Справа № 502/834/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

розглянувши матеріали адміністративної справи,які надійшли з територіальної державної інспекції праці у Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є директором ТОВ «Союзюгпром», проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст. 41 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України

В С Т А Н О В И В:

08.04.2016 р. до Кілійського районного суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 за ст. 41 ч.1 ОСОБА_2, а саме встановлено, що директору ОСОБА_1 на протязі двох років поспіль, а саме 2014-2015 р.р. не надавались щорічні оплачу вальні відпустки, що порушує вимоги ч. 5 ст. 80 КЗпП України. У листопаді 2014 р. не проводилось нарахування індексації заробітної плати працівнику товариства ОСОБА_2, що є порушенням вимог ст.. 33 ЗУ «Про оплату праці». Розрахунок індексації не відповідає встановленому порядку, а саме індексація заробітної плати у листопаді, грудні 2014 р. нараховувалась працівникам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та іншим, з розрахунку менш ніж встановлений коефіцієнт, що є порушенням вимог п. 4 Постанови КМУ № 1078. Працівнику ОСОБА_2 у вересні 2014 р. здійснено нарахування та виплату індексації заробітної плати без урахування компенсації працівника, який втратив частину заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, що призвело до порушення вимог ст. 34 ЗУ «Про оплату праці». Наказом від 15.03.2016 р. № 8, працівник ОСОБА_3 звільнений з 15.03.2016 р., трудова книжка працівнику не видана у день звільнення. Так на день перевірки 25.03.2016 р., трудова книжка вищевказаного працівника знаходилась в товаристві, що є порушенням вимог ст. 47 КЗпП України.

Відповідальним за допущення даних порушень є директор ТОВ «Союзюгпром» - ОСОБА_1, до посадових обовязків якого входить здійснення контролю за дотриманням законодавства про працю на підприємстві. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 41 КпАП України порушення вимог законодавства про працю.

ОСОБА_1 надав заперечення, в яких вказав, що в протоколі зазначено, що проводилась перевірка кадрової документації, зокрема особові картки форми П-2. Згідно переліку документів необхідних для проведення перевірки, особові картки форми П-2, до перевірки невимагались і відповідно не надавались. Щорічні відпустки надаються згідно графіку відпусток та згідно наданих до перевірки наказів за 2016 рік, директору ОСОБА_1 була надана відпустка за період роботи 2014-2015 років у 2016 році з 18.01.2016р. Враховуючи те, що обійняв він цю посаду на підприємстві практично з дня його створення і для повноцінного налагоджування виробничого процесу товариства він не мав морального права залишати його без керівництва для відпочинку. Так як виробничий процес Товариства налагоджувано він мав змогу піти у відпустку взимку за період 2014-2015 роки та планує взяти відпустку влітку за період 2015-2016 роки. Працівник ОСОБА_2 звільнився у листопаді 2014 року, тож чисто механічно була допущена помилка, стосовно нарахування і виплати індексації та компенсації йому за листопад 2014 року. Працівнику ОСОБА_2 була до нарахована та виплачена індексація та компенсація за листопад 2014 року. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р. Про затвердження Порядку індексації грошових доходів населення, а саме абз. 7 п. 4 Порядку (діючий з 13.02.2014р.) індексація заробітної плати повинна нараховуватись згідно відпрацьованого робочого часу. Так як працівники ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 та інші відпрацювали в листопаді, грудні 2014р. по 80 годин в місяці, при місячній нормі робочого часу 160 годин, то і індексація цим працівникам була нарахована згідно відпрацьованого часу. Тобто в протоколі зазначаються дані, що не містять в собі склад адміністративного правопорушення. Щодо нарахування компенсації на нараховану індексацію працівника ОСОБА_2 у вересні 2014 року, вказав, що, перевіркою допущено помилку і згідно книги нарахування заробітної плати у вересні 2014 року працівнику Товариства ОСОБА_2 взагалі не нараховувалась та не виплачувалась індексація заробітної плати. Тобто в протоколі зазначаються дані, що не містять в собі складу адміністративного правопорушення. Трудова книжка тимчасово звільненому працівнику ОСОБА_3 не була повернена за його проханням, так як він за сімейними обставини звільнявся лише на три тижня і вже повернувся на роботу в Товариство.

Факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 15-18-010/0142 від 28.03.2016 р.;

- актом перевірки № 15 -18-010/0194.

Кваліфікація дій правопорушника, передбачена ст. 41 ч. 1 КпАП України - недодержання та порушення норм законодавства про працю, є вірною.

Статтею 23 ОСОБА_2 передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 40-1 ОСОБА_2, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи те, що ОСОБА_1, після складення протоколу про адміністративне правопорушення усунув порушення вимог закону, суд прийшов до висновку, що дане правопорушення не завдало збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам, та є малозначним, тому вважає за можливе застосувати ст. 22 ОСОБА_2 та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, 34-35, 283, 284 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним громадянина України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України та на підставі ст. 22 ОСОБА_2, звільнити його від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Кілійській районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_9