у звязку з не оплатою вартості робіт за її проведення зі сторони замовника.

Також у справі встановлено, що зі смуги митного контролю «зелений коридор» ОСОБА_2 було переведено на смугу «червоний коридор», яка передбачає обовязкове письмове декларування товару, однак під час проходження останнім митного контролю на зазначеній смузі, посадові особи митниці митної декларації для письмового декларування переміщуваного товару останньому не надавали, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідної декларації, яка б заповнялась ОСОБА_2, або відповідного протоколу (акту), у якому було б зафіксовано факт його відмови від її заповнення та подання органу доходів і зборів.

Отже, доказів, які б доводили надання можливості ОСОБА_2 задекларувати переміщуваний ним товар на смузі митного контролю «червоний коридор», органом доходів і зборів не зібрано та в судовому засіданні даного факту не доведено.

Поміж цього, під час проходження митного контролю на смузі руху «червоний коридор» ОСОБА_2, на запитання інспектора митниці, добровільно заявив про переміщуваний ним товар, вказавши на його місцезнаходження та зазначивши вагу, тим самим в усному порядку провів декларування товару.

Статтею 257 МК України регламентовано, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Враховуючи, що на смузі митного контролю «червоний коридор» ОСОБА_2 товар задекларував в усній формі та був позбавлений можливості заповнити митну декларацію, тому підстав для кваліфікації дій останнього за ознаками ст. 472 МК України, як незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товар, який підлягає обов'язковому декларуванню, у суду немає.

Таким чином, встановлені судом обставини, за яких ОСОБА_2 переміщував через митний кордон України в напрямку «виїзд» смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор» дорогоцінне каміння органогенного утворення бурштин (різновид сукциніту), в стані сировини, вагою (нетто) 4959,48 грам, вартістю 558474,08 грн., яке, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 448, обмежене до вивезення з митної території України та, в даному випадку, з огляду на його вартість, підлягало поміщенню у митний режим «експорту», в своїй сукупності доводить вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, у звязку із чим дії ОСОБА_2 підлягають перекваліфікації з ч.1 ст.483 МК України на зазначену норму.

Щодо наведеного захисником особи, що притягується до відповідальності, ряду порушень зі сторони органу доходів і зборів під час провадження справи, то вивченими процесуальними документами такі доводи захисника свого підтвердження не знайшли.

Крім цього, суд не приймає до уваги надані останнім фотокартки з зображенням салону автомобіля, з р.н.з.АА08 ОТ, як такі, що не відповідають ознакам належності та допустимості доказу, оскільки їх походження суду невідоме, як і невідомий час їх вчинення.

При накладенні на ОСОБА_2 стягнення в межах ст.471 МК України, суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу винного, зокрема, те, що він вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, ступінь його вини у вчиненому, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність, і вважає, що відносно останнього слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією в дохід держави дорогоцінного каміння органогенного утворення бурштину (різновид сукциніту), в стані сировині, як такого, що обмежене до вивезення з території України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 520, 522, 527, 528 МК України, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст.471 МК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією в дохід держави дорогоцінного каміння органогенного утворення бурштину (різновид сукциніту), в стані сировині, вагою 4959,48 грам, вартістю 558474,08 грн., вилученого згідно протоколу та опису затриманих предметів №0294/20500/2016 від 10.02.2016 року.

Штраф в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень підлягає стягненню на рахунок 5262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил»).

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_7