АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/319/16 Головуючий у І-й інстанції - Бондаренко Н.О.
Справа № 208/1466/16-п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого ст. о/у відділу УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ НПУ, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3,

Визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 19.02.2016 року, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахувавши дорожню обстановку, не обравши безпечну швидкість руху скоїв наїзд на перешкоду у вигляді вибоїни, після чого виїхавши на зустрічну смугу руху, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався на зустріч. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАп.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції, та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд в супереч вимогам ст. 280 КУпАП, не повно зясував усі фактичні обставини справи, підійшовши до вчинення цих обставин формально та однобічно, без належного обєктивного та всебічного дослідження доказів, що потягло за собою хибні висновки та необґрунтоване рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи та є незаконним.

В судовому засіданні ОСОБА_2, підтримав в повному обсязі доводи і вимоги апеляційної скарги. Зазначив, що суд при винесені постанови взагалі послався лише на протокол ДАІ, не зясував інших обставин, та не взяв до уваги експертного висновку, та дійшов хибного, невмотивованого законними підставами висновку. Вину свою не визнавав.

В суді апеляційної інстанції, потерпілий ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, вважали її законною та обґрунтованою, апеляційну скаргу просили залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, про те, суд в супереч вимогам ст. 280 КУпАП, не повно зясував усі фактичні обставини справи, підійшовши до вчинення цих обставин формально та однобічно, без належного обєктивного та всебічного дослідження доказів, що потягло за собою хибні висновки та необґрунтоване рішення, є безпідставним, необґрунтованим та таким, що спростовуються матеріалами справи.

Так висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 257874 від 19.02.2016 року; схемою місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, вибоїни на дорозі а також пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП; фототаблицею до схеми місця ДТП; поясненнями ОСОБА_2, що останній побачивши на своїй смузі руху перешкоду у вигляді декількох великих вибоїн, знизивши швидкість, почав здійснювати маневри щодо обїзду даної перешкоди з метою уникнення пошкодження автомобіля, але на шляху його маневрування виникла нова перешкода великої вибоїни, яку неможливо було обїхати, в результаті чого, він зіткнувся з даною перешкодою шляхом попадання колесом, в результаті чого, автомобіль став не керований і різко змінив напрямок руху, який був направлений на зустрічну смугу, де він помітив автомобіль який рухався по зустрічній смузі з великою швидкістю, з метою уникнути зіткнення він намагався повернути некерований автомобіль у свою смугу руху, зважаючи на це, з метою уникнення зіткнення він направив свій автомобіль у кювет; поясненням ОСОБА_3, згідно з яких вбачається, що він рухаючись в напрямку смт. Кринички зі швидкістю 80 км/год, побачив як на його смугу руху виїхав автомобіль «Renault Sandero», після чого ОСОБА_3 знизив швидкість, та з метою уникнення зіткнення здійнив відворот керма в ліво, але зіткненню запобігти не вдалось.

Так, за положеннями пункту 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Порушення зазначених норм Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2, підтверджується, зокрема і схемою місця ДТП, де відображено перелік видимих пошкоджень автомобілів, та наявність вибоїн, локалізація яких свідчить про наявність причинного звязку з наслідками, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП .

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 в скоєнні нею адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджені наявними доказами в матеріалах справи.

Матеріалами справи, що узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_3, саме порушення вищенаведених пунктів ПДР водієм ОСОБА_2 і послугувало причиною дорожньо - транспортної пригоди, за вчинення якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП .

Пояснення надані ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_3, повністю узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказам, не суперечать між собою, тому у апеляційного суду сумнівів стосовно їх правдивості не виникає.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що суд не зясував інших обставин, та не взяв до уваги експертного висновку, та дійшов хибного, невмотивованого законними підставами висновку, є необґрунтованими. Висновок № 1151 -16 автотехнічного дослідження від 10.03.2016 року, який був проведений за заявою ОСОБА_2, не спростовує вини водія ОСОБА_2, оскільки для проведення повного та неупередженої авто технічної експертизи, учасники ДТП мали можливість заявити відповідне клопотання у суді першої інстанції, однак такого клопотання стороною не заявлялося.

Інші докази відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП в матеріалах справи відсутні, і стороною в апеляційній інстанції не надано.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаних пунктів 12.1, 12.3 ПДР України, знаходиться в причинно-наслідковому звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини, наслідки, а також особу ОСОБА_2, який вину свою не визнав, помякшуючих обставин не встановлено, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо накладення стягнення у вигляді штрафу, що узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень самим ОСОБА_2

Будь-яких інших порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає, а відтак приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року відносно ОСОБА_2, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1