Справа № 344/1523/16-п
Провадження № 33/779/78/2016
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Кишакевич Л. Ю.
Суддя-доповідач Васильєв О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді 3400 гривень, також стягнуто судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 03.02.2016 о 05.30 год. по вул. Надрічній в м. Івано-Франківську з ознаками алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин події і просить скасувати постанову та закрити справу в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує на те, що він не згідний зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки приблизно з 01.00 год. ночі і до часу, коли під'їхали працівники поліції автомобіль Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований на правому узбіччі дороги по вул. Надрічній, у зв'язку з тим, що поламався, коли він разом з товаришем поверталися з м. Снятина до м. Галича. Стверджує, що за кермом вказаного автомобіля був його товариш, а він перебував на передньому правому пасажирському сидінні.

Також вказує, що підтвердженням того, що автомобіль не рухався, є зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про порушення ним вимог п. 15.10 «д» Правил дорожнього руху (стоянка забороняється), однак потім зроблено дописку, що порушено п. 2.5 ПДР.

Посилається на те, що судом не взято до уваги його пояснення та не надано належної правової оцінки поясненням свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, не забезпечено явку та не опитано свідка ОСОБА_5 Натомість, суд безпідставно послався на пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які є працівниками Управління патрульної поліції і крім їхніх свідчень інших доказів про те, що автомобіль рухався представлено суду не було.

Заслухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, у відповідності до вимог ч.7 ст.204 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що він не заперечує, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення знаходився в стані алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, однак не керував транспортним засобом і перебував в салоні автомобіля як пасажир, в зв'язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що працівники Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську безпідставно склали стосовно нього протокол та вказали в ньому дані, які не відповідають фактичним обставинам.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення , поясненнями інспекторів Управління патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_9, поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03 лютого 2016 року серії АП2 №106871, ОСОБА_2 03.02.2016 о 05.30 год. по вул. Надрічній в м. Івано-Франківську з ознаками алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

До вказаного протоколу додано пояснення двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_3, в яких зазначено, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, а також на місці його зупинки за допомогою приладу «Драгер» і це вони підтвердили своїми підписами (а.с.2-3).

Апеляційний суд критично ставиться до доводів ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які є працівниками Управління патрульної поліції, оскільки відповідно до вимог ст.251 КУпАП пояснення вищевказаних осіб можуть бути визнані доказом по справі.

Зокрема, в своїх показаннях свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 стверджували, що 03.02.2016 року о 05.30 год. зупинили транспортний засіб Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1, який рухався по дорозі по вул. Надрічній в м. Івано-Франківську і яким керував ОСОБА_2 і крім нього в автомобілі більше нікого не було. Після зупинки цього автомобіля, водій ОСОБА_2 з ознаками алкогольного сп'яніння, від якого було чути різкий запах алкоголю намагався пересісти на пасажирське сидіння і в подальшому відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до ч.1 ст.272 КУпАП як свідок про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі яку-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Пояснення вищевказаних свідків були оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.252 КУпАП, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд звертає увагу на те,що в своєму рішенні про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення суд першої інстанції посилається не тільки на пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які є працівниками Управління патрульної поліції, а і пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які були понятими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції належним чином мотивував причини з яких він не взяв до уваги показання ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4, вказавши на те, що вони є суперечливими, нелогічними, непереконливими та такими, що спростовані поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляції ОСОБА_2 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, вже після його складання, безпідставно були внесені зміни та він доповнений посиланням на п.2.5 Правил дорожнього руху України, та на ч.1 ст.130 КУпАП., можуть бути перевірені тільки в порядку відповідного кримінального провадження, оскільки фактично вказується на певну фальсифікацію даних, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2016 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П. Васильєв