Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/88/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Червонописький В. С.
Категорія - 172-7 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Яковлева С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Кіровоградської області Яковлєва С.В. із секретарем Пилипенко К.К., за участю прокурора прокуратури Кіровоградської області Сідорова В.А. та особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_5, розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді адміністративну справу за апеляцією прокурора Компаніївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Третякової О.В. на постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2016 року, стосовно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Компаніївка Кіровоградської області, працює головою Компаніївської селищної ради Кіровоградської області, проживає АДРЕСА_1

про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2016 року провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП, закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляції на згадану постанову прокурор Компаніївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Третякова О.В. просить постанову районного суду щодо ОСОБА_5 скасувати, постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та накласти стягнення у межах санкції даної статті.

Свої вимоги мотивує тим, що постанова суду є незаконною, оскільки винесена з порушенням вимог КУпАП. Крім того, суд першої інстанції безпідставно зазначив про те, що матеріали справи не містять даних, які б достовірно свідчили про об'єктивні та суб'єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_5 та його службовими повноваженням, як голови Компаніївської селищної ради. При цьому зазначає, що відповідно до чинного законодавства України, ОСОБА_5 з моменту коли дізнався про те, що на першій сесії Компаніївської селищої ради сьомого скликання буде вирішуватись питання про порядок оплати праці селищного голови та до початку головування повинен був вжити заходів щодо врегулюванні конфлікту інтересів.

Заслухавши прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5., який просив постанову суду залишити без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляції вважаю, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.ст.252,280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги при розгляді даної справи судом 1 інстанції виконанні в повному обсязі.

Згідно ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

При розгляді зазначеної категорії справ про адміністративні правопорушення, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

За змістом ст.172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Згідно зі ст..10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об'єктивних даних, які б достовірно свідчили про спонукання депутатів районної ради до голосування за рішення на його користь в матеріалах справи відсутні. Висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_5 складу корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин справи.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 172-7 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Під реальним конфліктом інтересів, відповідно до примітки 2 ст. 172-7 КУпАП, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ст.35 ЗУ "Про запобігання корупції" правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та суддів судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Пропозиція щодо кандидатури секретаря може вноситись на розгляд ради не менше як половиною депутатів від загального складу відповідної ради.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням першої сесії сьомого скликання Компаніївської селищної ради Кіровоградської області №1 від 19.11.2015 року визнано повноваження голови Компаніївської селищної ради Кіровоградської області ОСОБА_5

26.11.2015 року на другій позачерговій сесії Компаніївської селищної ради Кіровоградської області, на порядку денному розглядалися різні питання, в тому числі питання №5 «Про встановлення умов оплати праці селищного голови та його заступника». Вказане питання висвітлювала секретар Компаніївської селищної ради Коломієць С.О., котра, зокрема, запропонувала здійснити, відповідно до положень Законів України «Про оплату праці», «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Положення про преміювання працівників апарату», преміювання селищного голови ОСОБА_5 за підсумками роботи за 2015 рік у розмірі 100% посадового окладу. За результатами голосування, останньому встановлено преміювання за підсумками роботи за 2015 рік у розмірі 100% від посадового окладу (рішення №11 від 26.11.2015р.).

Крім того, 23.12.2015 року на четвертій сесії Компаніївської селищної ради Кіровоградської області, серед інших питань порядку денного, розглядалося питання №11 «Про затвердження умов оплати праці селищного голови».

З приводу зазначеного питання виступила секретар Компаніївської селищної ради Коломієць С.О., котра запропонувала, відповідно до вимог чинного законодавства України, здійснювати преміювання голови селищної ради ОСОБА_5 на 2016 рік, щомісячно по підсумкам роботи у розмірі 75% посадового окладу, до державних і професійних свят - у розмірі посадового окладу, а також надавати селищному голові ОСОБА_5 до кінця 2016 року матеріальну допомогу та допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати за рахунок та в межах економії фонду заробітної плати (рішення №32 від 23.12.2015р.).

В роботі зазначених пленарних засідань сесій сьомого скликання Компаніївської селищної ради Кіровоградської області особисто приймав участь голова селищної ради ОСОБА_5

Таким чином, зазначені в протоколі дані узгоджуються з поясненнями ОСОБА_5 як в районному суді так і в апеляційній інстанції.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_5 діяв не особисто, а рішення приймалось колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії селищної ради у складі 22 чоловік, із дотриманням передбаченої законом процедури.

Проводячи аналіз матеріалів адміністративного правопорушення вважаю, що районний суд прийшов до вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_5 відсутня наявність конфлікту інтересів, та умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, відсутні відомості та докази, які б достовірно свідчили про наявність у ОСОБА_5 особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання нею своїх посадових обов'язків, що свідчать про те, що він не вчиняв дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції про закриття провадження по справі є законною та обґрунтованою, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному ч.2 ст.294 КУпАП (в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Прокурора як суб'єкта оскарження було виключено із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП Законом України № 1697-VII від 14.10.2014 (підпункт 2 пункту 5 розділу ХІІ), які набрали чинності 26.10.2014.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП.

В частині посилання прокурора на ст.250 КУпАП як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, апеляційний суд вважає зауважити, що Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 8 грудня 2015 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, та встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

З огляду на загальні засади судочинства, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Зокрема, така позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06).

Керуючись Законом України ст.1 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» , ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7, ст.247, ч.1 ст.172-7, 284, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Компаніївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Третьякової О.В. залишити без задоволення, а постанову судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2016 року, стосовно ОСОБА_5 за ч.1 ст.172-7 КУпАП - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Яковлєва С.В.