Справа № 380/471/16-п Головуючий у І інстанції Архангельський А. М.
Провадження № 33/780/300/16 Доповідач у 2 інстанції Костенко
Категорія 247 30.05.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.05.2016 року м. Київ.

Суддя Апеляційного суду Київської області Костенко І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та прокурора Гурінова О.Ю. справу за апеляційною скаргою заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Маційчука О.А. на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 22.04.2016 року, щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, реєстраційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1 приватного підприємця, депутата Тетіївської міської ради, -

якого визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 ч. 1 та ст. 172-7 ч. 2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП та на підставі ст..22 КУпАП його звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, будучи депутатом Тетіївської міської ради відповідно до рішенням першої сесії сьомого скликання Тетіївської міської ради № 1 від 12.11.2015 року, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив про наявний у нього реальний конфлікт інтересів.

Так, 21.01.2016 відбулася четверта сесія Тетіївської міської ради сьомого скликання. ОСОБА_1, перебуваючи на засіданні вказаної сесії, як депутат Тетіївської міської ради, приймав участь у голосуванні під час розгляду питання «Про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді», в тому числі про укладення договору оренди на земельну ділянку по АДРЕСА_2 з ним, як суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, а саме - проголосував «ЗА».

За результатами чого вказаною сесією Тетіївської міської ради прийнято рішення № 65 від 21.01.2016 «Про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді», у тому числі з ФОП ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 35 м2 по АДРЕСА_2 під землі громадської забудови (обслуговування будівель торгівлі), при цьому встановлено плату в сумі 1222,25 грн. в рік (8 % від грошової оцінки земельної ділянки).

Разом тим, ОСОБА_1, будучи членом комісії з питань регулювання земельних відносин, архітектури, будівництва та охорони навколишнього середовища Тетіївської міської ради, достовірно знав, що 21 січня 2016 року на сесії Тетіївської міської ради розглядатиметься питання «Про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді», одним із пунктів якого є укладення договору оренди з ФОП ОСОБА_1.

При цьому, про наявний у нього реальний конфлікт інтересів ні головуючого, ні сесію ОСОБА_1 не повідомив.

Як наслідок 22.01.2016 виконавчим комітетом Тетіївської міської ради в особі Тетіївського міського голови ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 35 м2, яка знаходиться в м. Тетієві по АДРЕСА_2.

Таким чином ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», будучи зобов'язаним повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, та знаючи, що на четвертій сесії Тетіївської міської ради сьомого скликання приймалось рішення в його особистих інтересах, не повідомив колегіальний орган - Тетіївську міську раду, в тому числі голову Тетіївської міської ради про наявний у нього реальний конфлікт інтересів при голосуванні по питанню про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді.

Крім того, ОСОБА_1 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 21.01.2016 року, перебуваючи на засіданні четвертої сесії Тетіївської міської ради сьомого скликання як депутат Тетіївської міської ради, приймав участь у голосуванні під час розгляду питання «Про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді», в тому числі про укладення договору оренди на земельну ділянку по АДРЕСА_2 з ним, як суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, а саме - проголосував «ЗА».

Таким чином, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1,будучи зобов'язаним не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв особисто участь в голосуванні по питанню про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді та проголосував разом з іншими депутатами за прийняття рішення у власних приватних інтересах як фізичної особи-підприємця.

Не погоджуючись з рішенням суду заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Маційчук О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 ч. 1 та ст. 172-7 ч. 2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що суд у своїй постанові чітко не зазначив та не конкретизував за якими ознаками адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_1 за ст. 172-7 ч. 1 та ст. 172-7 ч. 2 КУпАП визнано малозначними, а мотивував своє рішення тим, що у ОСОБА_1 не було прямого умислу на скоєння корупційних правопорушень, вони не завдали і не могли завдати істотної шкоди правам і охоронюваним законом інтересам окремих громадян, відповідній територіальній громаді, державі чи іншим особам, захист яких здійснюється нормами Закону України «Про запобігання корупції» тоді як за своєю конструкцією склад правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП є формальним і не передбачає настання жодних суспільно-небезпечних наслідків, а тому на думку прокурора посилання суду на відсутність істотної шкоди жодним чином не зменшує суспільної небезпечності вчиненого корупційного правопорушення.

Також прокурор вказує, що наявність прямого умислу не є обов'язковою ознакою об'єктивної сторони адміністративних правопорушень передбачених ст. 172-7 ч. 1 та ст. 172-7 ч. 2 КУпАП і вважає, що посилання суду на відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення правопорушення є безпідставними.

Крім того прокурор вважає, що судом не надано жодної оцінки тому факту, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав свою вину та не покаявся, що на думку прокурора свідчить про небажання особи стати на шлях виправлення.

Заслухавши прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ОСОБА_1, який вину свою в апеляційній інстанції визнав повністю, розкаявся у вчиненому, обіцяв не допускати такого в подальшому та просив залишити постанову судді без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1, який будучи депутатом Тетіївської міської ради не повідомив безпосереднього головуючого на сесії Тетіївської міської ради, ні сесію про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчиненив дій (голосування на сесії) в умовах реального конфлікту інтересів за зазначених у постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються в судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та взаємозв'язку, достовірності якого ніким з учасників процесу не оспорюється.

Викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення, суддею було враховано, що він вчинив правопорушення вперше, що умислу у нього на скоєння корупційного правопорушення не було, вони не завдали і не могли завдати істотної шкоди правам і охоронюваним законом інтересам окремих громадян, а тому прийшов до висновку, що дані правопорушення є малозначними і застосовуючи ст..22 КУпАП звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення, не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам.

Проте суд першої інстанції не врахував те, що за своєю правовою конструкцією склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, є формальним і не передбачає настання жодних суспільно-небезпечних наслідків.

А тому, посилання суду на відсутність істотної шкоди інтересам суспільства та потерпілих, а також відсутність прямого умислу на вчинення правопорушення, не є критерієм, за яким можливо оцінити малозначність діяння, оскільки, відповідно до принципу індивідуалізації, дії, вчинені ОСОБА_1, в подальшому можуть слугувати негативним прикладом для інших суб'єктів адміністративних правопорушень за корупційні діяння, а тому апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про необґрунтованість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 172-7 ч. 1 та ст. 172-7 ч. 2 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до протоколу №6 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП від 08 квітня 2016 року щодо ОСОБА_1, моментом виявлення правопорушення є 17 лютого 2016 року ( а.п. 50).

Таким чином, розгляд апеляційної скарги прокурора відбувається після спливу трьохмісячного строку з моменту виявлення правопорушення, що унеможливлює накладення на особу стягнення, а тому постанова судді в частині звільнення від адміністративної відповідальності підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП в зв'язку з закінченням строку, передбаченого ст. 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 22.04.2016 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до п.7 ст.247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Костенко