Справа № 147/120/16-п
Провадження № 33/772/90/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савченко С. М.
Доповідач: Гончарук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Гончарук М.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 березня 2016 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп. на користь держави. Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що 22.01.2016 року о 18 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 керував автомообілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі с. Гордіївка - с. В. Стратіївка та не виконав подану завчасно працівником міліції вимогу про зупинку освітлювальним жезлом та проблисковим маячком синього та червоного кольору та був зупинений через 600 м службовим автомобілем, чим порушив п.2.4 ПДР України.

Крім того, згідно протоколу серії АП1 №907001 від 22.01.2016 року вбачається, що водій ОСОБА_2 о 18 год. 00 хв., по автодорозі В.Стратїївка-Гордіївка керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 березня 2016 року в частині призначення йому покарання замінивши позбавлення права керування транспортними засобами на штраф, посилаючись на те, що вказана постанова є занадто суворою.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в апеляційній скарзі не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вірно встановлено обставини правопорушення, винність ОСОБА_2 у його вчиненні та вірно кваліфіковано дії правопорушника за статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, з апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що останнім факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП не оскаржується, а оскаржується лише призначене адміністративне стягнення, яке на думку апелянта призначене з порушенням вимог ст. 33 КУпАП, тому з таким твердженням апелянта суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно дослідив матеріали справи та наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, яке в повній мірі відповідає ст. 33 КУпАП.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 23.12.2005 р. N9 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» наголошує на тому, що судам необхідно враховувати, що КУпАП не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Тому згідно зі ст. 33 цього Кодексу основні й додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 березня 2016 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП є законна, обґрунтована та винесена з дотриманням вимог КУпАП, тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 245, 268, 280, 293, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 березня 2016 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП залишити без задоволення.

Постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 березня 2016 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області М.М. Гончарук

З оригіналом згідно суддя: