АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 01 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 01 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Цією ж постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, як незаконну.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки суду щодо підтвердження вини ОСОБА_2 у порушенні п.п.10.1, 10.3 ПДР України не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що саме водій ОСОБА_3 під час руху не був достатньо уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну та допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes - Benz GL 350 CDI», д.н.з.НОМЕР_1, чим порушив вимоги п.2.3(б) ПДР. З позиції апелянта, у даній ситуації водій ОСОБА_2, рухаючись в середній смузі і маючи перевагу в русі, подаючи відповідно до п.9.2(б) Правил дорожнього руху світловий сигнал про поворот праворуч, завчасно зайнявши крайнє положення перед поворотом направо, мала перевагу у русі, оскільки вказана дорога має не три, а два ряди. Таким чином, вважає, що в діях водія ОСОБА_2 не вбачається порушення вимог п.10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху.

За результатами апеляційного розгляду просить постанову суду стосовно ОСОБА_2 змінити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №351363, 05 січня 2016 року о 16.30 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Mercedes - Benz GL 350 CDI», д.н.з.НОМЕР_2, по вул. Здолбунівська, 3 в місті Києві, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes - Benz GL 350 CDI», д.н.з.НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Цією ж постановою ОСОБА_2 протягнута до адміністративної відповідальності за те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №341048, 05 січня 2016 року о 16.30 год. вона, керуючи автомобілем «Mercedes - Benz GL 350 CDI», д.н.з.НОМЕР_1, по вул. Здолбунівська, 3 в місті Києві, перед перестоюванням не переконалася, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Mercedes - Benz GL 350 CDI», д.н.з.НОМЕР_2, під керування водія ОСОБА_3, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Суддя прийшов до висновку, що водій ОСОБА_3 порушив п.2.3(б) Правил дорожнього руху України, а саме не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, що стосується руху автомобіля під керування водія ОСОБА_2, що призвело до зіткнення автомобілів.

Водночас, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем, перед виконанням маневру повороту провару не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи маневр повороту праворуч, зупинила автомобіль практично на проїзній частині дороги, чим створила перешкоду для руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3, чим порушила п.10.1 ПДР України.

Також суддя вважає, що доказів щодо порушення водієм ОСОБА_2 п.10.3 ПДР України в ході судового розгляду не здобуто.

За наведених обставин суддя прийшла до висновку, що в даній дорожній обстановці винними у порушенні Правил дорожнього руху України, що призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, є обидва водії.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи допустив порушення вимог законодавства про адміністративні правопорушення, внаслідок чого постановив незаконне рішення про притягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення згідно вимог ст.283 КУпАП наряду з іншим, повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Розглянувши справу по суті, суддя у прийнятій постанові не навела опис обставин, установлених за результатами розгляду справи, а зазначила лише ті обставини, які наведені у протоколах, складених відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративні правопорушення, зміст протоколу про адміністративні правопорушення, складеного як відносно ОСОБА_2, так і щодо ОСОБА_3, не містить тих даних, які б дали можливість встановити механізм виникнення дорожньо-транспортної пригоди, оцінити правомірність дій водіїв в аспекті, що регулюються Правилами дорожнього руху України і невиконання яких передбачає адміністративну відповідальність за ст.124 КУпАП.

Зокрема, зазначаючи про порушення водієм ОСОБА_2 п.п.10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України, інспектор УПП в місті Києві Шейко В.В. в протоколі не зазначив, по якій смузі руху рухався автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 та на яку смугу руху він перестроювався, а також по якій смузі рухався автомобіль під керуванням водія ОСОБА_3

В протоколі про адміністративні правопорушення, складеного відносно водія ОСОБА_3, не зазначено, в чому ж саме конкретно виразилось порушення ним п.2.3(б) Правил дорожнього руху України та в чому виразилась зміна дорожньої обстановки, на яку він не зреагував.

В той же час, як правильно звертає увагу представник ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі, ці обставини підлягають обов'язковій перевірці, оскільки їх результат має істотне значення для правильного вирішення справи.

Суддя не звернув уваги на ці порушення, які фактично позбавляють як суд першої, так і апеляційної інстанції, можливості встановити фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні.

Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визнано правильною практикою тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити обґрунтованість доводів представника ОСОБА_1 про відсутність в діях ОСОБА_2 порушення вимог п.10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України.

При цьому суд апеляційної інстанції відмічає, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Для з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення даної справи, на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.

Оскільки суд першої інстанції розглянув справу без дотримання вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд апеляційної інстанції скасовує оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та повертає протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно них, до Управління патрульної поліції в місті Києві, для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 01 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП скасувати.

Протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_2 за порушення п.п.10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України та ОСОБА_3 за порушення п.2.3(б) Правил дорожнього руху України, повернути до Управління патрульної поліції в місті Києві, для належного оформлення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз