Справа №463/1909/16-п
Провадження №3/463/618/16
Личаківський районний суд м. Львова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Львів

суддя Личаківського районного суду м.Львова Шеремета Г. І., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з прокуратури Львівської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Прокурором відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Львівської області ОСОБА_2 19.04.2016 року складено протокол №3 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбачених ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до складеного протоколу ОСОБА_1, будучи директором Державного спеціалізованого підприємства «Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат», являючись субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» у відповідності до статті 3 частини 1 пункту 2 підпункту «а» цього Закону, не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність в нього реального конфлікту інтересів щодо трудової зайнятості у Львівському державному міжобласному спеціальному комбінаті його сина ОСОБА_3 та брата ОСОБА_4, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1, будучи керівником державного підприємства, вчиняв в умовах реального конфлікту інтересів дії по прийняттю рішень про щомісячне преміювання вищезазначених осіб, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Правопорушник в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав. Пояснив, що є директором Державного спеціалізованого підприємства «Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат», на якому також працюють понад 16 років його син ОСОБА_3 та 22 роки брат ОСОБА_4 Перебування сина та брата в трудових відносинах з підприємством, на якому він є директором, не вважає реальним конфліктом інтересів, оскільки такі йому безпосередньо не підпорядковуються, а підпорядковуються керівнику відповідного структурного підрозділу. Що стосується здійснення виплати премій сину та брату пояснив, що виплата премій здійснюється усім працівникам підприємства у розмірах встановлених положенням, яке затверджується на відповідний рік профспілковим комітетом та підписується директором, є додатком до колективного договору. Визначення конкретного розміру премій, закріпленого у положенні, здійснюється з урахуванням ефективності робити працівника, рівня шкідливості відповідної роботи згідно доповідних записок безпосередніх керівників структурних підрозділів підприємства.

Прокурор Никеруй А.С. в судовому засіданні складений відносно ОСОБА_1 адміністративний протокол підтримав в повному обсязі. Пояснив, що в діях правопорушника наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Заслухавши пояснення правопорушника та прокурора, оглянувши матеріали справи та долучені до неї письмові докази, вважаю, що вина правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення недоведена, а тому провадження по справі слід закрити виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.27 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у підпунктах "а", "в"-"з" пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у звязку з виконанням повноважень близьким їм особам.

Однак як вбачається зі змісту складеного протоколу статус правопорушника визначено з покликаннями на статтю 3 частини 1 пункту 2 підпункту «а», як такий, що складений стосовно посадової особи юридичних осіб публічного права. З урахуванням визначеного в протоколі статусу правопорушника та положень статті 27 Закону України «Про запобігання корупції», суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не стосуються обмеження щодо спільної роботи близьких осіб (ст..27), коло яких визначено в підпунктах "а", "в"-"з" пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, а тому його не можна вважати субєктом вчинення зазначених дій. У звязку з цим суд критично оцінює покликання представника прокуратури на наявність конфлікту інтересів, оскільки на даному підприємстві працюють близькі родичі правопорушника, а відтак є обмеження щодо спільної їх роботи.

У відповідності до статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» розділу 5 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів. Зважаючи на вимоги цією статті, правопорушник ОСОБА_1 є субєктом, на якого поширюється дія цього закону.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень правопорушника в даному випадку він немав жодного потенційного чи реального конфлікту інтересів, оскільки преміювання працівників підприємства проводилось відповідно до положення, яке розроблялось на підставі колективного договору і затверджувалось з участю профспілки.

Крім цього, як видно з платіжних відомостей (а.с.129-139) преміювання працівників проводилось на підстві доповідних записок безпосередніх керівників за результатами роботи та за узгодженням з профспілкою. Як вбачається, найвищий процент преміювання був зазначений в розмірі 45%. Премії у вказаному відсотковому розмірі отримували не лише син та брат правопорушника, що підтверджується відомостями.

Сам факт, що на підприємстві, в якому ОСОБА_1 працює директором, працює його син та брат не може свідчити про наявність в нього реального конфлікту інтересів, а лише про потенційний, відповідальність за який ст.172-7 КУпАП не передбачено.

В розумінні Кодексу України про адміністративні правопорушення, в пункті 2 примітки до статті 172-7якого передбачено, що реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

В діях ОСОБА_1 суд не вбачає жодного приватного інтересу, визначеного ст..1 Закону України «Про запобігання корупції» як будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Крім того, суд вважає, що будь-які суперечності між приватними інтересами особи та її повноваженнями створюють конфлікт інтересів. Приватний інтерес та службові повноваження можуть і не суперечити один одному.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що вина правопорушника не доведена, а відтак останній не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, оскільки в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях правопорушника.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Беручи до уваги вищенаведене, керуючись ст. 33, п. 1 ст. 247, ст. 172-7, ст.ст. 283-285, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст.172-7 КУпАП - відмовити. Провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя: Шеремета Г.І.