П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 р. Справа №607/3907/16-п

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановський Ю.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянина України, українця, працюючого директором ТзОВ «Компанія Престижбуд», проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В :

Громадянин ОСОБА_1 будучи директором ТзОВ «Компанія Престижбуд» вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: всупереч вимог п.2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» в товаристві не ведуться на працівників особові картки форми П-2.

В товаристві не ведуться табелі обліку робочого часу працівників. Тим самим директор товариства не забезпечив достовірний облік виконуваної роботи працівників та не забезпечив бухгалтерський облік витрат на оплату праці, що є порушенням вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці».

Проведеною перевіркою встановлено, що із звільненим працівником сторожем ОСОБА_2 (звільнений 11.02.2016р.), сума остаточного розрахунку становить 4917,15 грн., однак розрахунок із вказаним працівником не проведено, як у день звільнення, так і на дату проведення перевірки, чим порушено вимоги ч.1 ст.116 КЗпП України.

Належно заповнена трудова книжка не видається працівникам у день звільнення, а також розрахунок із працівниками проводиться з порушенням строків зазначених у ст.116 КЗпП України. Так, трудову книжку не видано, а також розрахунок із звільненим працівником сторожем ОСОБА_2 не проведено як у день звільнення (11.02.2016 року), так і на дату проведення перевірки, що є порушенням ч.1 ст.47 КЗпП України.

Всупереч вимог ч.2 ст.97 КЗпП України та ч.1 ст.15 Закону України «Про оплату праці» в підприємстві письмово не погоджено умови оплати праці із працівниками.

Всупереч вимог ч.1 ст.94 КЗпП України та ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» сторожу ОСОБА_2 за період роботи з 01 листопада 2015 року 11 лютого 2016 року (дата звільнення) нараховувалась, однак не виплачувалась належна йому заробітна плата за виконану ним роботу. Так, за січень 2016 року ОСОБА_2 нараховано 1500,00 гривень заробітної плати, із яких належалось виплатити на руки 1331,52 грн., однак згідно Відомостей на виплату грошей за січень 2016 року №1 від 20 січня 2016 року та №3 від 05 лютого 2016 року, на відміну від інших працівників ОСОБА_2 не було виплачено належну йому заробітну плату.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до вимоги ст.268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення №19-13-036/061 від 01.04.2016 року; актом перевірки № 19-13-036/067 від 01.04.2016 року; довідкою про підприємство на стан виплати заробітної плати у ТзОВ «Компанія Престижбуд» станом на 28.03.2015 року; довідкою про проведення остаточного розрахунку при звільненні працівників на ТзОВ «Компанія Престижбуд»; книгою обліку руху трудових книжок і вкадишів до них; відомістю на виплату грошей №24 за листопад 2015 року, відомістю на виплату грошей №26 за грудень 2015р.; відомістю на виплату грошей №3 за січень 2016р., згідно яких ОСОБА_2 грошей не одержував, оскільки відсутній його підпис про одержання.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, а також інші порушення вимог законодавства про працю, тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують або помякшують відповідальність у вчиненому правопорушенні, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.40-1, 41, 280, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 510 (пятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Суддя Дзюбановський Ю.І.