Справа № 473/1345/16-п 07.06.2016 07.06.2016 07.06.2016
Номер провадження: 33/784/112/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/112/16 Головуючий у 1-й інстанції: Зубар Н.Б.
Категорія: ч. 1,2 ст. 172 - 7 КУпАП Доповідач: Значок І.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Значок І.С.

при секретарі Чоботаренко Т.І.

прокурора Кременцова А.В.

особи, яка притягувалася до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, а провадження у справі закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП за наступних обставин.

ОСОБА_2, обіймаючи посаду начальника Вознесенського міжрайонного управління водного господарства, наказом №117 від 27.12.2015 р., преміював свою близьку особу - ОСОБА_3 в розмірі 50% від заробітної плати з розрахунку на місяць за фактично відпрацьований час. Разом з тим, відповідно до додатку №2 наказу про преміювання № 117 від 27.12.2015 р. ОСОБА_4 прийняв рішення щодо преміювання основної кількості працівників Вознесенського МУВГ в розмірі 30% від заробітної плати, тим самим надавши перевагу своїй близькій особі визначивши дружині премію у розмірі 50%, що підтверджує його особисту зацікавленість.

Діючи в умовах реального конфлікту інтересів, ОСОБА_5 у порушення вимог п.п. 1-3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив про реальний конфлікт інтересів начальника Південно-Вузького басейнового управління водного господарства ОСОБА_6, а також вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видав наказ №117 від 27.12.2015 р., згідно якого (серед інших працівників) ним було премійовано свою близьку особу - дружину ОСОБА_3

Обґрунтовуючи рішення про закриття справи, Вознесенський міськрайонний суд зазначив, що відповідно наказу №117 від 27.12.2015 року «Про преміювання працівників Вознесенського МУВГ за виконання показників преміювання за грудень 2015 року» не вбачається, що дружині ОСОБА_1 - ОСОБА_7 було надано якісь переваги в частині преміювання, оскільки зазначений наказ містить два додатки: додаток №1 - Список інженерно-технічних працівників для нарахування премії за грудень 2015 року, де зазначених у цьому додатку осіб, в тому числі й ОСОБА_1, ОСОБА_7, премійовано в однаковому розмірі - 50%; та додаток №2 - Список працівників Вознесенської експлуатаційної дільниці для нарахування премії від 30% до 40%., серед яких немає ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_7

Крім того зазначив, що дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка працює на посаді техніка-диспетчера 7 категорії експлуатаційної дільниці управління не є особою, яка безпосередньо підпорядковується ОСОБА_2, як начальнику Вознесенського міжрайонного управління водного господарства. За вищевказаних обставин суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_4С відсутні ознаки реального конфлікту інтересів.

В апеляції прокурор просить постанову скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП із накладенням стягнення 5100 грн.

Вважає, що суд зробив неправильні висновки та постановив незаконне рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, приймаючі рішення про преміювання власної дружини, ОСОБА_2, використовуючи свої службові повноваження, використав власний інтерес під час встановлення розміру премії, діючи в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначає, що суд не надав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_1 не виконав вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Також вважає, що посилання суду на постанову апеляційного суду Миколаївської області від 30.05.2014, якою ОСОБА_1 було звільнено від відповідальності за ч.1 ст. 172-7 КУпАІІ за аналогічної ситуації є невірним, оскільки, обставини правопорушення, які були предметом розгляду у 2014 році не є аналогічним тим порушенням, за вчинення яких ОСОБА_1 притягується до відповідальності за даним протоколом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, ОСОБА_1, який вважав, що рішення суду першої інстанції є законним, вивчивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею виконанні в повному обсязі.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Стаття 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Відповідно до положення про Вознесенське МУВГ, затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України від 01.02.2012 р. №50, Вознесенське МУВГ є бюджетною неприбутковою організацією і належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів - Державного агентства водних ресурсів України.

Згідно ст.13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Умови оплати праці посадових осіб бюджетних неприбуткових державних організацій регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2012 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі єдиної тарифної сітки, розрядів, коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери».

Підпунктом (в) п.4 Постанови № 1298, надано право керівникам, у межах затвердженого фонду оплати праці, здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Відповідно до п.1.3 Положення «Про преміювання керівних працівників Вознесенського МУВГ, затвердженого начальником Миколаївського обласного управління водних ресурсів ОСОБА_6, преміювання начальника управління здійснюється за наказом начальника облводресурсів у межах фонду преміювання. Дозвіл на виплату премії надається керівництвом облводресурсів за перші два місяці кварталу - на підставі оперативних даних за показниками, згідно з додатком №1, а за останній місяць кварталу - на підставі письмового підтвердження виконання показників. Преміювання за виконання основних показників виробничо-фінансової діяльності проводиться помісячно.

Як слідує з наказу начальника Миколаївського обласного управління водних ресурсів ОСОБА_6 за № 87 від 24.12.2015 року, начальнику Вознесенського МУВГ ОСОБА_1 виданий наказ про преміювання працівників управління за грудень 2015 року за погодженням з профспілковим комітетом.

Як слідує зі змісту наказу № 117 від 27.12.2015року «Про преміювання працівників Вознесенського МУВГ за виконання показників преміювання за грудень 2015 року» було прийнято рішення преміювати керівних працівників Вознесенського МУВГ в розмірі 50% заробітної плати з розрахунку за місяць за фактично відпрацьований час. Зазначений Наказ містить два додатки: додаток №1 - Список інженерно-технічних працівників для нарахування премії, де всіх зазначених у цьому додатку, в тому числі й ОСОБА_1, ОСОБА_7, премійовано в однаковому розмірі - 50%; та додаток №2 - Список працівників Вознесенської експлуатаційної дільниці для нарахування премії, де премії працівників визначено у розмірі від 30% до 40%.

У апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що діяв у відповідності до наказу вищестоящого керівника - начальника Миколаївського обласного управління водних ресурсів ОСОБА_6 та відповідно до положення про преміювання. Крім того, 03.11.2014р. ОСОБА_1 повідомив останнього про працевлаштування його дружини - ОСОБА_7 у Вознесенському МУВГ.

Прокурор, підтримуючи доводи апеляційної скарги, стверджував про порушення ОСОБА_1 законодавства про запобігання корупції, та, водночас, вказував, що ОСОБА_1, приймаючи рішення про преміювання своєї дружини, діяв у порядку чинного трудового законодавства та в межах своєї компетенції.

Отже, ОСОБА_1, видаючи наказ про преміювання діяв відповідно до вище зазначеного Положення про преміювання та на виконання наказу начальника Миколаївського обласного управління водних ресурсів ОСОБА_6 про преміювання усіх працівників управління, до кола яких входить і його дружина ОСОБА_7. До того ж, вказаний наказ погоджений з профспілковим комітетом.

За таких обставин, факт преміювання ОСОБА_7 за наказом ОСОБА_1 не дає підстав для висновку про наявність суперечності між приватним інтересом останнього та його службовими повноваженнями, яка б вплинула на об'єктивність або неупередженість прийняття цього рішення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7, яка є техніком- диспетчером 7-ї категорії Вознесенської експлуатаційної дільниці, не знаходиться у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_1, який є її чоловіком та керівником Вознесенського МУВГ, - в тому числі через вирішення питання про застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин справи. Постанова суду першої інстанції про закриття провадження по справі щодо нього є законною та обґрунтованою, а доводи апелянта щодо незаконності постанови районного суду є безпідставними.

З урахуванням наведеного вважаю, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП , суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області І.С. Значок