Справа № 163/1100/16-п
Провадження №3/163/782/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

представників Волинської митниці ДФС: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_3,

представника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши, направлені Волинською митницею ДФС, матеріали справи за протоколом №0321/20500/2016 про притягнення до відповідальності за ст. 472 МК України

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП невідомий, закордонний паспорт серії FB №488122, виданий 14.05.2015 року органом 0712, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 03.02.2016 року приблизно о 10 год. 11 хв., слідуючи з ОСОБА_5 в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС по смузі руху «червоний коридор» в якості водія автомобіля марки «Фольксваген LT-35», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не задекларував, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування, кількість, вартість тощо) про переміщуваний ним товар, а саме: одяг трикотажний жіночий в кількості 31 штука, вартістю 68507,37 грн.; шарфи трикотажні жіночі в кількості 17 штук, вартістю 4802,58 грн.; взуття на підошві з гуми або пластмаси та з верхом з текстильних матеріалів в кількості 64 штуки, вартістю 11300,18 грн.; статуетки керамічні декоративні в кількості 10 штук, вартістю 8475,14 грн., який знаходився в багажному відсіку вказаного автомобіля серед задекларованого товару, без ознак приховування, та наявність його була встановлена у процесі повного митного огляду транспортного засобу в оглядовому боксі, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

В судовому засіданні 21.04.2016 року ОСОБА_3 вину у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, не визнав та пояснив, що у грудні 2015 року в ОСОБА_5 Німеччина він зробив замовлення на різного роду товар (автозапчастини, мастила, взуття, одяг), який, в свою чергу мав доставити замовнику в м.Київ. Цього ж місяця в телефонному режимі йому повідомили, що товар готовий для відвантаження, у звязку із чим до ОСОБА_5 Німеччина він відрядив свого водія ОСОБА_6 03 січня 2016 року разом з зазначеним водієм перетнули кордон ОСОБА_5, однак митний контроль на українській стороні не проходив, оскільки, як йому стало відомо, для розмитнення мастила на українській митниці необхідні були додаткові дозвільні документи. При цьому вказав, що на розмитнення товару при собі мав необхідну кількість коштів та з самою процедурою розмитнення обізнаний. Доки він займався процедурою отримання дозвільних документів на перевезення через митний кордон України мастила, автомобіль залишався стояти на мосту, перед пунктом пропуску «Ягодин». Однак, через Різдвяні свята дана процедура «затягнулась», що призвело до відмови замовника з м.Києва від товару, у звязку із чим він був вимушений повернути товар назад в ОСОБА_5 Німеччина, однак для цього йому необхідно було товар перевезти через українську митницю в режимі «транзит». У пункт пропуску «Ягодин» вони заїхали 03 лютого 2016 року, при цьому, він слідував в якості водія транспортного засобу, та до митного контролю особисто подав усі наявні у нього товаросупровідні документи на товар та інспектору митниці повідомив, що товар має вивезти у зворотному напрямку в ОСОБА_5, тобто перевозить його в режимі «транзит». Оскільки митний контроль проходив біля 9-ти днів, то фактури, які були надані ним митникам від однієї зміни переходили до іншої упродовж усіх цих днів, а надані йому для заповнення бланки декларацій він заповняв на підставі фактур, однак де зникла одна фактура йому невідомо. Вказав, що зважаючи на кількість та вартість вписаних ним у митні декларації товарів у 955 позиціях на суму більше 10000 євро, які він заповняв орієнтовно 6 годин, та на їх переміщення в режимі «транзит», сенсу приховувати чи умисно його не декларувати у нього не було. В ході проходження митного контролю виявилось, що для «транзиту» товару необхідно подавати вантажну декларацію, у звязку із чим він звернувся до брокера, який оформив йому дані декларації, однак у прийнятті вантажної декларації на товар, який не був вписаний ним у декларацію для громадян, митницею було відмовлено з підстав його затримання. Вважає, що будь-якого порушення не допускав, у звязку із чим просив повернути йому вилучений товар.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 суду пояснив, що його довіритель 03.02.2016 року слідував через пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем марки «Фольксваген LT-35», р.н.з. АС9133ВК, яким ввозив товари (автозапчастини, іграшки, одяг та взуття) в режимі «транзит», у відповідності до положень ч.2 ст.379 МК України. Про вибір митного режиму «транзит» ОСОБА_3 відразу повідомив митників та звернувся до митних брокерів компанії «PST - Україна» з заявою про підготовку митної декларації форми МД2. Для складання переліку предметів і підготовки до подання митної декларації на бланку форми МД2 використав бланк декларації, наданої митниками, форми МД1, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №431 від 21.05.2012 року, і протягом 6-ти годин переписував товари з товаросупровідних документів. При цьому, митникам ОСОБА_3 пояснив, що звернувся до митних брокерів і перед декларуванням товарів планує здійснити ідентифікаційний огляд. Вважає, що митники безпідставно прийняли у ОСОБА_3 до митного оформлення декларацію форми МД1, оскільки останній слідував в режимі «транзит», який вимагає подання декларації форми МД2, у звязку із чим співробітники митниці повинні були відмовити у прийнятті такої декларації на підставі п.3 ч.11 ст.264 МК України. Поміж цього зауважив, що у декларації форми МД1 відсутній запис про дотримання терміну транзиту, який передбачений ст.379 МК України. Огляд автомобіля, у якому слідував його довіритель, працівники митниці проводили з 17 год. 51 хв. 03.02.2016 року до 02 год. 31 хв. 05.02.2016 року, під час якого співробітники відділу УАР та ПМП працювали позмінно, а ОСОБА_3, при цьому був присутній постійно, що не відповідає діючому трудовому законодавству, оскільки людина не може адекватно працювати і чітко відображати кількісні результати обліку значної кількості різних товарів. Результати проведеного митного огляду зафіксовано в акті, у якому в графі 8.3.3 зазначено, що кількість товару відповідає зазначеній у митній декларації, а у графі 10 фотографування при огляді не проводилось, у звязку із чим вважає, що долучені до справи фотографії не можуть визнаватись належними доказами. Разом з цим, у зазначеному акті вказано про невідповідність виявленого товару задекларованому, однак нічого не згадано про відповідність чи невідповідність товару товаросупровідним документам фактурам. Посилаючись на ст.268 МК України, яка регламентує допущення помилок у митній декларації, також зазначив, що після закінчення митного огляду, ОСОБА_3 до 13.02.2016 року чекав доки митні брокери підготують митні декларації та, після їх оформлення, 12-13.02.2016 року до митного контролю подав митні декларації за встановленою формою МД2, однак частину декларацій на такі товари, як: іграшки, одяг та взуття, митники відмовились прийняти, мотивуючи тим, що на даний товар складено протокол про порушення митних правил, та на вимогу ОСОБА_3 надати йому картку-відмови, інспектор митниці ні відповіді, ні картки-відмови не надав, а співробітники УАР та ПМП вручили останньому протокол про порушення митних правил №0321/20500/2016 від 12.02.2016 року. Непогоджуючись зі складеним відносно його довірителя протоколом, також вказав, що останній при завантажені товару в автомобіль у ОСОБА_5 Німеччина присутній не був, вартість вилученого товару не відповідає вартості, зазначеній у фактурах, транзит товару відбувався в межах одного пункту пропуску, його межі товар не покидав та ввозитись в Україну не планувався, а його транзитний характер, поміж іншого, підтверджується польською митною декларацією MRN 16PL30206016ECD689. Звернув увагу на пункт 6 абз.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», у якому надано розяснення про те, що не можна розглядати як контрабанду дії особи, яка, здійснюючи транзитне перевезення товарів через територію України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України. За викладених обставин вважає, що притягнення ОСОБА_3 за недекларування товарів, вчинене на бланку митної декларації, передбаченої для громадян, не відповідає вимогам закону, оскільки останнім товар вірно задекларовано на бланку вантажної митної декларації МД2. Переміщуючи товар транзитом через Україну, ОСОБА_3 умислу порушувати митне законодавство України не мав, а протилежного органом доходів і зборів не доведено, при цьому, допущені у митній декларації помилки не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, а також до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, тому також не можуть бути підставою для відповідальності. Просив провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ознаками ст.472 МК України закрити за відсутністю в діях останнього складу даного правопорушення.

Представник Волинської митниці ДФС під час розгляду протоколу в суді висловив позицію про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, та просив накласти на останнього стягнення в межах санкції даної статті, стягнути витрати митниці за зберігання товару та судовий збір. За результатами досліджених у справі доказів, не заперечив проти прийняття до уваги наданих суду копій фактур для визначення вартості вилученого товару.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до відповідальності, його представника, показання свідків, думку представника митниці та дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, з огляду на наступне.

Під час розгляду справи судом встановлені наступні факти та обставини.

Копією контрольного талона серії АБД №440287 від 03.02.2016 року для проходження по «червоному коридору» та витягом з бази даних «Інспектор 2006» стверджено, що цього дня о 10:11:35 год. в зону митного контролю пункту пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС вїхав автомобіль марки «Фольксваген LT-35», р.н.з. АС9133ВК, у якому слідувало двоє осіб (а.с.5-6).

Як встановлено з матеріалів справи, у зазначеному автомобілі слідували громадяни: ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а відповідно до пояснень останніх: ОСОБА_3 слідував в якості водія автомобіля, а ОСОБА_6 в якості пасажира.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ №378860, власником автомобіля марки «Фольксваген LT-35», р.н.з. АС9133ВК, є ОСОБА_6 (а.с.102).

З вищевказаного витягу з бази даних «Інспектор 2006» також встановлено, що під час проходження митного контролю зазначеного транспортного засобу проведено наступні дії: 03.02.2016 року о 12:25:15 підготовка до митного оформлення / прийняття документів; 03.02.2016 року о 12:25:36 підготовка до митного оформлення / декларування; 03.02.2016 року о 13:44:47 затримання, у звязку з декларуванням товару; 03.02.2016 року о 17:15:34 відміна затримання, у звязку із заповненням митних декларацій; 03.02.2016 року о 17:51:03 направлення на митний огляд (перелічені дії проведені інспектором митниці ОСОБА_7В.); 05.02.2016 року о 2:31:57 завершення митного огляду, за результатами якого складено акт огляду №205020101/2016/000242; 05.02.2016 року о 2:36:14 та о 2:45:13 затримання, у звязку з перевіркою службою БК та ПМП, для вирішення питання щодо складання протоколу про порушення митних правил та накладено митне забезпечення 2*205/399 (зазначені дії проведені інспектором митниці ОСОБА_8С.) (а.с.6).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 суду показав, що в ОСОБА_5 Німеччина в його автомобіль завантажили товар, на який видали фактури, однак товар поіменно він не звіряв, а лише перевірив кількість вантажних місць в автомобілі. З ОСОБА_3 зустрівся в ОСОБА_5, звідки разом прослідували до України. Фактури на товар ОСОБА_3 він віддав на митному кордоні ОСОБА_5 та до митного контролю на переміщуваний товар на даній митниці вони подавали лише фактури, декларацій не заповняли. За кермом автомобіля слідували по черзі, однак в зону митного контролю митного поста «Ягодин» в якості водія слідував саме ОСОБА_3 Під час проходження митного контролю на українській митниці їм були надані для заповнення митні декларації, у якій особисто він вказав переміщуваний ним дитячий товар, а ОСОБА_3 декларації заповняв з наявних у нього фактур. Зі слів останнього, йому відомо, що замовник відмовився від замовленого товару.

У поданій до митного контролю митній декларації від 03.02.2016 року для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не повязаних з провадженням підприємницької діяльності, за формою, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України №431 від 21.05.2012 року, ОСОБА_6 вказав, що прямує з ОСОБА_5 в Україну та через митний кордон України переміщує товар: дитяче крісло, взуття, футболки, кофти та куртки, загальною вартістю 440 доларів США (а.с.99).

Із митних декларацій за аналогічною формою, оформлених ОСОБА_3, встановлено, що останній під час проходження митного контролю задекларував товар у 955 позиціях на 64 листках, валюту: 7000 доларів США, 168000 грн. та в позиції 3.2 декларації, де відображаються дані про транспортний засіб, який слідує через митний кордон України, проставив відмітки про переміщення в режимі «транзит», без зазначення будь-яких даних про транспортний засіб, при цьому така відмітка, наявна на кожному бланку декларації. Крім цього, на першій сторінці декларації ОСОБА_3 вказав, що прибув з ОСОБА_5 та прямує в ОСОБА_5 (а.с.35-98).

Допитаний в якості свідка старший державний інспектор Чак В.В. суду показав, що під час проходження митного контролю ОСОБА_3 були надані бланки митних декларацій для письмового декларування переміщуваного ним товару, при цьому, про режим слідування через митний кордон України останній йому нічого не повідомляв. Лише після подання митних декларацій, на яких свідок проставив особисту номерну печатку, ОСОБА_3 заявив, що має намір слідувати через митний кордон України в режимі «транзит», у звязку із чим останньому було розяснено, що перетин кордону у такому режимі дозволяється лише за наявності необхідних документів та оформленої митної декларації форми МД2, яким займаються брокери. Також вказав, що не прийняти заповнені ОСОБА_3 письмові декларації для громадян він не мав права, при цьому, фактур на переміщуваний товар останній йому одночасно з деклараціями не надавав та в руках їх він взагалі не тримав. У випадку надання йому таких документів, на кожному із них він би проставив відтиск своєї особистої номерної печатки. Після подання митних декларацій, ним було прийнято рішення про проведення повного митного огляду транспортного засобу.

З акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205020101/2016/000242 слідує, що під час проведення повного митного огляду автомобіля марки «Фольксваген LT-35», р.н.з. АС9133ВК, який проводився в період з 17 год. 51 хв. 03.02.2016 року до 02 год. 31 хв. 05.02.2016 року, в його багажному відсіку, серед задекларованого товару, було виявлено незадекларований товар, а саме: 1) взуття чоловіче торгівельної марки «RUCANOR» артикуль fm410-29149 (23 пари), артикуль nr28918-803 (6 пар); 2) взуття жіноче торгівельної марки «RUCANOR» артикуль nr28914-201 (1 пара), артикуль wgr059 (1 пара), артикуль pavla (1 пара), артикуль jenna (1 пара), артикуль 28906-201 (2 пари); 3) взуття дитяче торгівельної марки «RUCANOR» без артикулів (29 пар); 4) шарфи торгівельної марки «LAMBERTO LOSANI» артикуль 224095-lig (3 шт.), артикуль 228040-сн (3 шт.), артикуль 228065-сн (3 шт.), артикуль а224099-асс (3 шт.), артикуль а228048-асс (3 шт.), артикуль а228067-асс (2 шт.); 5) кардігани жіночі торгівельної марки «LAMBERTO LOSANI» артикуль 168015/22-сн (3 шт.), артикуль 168015/22-сн (3 шт.), артикуль 222021-сн (5 шт.), артикуль 222031-сн (2 шт.), артикуль 224085-sew (6 шт.), артикуль 224097-lig (3 шт.); 6) кофти жіночі торгівельної марки «AGNONA» артикуль ain74 (3 шт.), артикуль ain82 (6 шт.); 7) кукли торгівельної марки «LANVIN» артикуль ausi-miss50 (2 шт.), артикуль ausi-miss51 (4 шт.), артикуль ausi-miss52 (4 шт.), який належав громадянину ОСОБА_3 (а.с.100-101).

Як вбачається з зазначеного акту, під час проведення митного огляду був присутній ОСОБА_3, який з його змістом ознайомився та будь-яких зауважень чи заперечень не мав. Зазначений факт в судовому засіданні також підтвердив сам ОСОБА_3, а саме те, що під час проведення митного огляду він постійно був присутній, не відлучався та допомагав працівникам митниці звіряти товар.

Свідок ОСОБА_8, який проводив повний митний огляд автомобіля марки «Фольксваген LT-35», р.н.з. АС9133ВК, показав, що митний огляд він здійснював шляхом звіряння наявного в автомобілі товару із даними, вказаними ОСОБА_3 у митних деклараціях, які йому передав інспектор Чак В.В. За результатами проведеного огляду була встановлена невідповідність задекларованого товару, а саме, наявний в автомобілі товар був задекларований не в повному обсязі - незадекларованим було взуття та статуетки, з яких, спочатку він виявив незадеклароване взуття, яке знаходилось в кінці багажного відділення автомобіля. Ствердив, що інспектор митниці ОСОБА_7 для проведення митного огляду товару передав йому лише митні декларації, а фактури на товар він уже побачив в боксі поглибленого огляду у руках ОСОБА_3, при цьому, зазначені фактури відміток (печатки) інспектора Чака В.В. не містили. Оскільки обєм та характер переміщуваного товару вимагав значного проміжку часу, тому митний огляд проводився у декілька змін, яким передавались митні декларації та, надані під час огляду ОСОБА_3, фактури, а також їх робочі копії, які були виготовлені для зручності у роботі, однак проведення огляду завершував саме він. Після поглибленого огляду, задекларований товар залишився в автомобілі, який опломбували, а незадекларований було поміщено на склад митниці. Вказав, що фотографування під час проведення митного огляду не проводилось. В ході огляду ОСОБА_3 йому повідомляв, що слідує в режимі «транзит» в межах одного митного органу, а саме, з ОСОБА_5 в ОСОБА_5. Крім цього вказав, що якби даний транспортний засіб був випущений з пункту пропуску, в тому числі в режимі транзит, без його поглибленого митного огляду, то незадекларований товар міг би залишитись на території України без сплати митних платежів.

З поданої в судовому засіданні представником ОСОБА_4 копії заяви ОСОБА_3, датованої 03.02.2016 року, слідує, що останній звернувся до директора Волинської філії СП «PST Україна» з проханням провести підготовчі дії для подання вантажної митної декларації на транзит товарів, на які одночасно подав копії товаросупровідних документів, серед яких й на товар, що вилучений органом доходів і зборів за результатами повного митного огляду автомобіля. Для подання митним органам просив підготувати митну декларацію та договір про надання послуг.

З копії договору №54 про надання послуг з декларування вантажів, укладеного між СП «PST Україна», як декларантом, та ОСОБА_3, як замовником, встановлено, що він укладений 12.02.2016 року на м/п «Ягодин».

Поданими суду митними деклараціями форми МД2 та показаннями свідка ОСОБА_9 стверджено, що товар, який 03.02.2016 року був задекларований ОСОБА_3 у письмовій декларації за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №431 від 21.05.2012 року, був оформлений з дотриманням митних формальностей та ОСОБА_3 цим же автомобілем марки «Фольксваген LT-35», р.н.з. АС9133ВК, вивезений назад в ОСОБА_5, а інший товар інспектором митниці ОСОБА_9 не оформлявся, як такий, що затриманий в порядку ст.511 МК України, у звязку із складанням протоколу про порушення митних правил.

Аналіз встановлених у справі фактичних обставин в розрізі чинного митного законодавства України, а також доводів особи, що притягується до відповідальності, та його представника дає підстави для наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом ст.ст.458, 487 МК України, ст.ст.2, 9-11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб'єктивної та об'єктивної сторони складу правопорушення.

Диспозиція ст.472 МК України передбачає відповідальність за незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Відповідно до положень ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно п.8 ч.1 ст.4 МК України, декларант особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом (ст.71 МК України).

Судом встановлено, що в автомобілі марки «Фольксваген LT-35», р.н.з. АС9133ВК, через пункт пропуску «Ягодин» слідувало дві особи: ОСОБА_6 - власник даного автомобіля, та ОСОБА_3, кожен з яких у даному транспортному засобі переміщував свій товар.

ОСОБА_6 та ОСОБА_3 під час проходження митного контролю, на переміщуваний кожним із них товар, подали митні декларації за формою, затвердженою постановою КМ України від 21.05.2012 №431, у якій вказали найменування товару, кількість та його вартість.

Із зазначених митних декларацій також вбачається, що, як ОСОБА_6, так і ОСОБА_3 слідували з ОСОБА_5, однак в подальшому прямували у різних напрямках: ОСОБА_6 в Україну, тобто в режимі імпорт, а ОСОБА_3 в ОСОБА_5, тобто в режимі транзит.

Старший державний інспектор Волинської митниці ДФС ОСОБА_7 ствердив, що ОСОБА_3 заявив йому про свої наміри слідувати через митний кордон України в режимі «транзит» лише після подання митних декларацій за формою, що встановлена для громадян.

Головний державний інспектор управління боротьби з митними правопорушеннями Волинської митниці ДФС ОСОБА_8 у своїх показаннях також зазначив, що ОСОБА_3 повідомляв йому про переміщення товару в режимі «транзит», однак дана обставина мала місце під час проведення поглибленого огляду транспортного засобу, тобто уже після заповнення та подання митних декларацій.

Відповідно до ч.2 ст.379 МК України, пропуск через митний кордон України товарів (крім транспортних засобів особистого користування), сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують критерії, встановлені частиною першою статті 374 цього Кодексу, що ввозяться громадянами на митну територію України тимчасово або з метою транзиту, здійснюється в порядку, передбаченому для підприємств, під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення (транзит).

Представник ОСОБА_4 в обґрунтування невинуватості свого довірителя у недекларуванні товару вказує на те, що ОСОБА_3 провів декларування товарів не за встановленою формою, оскільки в даному випадку, з огляду на мету переміщення товару через митний кордон України в режимі «транзит», його декларування повинно було здійснюватись не як фізичною особою в порядку, передбаченому постановою КМ України від 21.05.2012 року №431, а як підприємством в порядку, передбаченому постановою КМ України від 21.05.2012 року №450, зокрема, шляхом заповнення митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Однак, такі доводи представника особи, що притягується до відповідальності, не спростовують наявності в діях ОСОБА_3 об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, яка характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування).

У пункті 23 ч.1 ст.4 МК України визначено, що митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування - заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (ст.90 МК України).

Згідно ч.4 ст.92 МК України, для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна, зокрема, подати органу доходів і зборів митну декларацію (документ, який відповідно до статті 94 цього Кодексу використовується замість митної декларації), товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару.

За змістом ч.1 ст.94 МК України, для декларування у митний режим транзиту товарів, що переміщуються будь-яким видом транспорту, крім випадків, визначених цією статтею, використовується митна декларація (у тому числі попередня митна декларація).

Органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України (ч.1 ст.198 МК України).

Статтею 248 МК України регламентовано, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення …. Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно ч.ч.3 5, 6 ст.264 МК України, дата та час подання митної декларації фіксується органом доходів і зборів шляхом її реєстрації, у тому числі з використанням інформаційних технологій. Орган доходів і зборів не має права відмовити в реєстрації митної декларації. З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ч.11 ст.264 МК України, орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обовязкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.266 МК України, декларант зобов'язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу предявити товари, транспортні засоби комерційного значення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Згідно з ч.2 ст.266 МК України, перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Таким чином, аналіз наведених норм митного законодавства України вказує, що законодавець розмежовує поняття декларування та митного оформлення і дає підстави для висновку, що декларування товару не за встановленою формою митної декларації не є безумовною підставою для притягнення особи до відповідальності за ознаками ст.472 МК України, як недекларування товару, оскільки визначальною ознакою в даному випадку є незаявлення особою точних та достовірних відомостей про товар, його найменування, кількості, ваги, вартості тощо, а подання правильної за формою митної декларації є необхідним для митного оформлення товару, без якої товар не може бути пропущений через державний кордон України.

При цьому, за встановлених у справі обставин, за яких ОСОБА_3 заявив інспектору митниці про слідування товару в режимі «транзит» лише після заповнення митних декларацій, підстав для відмови у прийнятті інспектором митниці таких декларацій судом не встановлено.

Твердження ОСОБА_3 про те, що до митного контролю він відразу подав фактури на переміщуваний ним товар свого належного підтвердження у справі жодним доказом не знайшли та спростовуються, як показаннями свідка ОСОБА_7, який приймав від останнього митні декларації та ствердив, що товаросупровідні документи на товар йому не надавались, так і копіями доданих до матеріалів справи фактур на задекларований 03.02.2016 року товар, на яких відсутні відтиски особистої номерної інспектора Чака В.В. (а.с.7-34).

З цих же підстав суд не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_3 про те, що в акті огляду, складеному в порядку ч.8 ст.338 МК України, не згадано про відповідність чи невідповідність товару товаросупровідним документам фактурам.

Суд звертає увагу на ту обставину, що серед зазначених фактур відсутня саме фактура на вилучений в порядку ст.511 МК України товар (а.с.7-34).

ОСОБА_3 в судовому засіданні 21.04.2016 року пояснював, що фактура на даний товар зникла при невідомих йому обставинах, оскільки митний огляд товару тривав декілька днів та документи передавались від однієї зміни в іншу, однак в судовому засіданні 12.05.2016 року, на запитання суду вказав, що митні декларації він заповняв на підставі усіх наявних у нього фактур, однак, з яких причин на вписав цей товар, суду пояснити не зміг.

Також встановлено, що ОСОБА_3 при завантаженні товару в ОСОБА_5 Німеччина присутній не був, а тому, як декларант, перед проходженням митного контролю мав би здійснити фізичний огляд переміщуваного товару на предмет його відповідності переданим йому ОСОБА_6 фактурам та мав таку реальну можливість, однак будь-яких дій з цією метою не вчинив.

Представник ОСОБА_3 стверджує, що останній повідомляв митникам про те, що він звернувся до митних брокерів та перед декларуванням товарів планує здійснити ідентифікаційний огляд, однак такі доводи представника в ході розгляду справи не підтверджені, а ні поясненнями самого ОСОБА_3, а ні показаннями, допитаних судом в якості свідків інспекторів митниці, а тому розцінюються судом виключно, як обраний стороною захисту спосіб уникнення від відповідальності.

Окрім цього, суд піддає обєктивному сумніву надану суду копію заяви про звернення ОСОБА_3 03.02.2016 року до митного брокера - Волинської філії СП «PST Україна» з проханням провести підготовчі дії для подання вантажної митної декларації на транзит товарів, оскільки, як стверджено матеріалами справи (а.с.100-101, 110), а також особистими поясненнями ОСОБА_3 та його представника, у період до 02 год. 31 хв. 05.02.2016 року він постійно був присутній під час проведення поглибленого митного огляду автомобіля та зону митного контролю пункту пропуску «Ягодин» не покидав, а сам договір з брокерською фірмою уклав лише 12.02.2016 року, тобто після завершення митного огляду товару.

Також не заслуговують на увагу суду й доводи представника особи, що притягується до відповідальності, щодо визнання неналежними доказами фото-таблиць, долучених до матеріалів справи, оскільки такі у справі відсутні та, як ствердив свідок ОСОБА_8, фотографування під час проведення поглибленого митного огляду не проводилось.

Щодо відмітки у графі 8.3.3. акту огляду про відповідність кількості товару, що зазначена у митній декларації, то свідок ОСОБА_8 пояснив, що це є виключно технічною помилкою, яка допущена у звязку з тим, що дані графи заповнюються при перевірці вантажно-митної декларації.

Разом з цим, виявлена під час поглибленого митного огляду невідповідність товару чітко відображена у графі 8.3.4. акту та допущеною вищенаведеною технічною помилкою у графі 8.3.3. не спростовується.

Таким чином, дії ОСОБА_3, які виразились у незаявленні за встановленою формою точних та достовірних відомостей про наявність, найменування, кількість, вартість заявленого до митного контролю товару, охоплюються обєктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та обєктивно доводяться дослідженими у справі доказами.

Розглядаючи питання наявності в діях ОСОБА_3 субєктивної сторони, як обовязкової складової правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, слід зазначити, що вказане правопорушення може бути, як умисним, так і вчиненим з необережності.

Посилання ОСОБА_3 на ту обставину, що митні декларації він заповняв упродовж 6-ти годин не може слугувати виправданням правомірності його дій, оскільки такі доводи останнього не мають юридичного підґрунтя у співвідношенні до норм митного законодавства, так як, слідуючи через митний кордон України з товаром, особа бере на себе відповідальність за дотриманням порядку його перетину та проходження митного контролю.

При цьому, настання негативних наслідків, зокрема: неправомірне звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, про що вказує представник особи, що притягується до відповідальності, не є обовязковою умовою та складовою правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, лише за наявності яких може наставати відповідальність за даною нормою.

За змістом ст.268 МК України, допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Разом з цим, зміст ст.268 МК України приводить до висновку, що законодавець надав можливість декларантам або уповноваженим ним особам виправляти помилки лише стосовно товарів, які зазначені в митній декларації, тому кваліфікувати дії ОСОБА_3, як допущену у митній декларації помилку, немає підстав.

Таким чином, зазначені норми митного законодавства та встановлені фактичні обставини справи не дають підстав для застосування ч.1 ст.268 МК України, а дії ОСОБА_3 суд оцінює, як такі, що за своїми ознаками обєктивної та субєктивної сторони в повному обсязі охоплюються складом правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Показання допитаних в якості свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд до уваги не приймає, оскільки останні не були очевидцями аналізованих подій, а тому їх показання не можуть спростовувати чи доводити факти і обставини, які мають значення у даній справі.

Щодо вартості вилученого у ОСОБА_3 товару, суд керується наступними положеннями митного законодавства України та наявними у справі доказами.

Так, відповідно до ст.368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Згідно висновку №135 від 28.03.2016 року Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС, загальна вартість безпосередніх предметів порушення митних правил у даній справі, станом на дату оцінки, визначена у 304890,01 грн. (а.с.121-125).

Разом з цим, з наданих суду копій рахунків від 22.12.2015 року за №251, 258, 287, виданих на імя ОСОБА_3, які подавались останнім митному брокеру для його декларування за формою МД2, вбачається, що вартість даного товару становить 3295,00 євро, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 03.02.2016 року (100 євро = 2825,0462 грн.) складає 93085,27 грн.

Підстав сумніватись у вказаних рахунках у суду немає, оскільки вони відповідають вимогам ст.53 МК України та обєктивно узгоджуються з встановленими у справі фактичними обставинами, а тому, в силу положень ст.368 МК України, саме їх суд приймає до уваги, як належні та допустимі докази на підтвердження фактурної вартості вилученого товару.

З цих же мотивів суд не приймає до уваги висновок №135 від 28.03.2016 року Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС, яким визначено ринкову вартість даного товару.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини у вчиненому, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність, вимоги санкції статті, згідно якої ОСОБА_3 притягується до відповідальності, та приходить до висновку, що до останнього слід застосувати стягнення в межах санкції ст. 472 МК України у виді штрафу в розмірі 100% вартості переміщуваних предметів з їх конфіскацією.

З порушника в порядку ст. 520 МК України та наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року №731 підлягають стягненню витрати митниці за зберігання товару протягом 80 діб, починаючи з 11 дня зберігання за курсом НБУ на дату розгляду справи (100€ = 2889,4049 грн.), а також судовий збір згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.520, 522, 527, 528 МК України, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст. 472 МК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 93085 (девяносто три тисячі вісімдесят пять) гривень 27 копійок з конфіскацією в дохід держави товару: одягу трикотажного жіночого в кількості 31 штука, вартістю 68507,37 грн.; шарфів трикотажних жіночих в кількості 17 штук, вартістю 4802,58 грн.; взуття на підошві з гуми або пластмаси та з верхом з текстильних матеріалів в кількості 64 штуки, вартістю 11300,18 грн.; статуеток керамічних декоративних в кількості 10 штук, вартістю 8475,14 грн., вилученого згідно протоколу та опису затриманих предметів №0321/20500/2016 від 12.02.2016 року.

Штраф в розмірі 93085 (девяносто три тисячі вісімдесят пять) гривень 27 копійок підлягає стягненню на рахунок 5262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил»).

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Волинської митниці ДФС 3467 (три тисячі чотириста шістдесят сім) гривень 29 копійок витрат по справі за зберігання товару на розрахунковий рахунок №9069 в ГУ ДКСУ у м. Київ (МФО 820172, , призначення платежу відшкодування витрат за зберігання товарів і транспортних засобів на складах митного органу).

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_12