АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, -

встановив:

постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 21 грудня 2015 року приблизно об 11 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом «Сітроєн» д/н НОМЕР_1, рухався по вул. Лермонтова у напрямку вул. Кобилянського та на перехресті із вул. Урицького у м. Кривий Ріг, грубо порушуючи п. 10.1 Правил дорожнього руху, із середньої смуги руху виконував маневр - розворот, не надавши перевагу у русі транспортному засобу «Ягуар» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який рухався у попутному із ним напрямку у лівій крайній смузі руху, чим спричинив зіткнення транспортних засобів, внаслідок якого обом автомобілям були завданні механічні ушкодження.

Після зіткнення транспортних засобів, водій автомобіля «Сітроєн» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 місце дорожньо-транспортної пригоди, до якого був причетний, покинув, чим порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, адвокат Гузєв І.Г., діючи в інтересах ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу у строк передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП. У своїй апеляційній скарзі адвокат просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити.

На переконання захисника, суд першої інстанції поверхнево дослідив наявні по справі докази, не з'ясував усі обставини справи, які мають бути обов'язково з'ясованими. Зокрема, суд безпідставно відмовив у проведенні автотехнічної експертизи та повторному огляду місця пригоди. Крім цього, судом залишено поза увагою наявні у поясненнях свідків суперечності.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Гузев І.Г., будучи належним чином повідомленні про час та місце перегляду справи, не з'явилися. До апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1, у якому останній подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, а перегляд справи провести у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і заперечення до неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 273 КУпАП, експертиза призначається судом, у разі коли виникне необхідність у спеціальних знаннях.

Отже, з наведеної норми закону слідує, що суд під час розгляду справи наділений правом, а не обов'язком, призначити експертизу, при наявності обов'язкової умови - виникненні потреби у спеціальних знаннях.

Як слідує з наявного у матеріалах справи клопотання про призначення експертизи, адвокат наполягає провести експертне дослідження на підставі лише даних, які повідомив його підзахисний, а тому суд правильно відмовив у проведенні автотехнічної експертизи, зазначивши, що усі обставини та механізм вчинення дорожньо-транспортної пригоди, котрі мають значення для вирішення справи по суті, належним чином зафіксовані і для їх тлумачення застосування спеціальних знань не потрібно.

Що стосується суперечливих пояснень свідків, то вони не можуть визнаватися єдиною та достатньою підставами для закриття провадження у справі, оскільки ці суперечливості повністю спростовуються іншими наявними по справі доказами.

Так, у відповідності до первинних пояснень ОСОБА_1 (а.с. 7) останній зазначив, з підстав невинуватості скасування достатніми також під час перегляду справи не знайшли свого підтвердження.

При обрані виду та розміру стягнення суд має дотримуватися вимог ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

А також вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

З аналізу постанови районного суду вбачається, що суддя дійшовши висновку про необхідність застосування саме позбавлення права керування, врахував, що особою вчинено одне із тяжких правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Доводи апелянта щодо суворості призначеного покарання під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження.

Апелянт стверджує, що працює водієм, проте жодних доказів своєї зайнятості суду не надає. Разом з тим не надала жодного доказу того, що є матір'ю одиничкою, а також доказів свого матеріального стану та наявності джерел доходу, з яких міг би бути сплачений призначений штраф.

Таким чином апеляційний суд під час перегляду справи жодних обставин, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції не встановив, а призначене стягнення судом першої інстанції у повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 23, 30, 33 КУпАП, будучи таким, що відповідає суспільній небезпеці вчиненого, є справедливим та сприятиме вихованню апелянтки у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та відповідатиме особі правопорушника, а також у подальшому запобігатиме вчиненню нею нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині виду накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

клопотання ОСОБА_5 про поновлення пропущеного строку - задовольнити.

Поновити ОСОБА_5 строк на подання апеляційної скарги на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року.

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 про зміну постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року - відмовити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року, винесену відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та якою на неї накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області