ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Преснякова А.А., за участі: особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, прокурорів Кального М.Є., Костюченка М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 14 квітня 2016 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Урзуф Першотравневого району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого у Першотравневому ДЮСШ «Колос» на посаді тренера - вихователя по дзю-до, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та з урахуванням ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Стягнуто судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок на користь держави,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2, будучи депутатом 7 скликання Урзуфської сільської ради Першотравневого району Донецької області, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно п. б ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п. 3 ч.1 ст. 28, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи про наявну суперечність між приватними інтересами та його службовими повноваженнями, не вчинив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив Урзуфську сільську раду Першотравневого району про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме суперечність між його майновими інтересами та своїми повноваженнями як депутата сільської ради, та проголосував за прийняття 05 лютого 2016 року 6 сесією 7 скликання рішення щодо надання матеріальної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати своїй дружині - ОСОБА_3.

Крім того, ОСОБА_2, будучи депутатом 7 скликання Урзуфської сільської ради Першотравневого району Донецької області, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно п. б ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п. 3 ч.1 ст. 28, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи про наявну суперечність між приватними інтересами та його службовими повноваженнями, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, який виник під час його безпосередньої участі у прийнятті 6 сесією 7 скликання Урзуфської сільської ради рішення щодо надання матеріальної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати своїй дружині - ОСОБА_3.

Постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 14.04.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та з урахуванням ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою в якій просив закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає вищевказану постанову такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Рішення Першотравневого суду обґрунтоване неправильно встановленими обставинами, які мають значення для справи. При цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Згідно розподілу видатків на 2016 рік було закладено 73 тисячі гривень на матеріальну допомогу на соціально - побутові питання.

Зазначив, що на засідання були присутні 9 з 14 депутатів, 3 з яких мали б усунутись від голосування. Тобто приймали б участь у голосуванні усього 6 депутатів, що б унеможливило прийняття рішення.

Однак, не дивлячись на те, що винесене питання на сесію носило інформативний характер, а не обов'язковий, неприйняття рішення депутатами, що виконують свій обов'язок, призвело б до неотримання законних виплат всією сільською радою. Оскільки голосування було за надання працівникам сільської ради матеріальної допомоги, а не окремо ОСОБА_3

Заслухавши ОСОБА_2, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, думку прокурорів, які вважали постанову судді законною та обґрунтованою, а апеляційні доводи безпідставними, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді слід залишити без змін з таких підстав.

Суддя суду першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 ч.1, ст. 172-7 ч.2 КУпАП, а саме, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляду не заперечував, що будучи депутатом 7 скликання Урзуфської сільської ради Першотравневого району Донецької області являється суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення. Він не повідомив депутатів Урзуфської сільської ради Першотравневого району перед голосування 05 лютого 2016 року за рішення щодо надання матеріальної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, що в списку на надання матеріальної допомоги є його дружина - ОСОБА_3 та проголосував за прийняття сесією вказаного рішення, але не вбачає в цьому реального конфлікту інтересів. Тобто, ОСОБА_2 не заперечує, що він є суб'єктом відповідальності за ст. 172-7 КУпАП, але вважає, що в його діях відсутній склад вказаного правопорушення.

Частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Терміни "реальний конфлікт інтересів" та "потенційний конфлікт інтересів" визначені Законом України "Про запобігання корупції".

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування»: Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування»: Сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз'яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

За змістом ст.172-7 КУпАП, особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується /або цікавить/ особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких родичів.

Таким чином, ОСОБА_2, в порушення ч.1 ст. 28, ст. 35 Закону України "Про запобігання корупції", ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», при вирішені питання про надання матеріальної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, в списку на надання якої була його дружина - ОСОБА_3, на засіданні сесії Урзуфської сільської ради Першотравневого району 05 лютого 2016 року, на якій він був присутній як депутат, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив про наявний реальний конфлікт інтересів колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, та вчинив дії, а саме прийняв участь у голосуванні при прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто скоїв діяння, пов'язані з корупцією, адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Апеляційні доводи ОСОБА_2 про те, що якщо всі б депутати, у кого був реальний конфлікт, усунулись від голосування, то це б унеможливило прийняття рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування», депутат селищної ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Також є безпідставними апеляційні доводи ОСОБА_2 про відсутність реального конфлікту, так як голосування було за надання матеріальної допомоги, яка передбачена бюджетом, працівникам сільської ради, а не окремо ОСОБА_3, з тих підстав, що бюджетом передбачено конкретну суму на надання матеріальної допомоги, а не передбачено яким саме працівникам і у якому розмірі буде надана відповідна допомога. Крім того, на засіданні сесії Урзуфської сільської ради Першотравневого району 05 лютого 2016 року вирішувалося питання надання допомоги не всім, а окремим працівникам Урзуфської сільської ради, тобто ОСОБА_2 мав особистий інтерес, голосуючи за надання матеріальної допомоги своїй дружині, при цьому не повідомивши про це депутатів сільради перед голосуванням.

Таким чином, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами обґрунтування невизнання своєї вини у скоєні адміністративних правопорушення, передбачених ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_2 за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП призначено адміністративне стягнення з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, яке накладено у межах передбаченого ст. 38 КУпАП строку.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про визначення ОСОБА_2 виду стягнення та його розміру, з урахуванням характеру порушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

За таких обставин прихожу до висновку що апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 14 квітня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та з урахуванням ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя