Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/75/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Отян О. В.
Категорія - 172-7 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Бондарчук Р. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 року суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області Бондарчук Р.А.,

за участю:

прокурора Гуземи О.А.,

особи, стосовно якої закрито провадження ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда апеляційну скаргу прокурора Олександрівського відділу Знам'янської місцевої прокуратури Кіровоградської області на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Михайлівка, Олександрівського району, Кіровоградської області, українки, громадянки України, освіта базова вища, яка розлучена, працює секретарем Михайлівської сільської ради Олександрівського району, Кіровоградської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, до адміністративної відповідальності не притягувалася, проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2016 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказаної постанови, суд першої інстанції зазначив, що в діях секретаря Михайлівської сільської ради Олексанрівського району ОСОБА_3 відсутній конфлікт інтересів. Зокрема, матеріали справи не містять будь - яких даних, які б з достовірністю свідчили про об'єктивні та суб'єктивні ознаки конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_3 та її службовими повноваженнями в момент прийняття рішення щодо обрання її на посаду секретаря сільської ради, та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів, в чому це виразилось.

Також, матеріали справи свідчать про те, що приймаючи участь у голосуванні щодо вирішення питання про обрання її на посаду секретаря сільської ради, ОСОБА_3 діяла не особисто, а рішення приймалось колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії сільської ради, із дотриманням передбаченої законом процедури, а відтак ознаки складу адміністративного правопорушення за ст. 172-7 КУпАП в діях ОСОБА_3 відсутні.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті закону. В обґрунтування вказаної скарги прокурор зазначив, що вина ОСОБА_3 в повній мірі підтверджується матеріалами справи та вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що в діях правопорушника відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, в порушення чинного законодавства, є хибним. Зокрема, ОСОБА_3 не повідомила про наявний у неї конфлікт інтересів сесію сільської ради, а також її безпосереднього керівника та прийняла участь у голосуванні відносно себе.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, ОСОБА_3, яка заперечила проти задоволення скарги прокурора та просила залишити постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задовольнити, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

05.11.2015 року на засіданні 1-ї сесії 7-го скликання Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області розглядалося питання № 3 «Про обрання секретаря Михайлівської сільської ради» та питання № 4 «Про повноваження секретаря виконавчого комітету Михайлівської сільської ради» та було прийняте рішення № 3 про обрання секретарем Михайлівської сільської ради ОСОБА_3 Остання брала участь у голосуванні за обрання її на посаду секретаря Михайлівської сільської ради.

Відповідно до протоколу засідання 1-ї сесії 7-го скликання Михайлівської сільської ради від 05.11.2015 року за рішення № 3 «Про обрання секретаря Михайлівської сільської ради» проголосувало 13 депутатів, в тому числі і ОСОБА_3

В провину останньої ставиться те, що під час розгляду вказаного питання в діяльності депутата ОСОБА_3 виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень під час виконання зазначених повноважень

Тому, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 не повідомила сесію про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, що призвело до невиконання нею вимог п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», адміністративна відповідальність за що передбачена ч. 1, ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала та пояснила, що працює секретарем Михайлівської сільської ради безперервно з 1992 року. При вирішенні на сесії питань щодо штатного розпису, затвердження умов оплати праці працівників сільської ради подавала письмово заяви та не приймала участі у голосуванні. На засідання 1-ї сесії 7-го скликання Михайлівської сільської ради від 05.11.2015 року вирішувалися організаційні питання, у тому числі - обрання секретаря. Не повідомила про конфлікт інтересів та прийняла участь у вказаному голосуванні, так як не вбачає особистого інтересу у цьому і її голос не був вирішальним.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч. 1, ч. 2 КУпАП є обґрунтованим та законним з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 172-7 ч.ч. 1, 2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Під реальним конфліктом інтересів у цій статті слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно примітки 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб. Суб'єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом.

Також, стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» дає визначення таким термінам:

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 являється депутатом Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області та з 1992 року безперервно працює секретарем даної сільської ради.

Рішенням № 3 першої сесії сьомого скликання Михайлівської сільської ради від 05.11.2015 року ОСОБА_3 було обрано секретарем Михайлівської сільської ради (а.с. 18).

Згідно протоколу № 1 Михайлівської сільської ради 1-ї сесії 7-го скликання від 05.11.2015 року, рішення № 3 «Про обрання секретаря Михайлівської сільської ради» від 05.11.2015 року депутатами було прийняте одноголосно (13 голосів), у тому числі проголосувала і ОСОБА_3 (а.с. 11-16, 14).

Згідно відповіді Михайлівської сільської ради № 174 від 29.03.2016 року протягом 2015-2016 р.р. заяв від секретаря сільської ради ОСОБА_3 про наявний конфлікт інтересів не надходило (а.с. 8).

В той же час, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про об'єктивні та суб'єктивні ознаки конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_3 та її службовими повноваженнями в момент прийняття рішення щодо обрання її на посаду секретаря сільської ради, та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилось.

Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що приймаючи участь у голосуванні щодо вирішення питання про обрання її на посаду секретаря сільської ради, ОСОБА_3 в силу своїх повноважень самостійно не приймала будь-яких рішень, а приймала у складі колегіального органу, рішення також приймалося колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії сільської ради, із дотриманням передбаченої законом процедури.

Судом першої інстанції обґрунтовано було встановлено, що депутати сільської ради, що приймали участь у розгляді питань порядку денного, були обізнані про винесене на порядок денний сесії питання обрання секретаря сільської ради. Зокрема, з пропозицією про обрання секретарем сільської ради ОСОБА_3 виступила особисто сільський голова ОСОБА_4 (а.с. 11-16, а.с. 14).

Також, апеляційний суд враховує, що на момент обрання ОСОБА_3 секретарем сільської ради, остання не була посадовою особою, на рішення сесії жодним чином не впливала (усі 12 депутатів, які були присутні на голосуванні, крім ОСОБА_3, проголосували за неї, ніхто не був проти, не утримався від голосування і будь-яких зауважень не мав). Тобто, об'єктивних даних, які б достовірно свідчили про спонукання ОСОБА_3 депутатів Михайлівської сільської ради до голосування за рішення на її користь в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, отримавши правовий статус депутата органу місцевого самоврядування, відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_3 мала право ухвального голосу з усіх питань, які розглядалися на сесіях ради.

І насамперед, згідно ст. 38 Конституції України, громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраним до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Тобто, найвищий Закон держави передбачає право кожного громадянина обиратися до органів державної влади, в тому числі голосувати за себе.

Взагалі практика участі в голосуванні кандидатами на посади є загальноприйнятною і жодним чином не має в собі підґрунтя реального конфлікту інтересів, адже обрання не здійснюється одноособово, а колегіально, і голос кандидата не має вирішального значення без реальної його підтримки іншими суб'єктами виборчого процесу. Загальновідомим фактом та яскравим прецедентом права участі в голосуванні кандидатів на посаду є участь в голосуванні кандидатів на пост Президента України, народного депутата України, голови місцевої ради, котре завжди здійснюється урочисто, транслюючи цю подію усіма засобами масової інформації, де кандидати проходять до виборчих дільниць разом зі своїми сім'ями аби віддати голос.

Таким чином, в діях ОСОБА_3, що виразилися у голосуванні за себе на сесії сільської ради, не міститься ознак конфлікту інтересів, що передбачені ст. 172-7 ч.1, ч. 2 КУпАП, а тому доводи прокурора спростовуються вищевикладеним.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурора не доведено, що неповідомлення ОСОБА_3 у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів вчинене нею умисно, коли вона усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання таких наслідків.

Крім цього, при розгляді питання № 3 «Про обрання секретаря Михайлівської сільської ради» реальний конфлікт інтересів відсутній взагалі, як такий, оскільки ОСОБА_3 обрана депутатом сільської ради і є представником інтересів від свого виборчого округу та наділена відповідними повноваженнями, маючи право бути кандидатом на посаду секретаря сільської ради, а тому брати участь у голосуванні за кандидата на посаду секретаря сільської ради жодним чином не йде всупереч представницьким повноваженням, а навпаки, її бажання стати секретарем сільської ради в разі підтримці депутатами повністю збігається з бажанням її виборців, виражене в підтримці її передвиборчої програми, яка стала передумовою обрання її депутатом сільської ради.

За таких обставин, суд першої інстанції належним чином виконав вимоги ст. 245 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, відповідно доводи прокурора є не обґрунтованими, а тому постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Олександрівського відділу Знам'янської місцевої прокуратури Кіровоградської області залишити без задоволення, а постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2016 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Р.А. Бондарчук