Справа № 515/533/16-п
Провадження № 3/515/1093/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 травня 2016 р. Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Семенюк Л.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від державної екологічної інспекції України в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, одруженого, працюючого заступником головного лікаря з технічних питань КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня», який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

- за ст. 164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2016 року до Татарбунарського районного суду Одеської області після доопрацювання, надійшли матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії №000358, складений 24.03.2016 року, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 164 ч.1 КпАП України, згідно якого 09 березня 2016 року приблизно о 09год. 00хв. гр. ОСОБА_1 при відсутності документу дозвільного характеру, а саме будучи відповідальною особою за охорону навколишнього природного середовища по КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», допустив експлуатацію стаціонарних джерел викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, які мають місце на території закладу, при відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферу (стаціонарні джерела опалювальні котли та твердому паливі); експлуатацію опалювальних котлів (які здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферу) при наданні медичних послуг. Дії ОСОБА_1, на думку посадової особи, яка склала вказаний протокол, підлягають кваліфікації за ст. 164 ч.1 КпАП України, оскільки порушено п. 30 додатку до Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» (3.4. №3392-УІ від 19.05.2011 року), ч.1 ст. 10, ч.5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» №2707-ХІІ.

У письмових поясненнях та в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що дозвільні документи не були вчасно отримані з вини проектної організації «Екоград», хоча документи на отримання відповідного дозволу відправлено ним своєчасно. На теперішній час підприємство КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» має відповідні дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що слідує з копії дозволу №51250100-8 від 29.03.2016 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами з терміном дії з 29.03.2016 року по 29.03.2026 року. В підтвердження даного факту ОСОБА_1 в судовому засіданні представив підтверджуючі копії документів(а.с.19-28). Тому, просив закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу інкримінуємого йому правопорушення, оскільки працюючи на посаді заступника головного лікаря з технічних питань та будучи відповідальним за охорону навколишнього природного середовища на території КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», він здійснив всі заходи, необхідні для отримання документів дозвільного характеру, жодним чином не порушуючи порядку провадження господарської діяльності установи, в якій він працює.

Відповідно до ч. 5-6 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Вислухавши пояснення та доводи ОСОБА_1, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення за №000358 від 24.03.2016 року та інші матеріали, долучені до нього, дійшла до висновку про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 має бути закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінуємого йому правопорушення, суду надано слідуючі документи: акт відбору проб організованих викидів стаціонарних джерел №10 від 03.03.2016 року, складений представниками державної екологічної інспекції в Одеській області в присутності представника субєкта господарювання (а.с.3-4) та як додатки до нього: протокол вимірювань параметрів газопилового потоку (при використанні вимірювача швидкості і вимірювань тиску в мм.рт.ст.) від 03.03.2016 року (а.с.5-6); додаток №3 до акту відбору проб від 03.03.2016 року, а саме розрахунок витрати газу при відборі проб речовин у вигляді суспендованих твердих частинок (а.с.7); протокол №10 вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від. 09.03.2016 року (а.с.8-9); наказ №1 від 01.01.2016 року, виданий КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» про призначення відповідальним за охорону навколишнього природного середовища на території КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» ОСОБА_1 заступника головного лікаря з технічних питань (а.с.15).

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП виражена у вчиненні дій, що передбачають провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Обєктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно з ч.1 ст.3 Господарського кодексу (далі - ГК) України, під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

У відповідності до положень підпункту 14.1.36. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підприємницьку діяльність», підприємництво це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як субєкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття «господарська діяльність».

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, необхідно встановити всі характеризуючі ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення з'ясовано, що в протоколі про адміністративне правопорушення №000358 від 24.03.2016 року не викладено фактичних обставин правопорушення, не вказано, яким чином ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, чи отримував він якусь вигоду (кошти) на свою користь, в чому полягала регулярність провадження господарської діяльності, повязаної з експлуатацією стаціонарних джерел викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, при відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферу, таким чином не конкретизована обєктивна сторона правопорушення, яка передбачена ст.164 КУпАП

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять обєктивних та переконливих відомостей, документальних доказів про те, що ОСОБА_1 здійснював регулярну, постійну та суттєву господарську діяльність у розумінні ст.164 КУпАП, як і те, що встановлений факт є провадженням певного виду господарської діяльності без наявних на те документів, а сам ОСОБА_1 свою вину в порушенні порядку провадження господарської діяльності заперечує. Більш того, пояснив, що при повторному зверненні до проектної організації «Екоград», яка мала видати дозвіл на викиди, вказаний документ КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» отримала 29.03.2016 року терміном на 10 років (а.с.19).

При оцінці доказів суд враховує, що факт здійснення ОСОБА_1 самостійної, ініціативної, систематичної господарської діяльності, що полягала б в допущенні в експлуатацію стаціонарних джерел викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, які мають місце на території КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», при відсутності на час перевірки дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферу (стаціонарні джерела опалювальні котли та твердому паливі), належними доказами, які б підтверджували винуватість останнього у вчинені інкримінованого йому правопорушення, не надано, а тому приходжу до висновку про недоведеність того, що він є субєктом господарювання та може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, яка регулює суспільні відносини саме у сфері господарської діяльності.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КУпАП. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в адміністративному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у звязку з відсутністю доказів скоєння громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП та недоведеністю його вини у скоєнні зазначеного в протоколі правопорушення, провадження по справі підлягає закриттю (за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення), відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.164-1 ч.1, ст.ст.9,245,247,251,276,280,283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст.164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Семенюк