ПОСТАНОВА

Іменем України

20.05.2016 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Степаненко Ю.А., за участю ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал ( протокол серія №08-13-0010/0036 від 12.03.2016 року), що надійшов з Головного управління держпраці у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1), українця, громадянина України, працює на посаді директора КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,- за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

У період з 09.03.2016 року по 12.03.2016 року головним державним інспектором праці ОСОБА_2, при перевірці КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради щодо додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, встановлено, що під час виконання ОСОБА_1, як директором цієї установи, своїх посадових обовязків, він, маючи організаційно-розпорядчі функції, допустив порушення законодавства про працю, а саме:

19.01.2016 року ОСОБА_3, який займав посаду старшого наукового співробітника науково-експозиційного відділу КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, був звільнений наказом ОСОБА_1 №1-л за п. 4 ст. 40 КЗпПУ за прогул без поважної причини, з порушенням вимог ст. 43 КЗпПУ та ст. 252 КЗпПУ, відповідно до яких: у разі прийняття рішення про накладення на працівника дисциплінарного стягнення в формі звільнення, слід пам'ятати, що таке звільнення можливе лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник; зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Крім того, ОСОБА_1 допустив, що при звільнені ОСОБА_3, розрахункові виплачені з порушенням чинного законодавства. Так, відповідно до платіжного доручення №HSZP8DBSU, розрахункові ОСОБА_3, звільнений 19.01.2016 року, отримав 28.01.2016 року. При цьому, було порушено статтею 116 КЗпП України, якою передбачено, що «...при звільненні працівника, виплата всіх сум, що йому належать від підприємства, провадиться в день звільнення...»

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, пояснивши, що в КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради відсутня профспілкова організація, тому вважає, що згоду на звільнення ОСОБА_3 йому не потрібно було отримувати ні від кого.

При цьому, йому відомо про існування районної профспілкової організації працівників культури, але, не вважав за потрібне отримувати дозвіл на звільнення ОСОБА_3 в цій організації.

Також не заперечує той факт, що ОСОБА_3 не отримав вчасно розрахункові кошти при звільненні, але, стверджує, що не несе за це відповідальності, оскільки це сталося з вини Василівського відділу держказначейства.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- поясненнями свідка ОСОБА_2, яка підтримала обставини, викладені нею у протоколі про адміністративне правопорушення, який є предметом даного розгляду. Наполягає на порушенні ОСОБА_1 трудового законодавства при звільненні ОСОБА_3 Стверджує, що профспілкова організація в КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради існувала на час звільнення ОСОБА_3, головою якої він був та сплачував відповідні внески. Крім того, ОСОБА_3 є депутатом Василівської міської ради, яка не повідомлялася про намір звільнити його з роботи.

Також пояснила, що за вчасне отримання розрахункових коштів при звільненні, відповідальність несе саме керівник установи, яким, в даному випадку, є ОСОБА_1;

-поясненнями свідка ОСОБА_3, який пояснив, що працював старшим науковим співробітником науково-експозиційного відділу КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради. З 2009 року він був членом профспілкової організації, оплачував відповідні внески, а з 11.12.2015 року займав посаду голови цієї організації, про існування якої добре було відомо ОСОБА_1 Також він є депутатом Василівської міської ради.

Не заперечує того факту, що в січні 2016 року він, написавши заяву на отримання вихідних днів, не дочекавшись винесення відповідного наказу ОСОБА_1, не виходив на роботу, вважаючи, що директор не буде проти цього. Однак, згоду на його звільнення ні профорганізація КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, ні районна профорганізація працівників культури, ОСОБА_1 не надавала, який вирішив питання щодо його звільнення одноособово.

При цьому, ОСОБА_1 звернувся до їх профорганізації з відповідним поданням щодо надання згоди на його звільнення, однак, у призначений на 15.01.2016 року час він не зявився, хоча був повідомлений, засідання було перенесено на 19.01.2016 року, однак, до цього засідання ОСОБА_1 зібрав колектив та повідомив про його звільнення.

19.01.2016 року він отримав трудову книжку, а розрахункові - через кілька днів;

- поясненнями свідка ОСОБА_4, яка пояснила, що є головою Василівської районної профспілкової організації працівників культури України. Стверджує, що в КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради була та є на даний час профспілкова організація, головою якого з грудня 2015 року був ОСОБА_3, який сплачував відповідні внески.

Директор КЗ ОСОБА_1 не звертався до їх організації для отримання дозволу на звільнення ОСОБА_3, хоча повинен був це зробити. Вона про таке подання, якби воно було, повинна була б також повідомити обласну профорганізацію працівників культури;

-поясненнями свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що працює начальником Управління Державної казначейської служби України у Василівському районі Запорізької області. Заявки на оплату розрахункових коштів окремо по ОСОБА_3 від КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради в січні 2016 року не надходило. 22.01.2016 року він КЗ надійшов Реєстр бюджетних фінансових зобовязань розпорядників щодо виплати заробітної плати всім працівникам, відповідно до якого, 25.01.2016 року кошти надійшли від Запорізького департаменту культури, 26.01.2016 року КЗ надав платіжні доручення, а 27.01.2016 року кошти казначейством були перераховані на рахунок банку, через яки1 працівники КЗ отримують заробітну плату.

Також свідок пояснила, що якби від КЗ надійшла заявка на виплату розрахункових коштів ОСОБА_3, то, відповідно, він би й раніше отримав ці кошти.

Стверджує, що з 19.01.2016 року по 22.01.2016 року до казначейства з КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради документи щодо виплати заробітної плати чи розрахункових коштів не надходило;

-поясненнями свідка ОСОБА_6, яка пояснила, що з лютого 2016 року працює головним бухгалтером КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради. Станом на 19.01.2016 року вона не займала цю посаду. Відповідно до документів, 22.01.2016 року Реєстр бюджетних фінансових зобовязань розпорядників щодо виплати заробітної плати працівникам КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради було подано до Управління Державної

казначейської служби України у Василівському районі Запорізької області. Чому не було подано заявку щодо виплати розрахункових коштів звільненому ОСОБА_3, їй не відомо.

Також свідок пояснила, що на рахунку КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради кошти, які б могли бути використані на виплату розрахункових коштів ОСОБА_3, відсутні.

Суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, прийшов до наступних висновків.

За ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю у вигляді: накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - субєктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено в судовому засіданні та як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2014 року Рішенням Запорізької обласної ради №2, ОСОБА_1 призначений на посаду директора КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради.

Відповідно до п.8.4.3 Статуту КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, директор наділений повноваженнями щодо прийому та звільнення працівників.

ОСОБА_3 займав посаду старшого наукового співробітника науково-експозиційного відділу КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради. Крім того, він був членом первинної профспілкової організації працівників КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, сплачував внески, а 11.12.2015 року був обраний головою цієї організації.

Станом на 19.01.2016 року первинна профспілкова організація працівників КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради існувала, проводила свої засідання, а її члени сплачували профспілкові внески.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність в КЗ, керівником якої він є, такої організації, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, є необґрунтованими та надуманими. Крім того, вони спростовуються також й поданням від 13.01.2016 року самого ОСОБА_1 на адресу цієї організації з проханням надати дозвіл на звільнення ОСОБА_3

Така позиція ОСОБА_1, як керівника КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, який не знає, або не бажає знати про існування в КЗ профспілкової організації, є безвідповідальною та свідчить про його неналежне виконання своїх професійних обовязків.

Наказом №1-л від 19.01.2016 року ОСОБА_3 був звільнений з посади за п.4 ст.40 КЗпП України, за прогули без поважних причин. При розгляді даної справи суд не вирішує питання щодо правомірності чи неправомірності звільнення ОСОБА_3, оскільки це питання повинно вирішуватися в рамках ЦПК України, однак, дії ОСОБА_1, як керівника КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради та особи, яка винесла зазначений Наказ, в частині дотримання ним процедури звільнення відповідно до вимог КЗпП України, вирішується в даному судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі, відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Таким чином, керівник КЗ має право на звільнення працівника за даною підставою, але, при цьому, він повинен дотримуватися наступних вимог.

Відповідно до ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Відповідно до ст.252 КЗпП України, працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень.

Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад (крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі у зв'язку із станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законом передбачена можливість звільнення з роботи чи служби). Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків або за власним бажанням, за винятком випадків, якщо це пов'язано із станом здоров'я.

Працівникам, звільненим у зв'язку з обранням їх до складу виборних профспілкових органів, після закінчення строку їх повноважень надається попередня робота (посада) або за згодою працівника інша рівноцінна робота (посада).

Членам виборних профспілкових органів, не звільненим від своїх виробничих чи службових обов'язків, надається на умовах, передбачених колективним договором, вільний від роботи час із збереженням середньої заробітної плати для участі в консультаціях і переговорах, виконання інших громадських обов'язків в інтересах трудового колективу, а також на час участі в роботі виборних профспілкових органів, але не менш як 2 години на тиждень.

На час профспілкового навчання працівникам, обраним до складу виборних профспілкових органів підприємства, установи, організації, надається додаткова відпустка тривалістю до 6 календарних днів із збереженням середньої заробітної плати за рахунок власника або уповноваженого ним органу

За працівниками, обраними до складу виборних органів профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації зберігаються соціальні пільги та заохочення, встановлені для інших працівників за місцем роботи відповідно до законодавства. На підприємстві за рахунок його коштів цим працівникам можуть бути надані додаткові пільги, якщо це передбачено колективним договором.

Положення цієї статті в частині особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення не поширюються на прокурорів, поліцейських і працівників Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України та органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.

Зазначені положення містяться також в Колективному договорі КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, а також в Статуті професійної спілки працівників України.

Отже, проаналізувавши вищевикладене, при звільненні ОСОБА_3, як голови первинної профспілкової організації працівників КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, ОСОБА_1 повинен був звернутися з відповідним поданням про надання згоди на таке звільнення до профспілкової організації.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 при звільненні ОСОБА_3, який, як зазначено вище, займав посаду голови профорганізації КЗ, у порушення зазначеним норм, з таким поданням ні до Василівської районної організації профспілки працівників культури України, ні до Запорізької обласної організації профспілкової спілки працівників культури України, не звертався.

Разом з тим, 13.01.2016 року він звернувся до профспілкової організації КЗ «Василівський історико-архетектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, існування якої заперечує в судовому засіданні, з поданням про надання згоди на звільнення ОСОБА_3,

але не дочекавшись відповіді, 19.01.2016 року виніс вищевказаний Наказ про звільнення.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 є депутатом Василівської міської ради Запорізької області. При цьому, ОСОБА_1, при його звільненні, порушив також вимоги п.3 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», відповідно до якої, депутат місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від займаної посади, виключений з навчального закладу за умови йогопопередження в порядку, встановленому законом. Про таке попередження відповідний власник або уповноважений ним органписьмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідну місцеву раду.

Василівська міська рада Запорізької області про звільнення ОСОБА_3 не була повідомлена.

Таким чином, суддею встановлено порушення ОСОБА_1 положень ст.ст.43, 252 КЗпП України при звільненні ОСОБА_3

Крім того, як вбачається з Колективного договору та Статуту КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, саме директор КЗ несе відповідальність за дотримання вимог трудового законодавства, у тому числі, щодо порядку та строків виплати працівникам всіх належних до сплати коштів.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як зазначалося вище, 19.01.2016 року (вівторок) ОСОБА_3 був звільнений з посади за п.4 ст.40 КЗпП України, за прогули без поважних причин. Відповідні документи на виплату йому розрахункових коштів відповідно до вищезазначених вимог законодавства, КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради до Управління Державної казначейської служби України у Василівському районі Запорізької області подані не були ні 19 (вівторок), ні 20 (середа) , ні 21 (четвер) січня 2016 року, а лише 22.01.2016 року, в загальному порядку, було подано Реєстр бюджетних фінансових зобовязань розпорядників щодо виплати заробітної плати, відповідно до якого було нараховано заробітну плату всім працівникам КЗ, у тому числі, розрахункові ОСОБА_3, які він отримав тільки 28.01.2016 року (четвер), що не заперечується й ОСОБА_1

Отже, суддя враховує той факт, що КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради не мало на час звільнення ОСОБА_3 власних коштів на рахунку для виплати йому розрахункових коштів, а також законодавчої можливості це зробити, але, разом з тим, ОСОБА_1 повинен був проконтролювати вчасне подання КЗ відповідних документів до відділу казначейства.

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, вважаю, що саме ОСОБА_1, як керівник КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, несе відповідальність за своєчасний розрахунок зі звільненим працівником.

Таким чином, суддею встановлено порушення ОСОБА_1 положень ст.116 КЗпП України при звільненні ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що зібрані у даній справі та досліджені в судовому засіданні докази являються допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та підстав їм не довіряти, не має, як не має й підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_1

Таким чином, аналізуючи вищевикладені докази в їх сукупності, виходячи з принципів законності, обєктивності, справедливості та розумності, суддя приходить до висновку про

обґрунтованість вини ОСОБА_1 у правопорушенні, яке є предметом даного розгляду.

Позицію ОСОБА_1 щодо невизнання своєї вини, суддя розцінює як спосіб захисту, метою якого є уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Належні та достатні докази на підтвердження своїх заперечень, ОСОБА_1 не надав.

Отже, суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин адміністративної справи, керуючись законом, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується вищевикладеними доказами.

Суддя кваліфікує дії ОСОБА_1 ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, кваліфікуючими ознаками якого є: порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

При призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані, які характеризують особу правопорушника, стан його здоровя, матеріальний та сімейний стан.

Крім того, суддя враховує й відношення ОСОБА_1 до скоєного адміністративного правопорушення, який свою вину не визнав, що є його правом, але, разом з тим, він не розкаюється у скоєному, що свідчить про те, що він не зробив належних висновків.

Отже, суддя вважає необхідним та достатнім застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який передбачений санкцією ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.41 ч.1, 221, 283, 284 КУпАП,суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 850,00 (вісімсот пятдесят) гривень.

Одержувач: УК у Василівському районі Запорізької області код платежу Р/Р 0044, код платежу 21081100 , , банк одержувача: ГУДКСУ в Василівському районі МФО 813015

Стягнути зі ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. (отримувач: УК у Василівському районі, № доходного рахунку 0044, код отримувача 38025519, банк отримувача - ГУ ДКСУ в Запорізькій області, ККД 22030001, код ЄДРПО У суду 37438901, МФО 813015).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_7