АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/3476/15-п;
Номер провадження: 33/791/175/16;
Головуюча в І інстанції: Венглєвська Н.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Херсон

Суддя апеляційного суду Херсонської області Червоненко В.Я., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець Херсонської області,

громадянин України, не працюючий,

мешканець АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 10.10.2015 року о 09 год. 25 хв. на 417 км. автомобільної дороги Харків - Сімферополь керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21011», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння і на вимогу працівників ДПС ДАІ від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі на постанову суду ОСОБА_1 вказує на її незаконність, а тому просить постанову скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що відносно нього працівниками ДАІ було складено два протоколи за ч.1 ст.130 КУпАП по подіям 13.09.2015 року та 10.10.2015 року. Обидва матеріали розглядала суддя Венглєвська Н.Б. Вважає, що суддя повинна була або повернути матеріали в ДАІ для перекваліфікації його дій за ч.2 ст.130 КУпАП, або об'єднати ці матеріали і призначити адміністративне стягнення відповідно до ст. 36 КУпАП. Оскільки цього зроблено не було, призначення двох стягнень, на його думку, є неправильним.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що він не був присутнім в судовому засіданні 25.11.2015 року, оскільки не знав про розгляд його справи, так як перебував на заробітках у м. Києві. Постанову суду не отримував, про неї дізнався від працівників ДАІ, а тому просить поновити строк на оскарження постанови, як пропущений з поважних причин.

В судове засідання апеляційного суду Херсонської області правопорушник ОСОБА_1 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Будь - яких клопотань, в тому числі і про перенесення розгляду справи, від апелянта не надходило. Відповідно до ст.268, ч.ч.5,6 ст.294 КУпАП неявка вказаної особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.11.2015 року ОСОБА_1 в судовому засіданні був відсутній, але справа відносно нього була розглянута судом відповідно до ст.268 КУпАП без порушення його права на захист, оскільки ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення поштового відділення про отримання ОСОБА_1 повісток 21.11.2015 року і 24.11.2015 року, а клопотань про відкладення розгляду справи він не заявляв.

(а.с.7,13).

Після розгляду справи на адресу ОСОБА_1 01.12.2015 року за № 653/3476/15-п була направлена копія постанови суду від 25.11.2015 року, в якій роз'яснювалось про право на оскарження постанови суду на протязі 10 днів.

В установлений законом строк ОСОБА_1 постанову суду не оскаржив.

Постанова суду набрала законної сили 06 грудня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 22.01.2016 року, з пропуском строку, без надання доказів підстав та поважності пропуску цього строку, без клопотання про поновлення пропущеного строку, але повторно 26.04.2016 року подав апеляційну скаргу з наданням такого клопотання.

Як доказ поважності його відсутності в судовому засіданні ОСОБА_1 представив довідку та характеристику від сільського голови Новогригорівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, з яких вбачається, що ОСОБА_1 вибув до м. Києва без зняття з обліку з 12.10.2015 року.

( а.с.35,36).

Проте, ці докази до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах справи є інші докази, які підтверджують, що повістки в суд ОСОБА_1 отримував особисто за місцем проживання 15.10.2015 року, 21.11.2015 року і 24.11.2015 року.

(а.с.7,13).

Водночас, що стосується підтвердження факту не отримання ОСОБА_1 копії постанови суду від 25.11.2015 року, то матеріали справи хоча і містять супровідний лист № 653/3476/15-п від 01.12.2015 року про направлення ОСОБА_1 копії постанови суду від 25.11.2015 року, але будь - яких доказів про отримання ОСОБА_1 вказаної постанови суду немає, тому його прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 25.11.2015 року підлягає задоволенню.

Що ж стосується апеляційної вимоги про скасування постанови суду від 25.11.2015 року відносно ОСОБА_1 як незаконної, то ця постанова є законною, а апеляційна скарга є необґрунтованою з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд дотримався вказаних вимог закону.

Так, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Тому, підставою для складання 10.10.2015 року протоколу про адміністративне правопорушення № 255743 стала відмова ОСОБА_1 в присутності двох свідків, а саме: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від проходження тесту на алкоголь за допомогою алкотестера «Драгер» чи медичного огляду в медичному закладі для визначення стану сп'яніння, що є порушенням п.2.5 Правил дорожнього руху.

В п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що якщо водій ухиляється від проходження огляду, то його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Саме невиконання ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, що є об'єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, було предметом судової перевірки.

При цьому, в матеріалах справи будь - яких довідок з ДАІ про повторне протягом року порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху не було, тому протокол правомірно був складений співробітником ДАІ за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі досліджених доказів суд правомірно визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, і призначив адміністративне стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Тому, постанова суду є законною.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суддя, яка 26.10.2015 року виносила постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП, повинна була повернути матеріали справи до відділу ДАІ для дооформлення протоколу за ч.2 ст.130 КУпАП або самостійно визнати його винним за ч.2 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено винесення судом такої постанови як повернення матеріалів на доопрацювання, а визнання самостійно судом ОСОБА_1 винним за ч.2 ст.130 КУпАП, обвинувачення по якій йому не пред'являлось, а відповідальність є більш суворішою, є неприпустимим.

Таким чином, в цій частині апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2015 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, як пропущений з поважних причин.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційних вимог про скасування постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2015 року.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2015 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Херсонської області В.Я.Червоненко