Справа № 425/883/16-п
Провадження № 33/782/38/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 травня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Луганської області Чобур О.В., за участю прокурора Маілян Г.С., захисника ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої головним спеціалістом-економістом відділу статистики у м.Рубіжне Головного управління статистики у Луганській області, яка мешкає у АДРЕСА_1, на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.04.2016 року, якою її визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП та піддано адміністративному штрафу у розмірі 5100 гривень з конфіскацією отриманою винагороди від роботи за сумісництвом у розмірі 2965,02 гривень в дохід держави,

В С Т А Н О В И В:

Постановою суду ОСОБА_2 визнано винною в тому, що обіймаючи посаду державного службовця, а саме головного спеціаліста-економіста відділу статистики у м.Рубіжне Головного управління статистики у Луганській області, вона займалася іншою оплачуваною діяльністю: на підставі наказу в.о. директора Рубіжанського індустріально-педагогічного технікуму ОСОБА_3 № 43 від 15.05.2015 року її було призначено головою двох Державних кваліфікаційних комісій (профіль «Будівництво» спеціалізація «Будівництво та експлуатація будівель і споруд» та профіль «Побутове обслуговування» спеціальність «Організація обслуговування населення»), в роботі яких протягом травня - червня 2015 року вона приймала участь, за що відповідно до відомості на оплату за участь в роботі Державних кваліфікаційних іспитів по присвоєнню кваліфікаційних рівнів від 25.06.2015 року та розрахунку від 01.07.2015 року, отримала дохід в розмірі 2965.02 гривень.

В апеляційній скарзі, яка подана в межах строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_2 просить скасувати зазначену постанову суду і закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності повинні тлумачитися на її користь.

Стаття 172-4 КУпАП є бланкетною, а діюче законодавство не містить визначення поняття викладацької діяльності, отже висновки суду щодо її вини ґрунтуються на припущеннях.

Рішення Конституційного суду України №21-рп/2010, постанова першого заступника Голови Верховного Суду України, постанова КМУ від 14.06.2000 року, а тим більше думка ОСОБА_4 у коментарі до Закону «Про засади запобігання та протидії корупції», на які посилається суд, не створюють дефінітивної норми права.

Суд в постанові і прокурор в протоколі про адміністративне правопорушення так і не визначили, до якого виду діяльності відноситься робота голови державної кваліфікаційної комісії. Крім того, суд не звернув увагу на те, що головою державною комісії повинна призначатися особа, яка не є працівником вищого навчального закладу. Таким чином, її посилання на те, що робота голови державної комісії є викладацькою діяльністю, не спростовані.

Не врахував суд і відсутність в її діях прямого умислу на вчинення корупційного правопорушення.

Судом не взято до уваги, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про вищу освіту» освітній процес у вищих навчальних закладах здійснюється в тому числі і в формі контрольних заходів. Діяльність державної комісії ґрунтується на навчальному плані, яким організований освітній процес, і який в свою чергу включає контрольні заходи, що полягають в комплексній перевірці і оцінки підготовки студентів-випускників.

Також безпідставно суд не взяв до уваги нормативно обґрунтовані підстави оплати праці голови державної комісії, які здійснено за викладацькою ставкою.

Крім того, притягнення її до адміністративної відповідальності відбулося за межами передбачених статтею 38 КУпАП строків, оскільки станом на 8 грудня 2015 року прокурору вже було відомо про її стан державного службовця та одержання нею доходів не за місцем основної роботи.

Заслухавши ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_1, які підтримали доводи апеляційної скарги та надали аналогічні її змісту пояснення, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до наступних висновків.

Матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції при розгляді справи відповідно до вимог ст.252 КУпАП дав оцінку доказам в їх сукупності і обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП.

Так, відповідно до наказу начальника Головного управління статистики у Луганській області № 573-к від 02.04.2012 року ОСОБА_2 призначено на посаду головного спеціаліста - економіста відділу статистики у місті Рубіжне Головного управління статистики у Луганській області і вона прийняла присягу державного службовця відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну службу», про що свідчать записи в її трудовій книжці (а.с.22,23).

Наказом в.о. директора Рубіжанського індустріально - педагогічного технікуму ОСОБА_3 П.1. № 43 від 15.05.2015 ОСОБА_2 призначено головою 2 Державних кваліфікаційних комісій (профіль «Будівництво» спеціалізація «Будівництво та експлуатація будівель і споруд» та профіль «Побутове обслуговування» спеціальність «Організація обслуговування населення»), яка протягом травня - червня 2015 року приймала участь в роботі Державних кваліфікаційних комісій, за що відповідно до відомості на оплату за участь в роботі Державних кваліфікаційних іспитів по присвоєнню кваліфікаційних рівнів від 25.06.2015 та розрахунку від 01.07.2015, отримала дохід в розмірі 2965,02 гривень (а.с.12,13).

Проаналізувавши викладені докази суд обґрунтовано дійшов висновку про порушення ОСОБА_2 встановлених законом обмежень щодо зайняття підприємницькою та іншою оплачуваною діяльністю і правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

Всупереч доводам апеляційної скарги, поняття викладацької діяльності визначається рішенням Конституційного Суду України, яке хоча і не створює нових норм права, проте на легітимній основі дає дефініції тих понять, які належним чином не висвітлені в самих нормах права.

Не визнаючи діяльність ОСОБА_2, яка очолювала Державні кваліфікаційні комісії, викладацькою, суд обґрунтовано послався на абзац 5 пункту 3.2.2. рішення Конституційного Суду України у справі № 1-27/2010 від 06.10.2010 року, згідно якому викладацька діяльність визначається як вид інтелектуальної і творчої діяльності, що спрямована на одержання, поширення, використання нових знань, фахових навичок, їх практичне застосування.

Таким чином, протокол прокурора про адміністративне правопорушення і постанова суду базуються не на припущеннях, як зазначає апелянт, а на рішенні Конституційного Суду України.

Разом з тим, аналіз обовязків голови державної комісії, свідчить про наявність у нього адміністративних повноважень та відсутність повноважень щодо викладацької діяльності і суд дав цій обставині правильну оцінку.

Так, відповідно до Положення про порядок створення та організації роботи державної екзаменаційної комісії у вищих навчальних закладах України, затвердженого Міносвіти і науки України 24.05.2013 р. №584, голова державної комісії зобовязаний:

ознайомити всіх членів державної комісії з їх правами та обовязками;

довести до членів державної комісії основні завдання та вимоги щодо державної атестації студентів, критерії оцінювання якості підготовки випускників, розклад роботи державної комісії, особливості організації та проведення державного екзамену або захисту дипломного проекту (дипломної роботи);

забезпечити роботу державної комісії відповідно до затвердженого розкладу;

обовязково бути присутнім на проведенні державного екзамену або захисту дипломного проекту (дипломної роботи) на засіданнях державної комісії під час обговорення результатів екзаменів, виставлення оцінок, вирішення питань про присвоєння ОКР, професійної кваліфікації та прийняття рішення про видачу дипломів державного зразка або відмову в їх видачі;

розглядати звернення студентів з питань проведення захисту проекту (роботи) або складання державного екзамену та приймати відповідні рішення;

контролювати роботу секретаря державної комісії щодо підготовки необхідних документів;

складати звіт про результати роботи державної комісії та після обговорення його на заключному засіданні подати керівнику вищого навчального закладу.

ОСОБА_2 була ознайомлена зі змістом обовязків голови державної комісії, і не зважаючи на те, що вони не передбачають зайняття викладацькою діяльністю, продовжила виконувати функції голови державної комісії і отримала за це грошову винагороду, що свідчить про наявність в її діях прямого умислу на порушення закону.

Ті обставини, що головою державної комісії призначається особа, яка не є працівником навчального закладу, а оплата її праці здійснюється за викладацькою ставкою, на кваліфікацію дій ОСОБА_2 ніяким чином не впливають.

Суд вважає безпідставними посилання апелянта на те, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про вищу освіту» освітній процес у вищих навчальних закладах здійснюється в тому числі і в формі контрольних заходів, оскільки поняття викладацької діяльності, передбачене диспозицією ст.172-4 КУпАП, більш вузьке, ніж поняття освітнього процесу.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 в межах санкції ч.1 ст.172-4 КУпАП України з врахуванням характеру вчиненого правопорушення та ступеня її вини, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Копія трудової книжки ОСОБА_2, з якої видно, що вона прийняла присягу державного службовця, була направлена прокурору начальником головного управління статистики у Луганській області 25.01.2016 року і отримана ним наступного дня, 26.01.2016 року, отже, саме в цей день виявлено вчинення ОСОБА_2 корупційного правопорушення. Таким чином суд, всупереч доводам апеляційної скарги, наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП тримісячного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 289, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 квітня 2016 року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-4 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Луганської області ОСОБА_5