АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року суддя Апеляційного суду м. Києва Худик М.П., за участю:

особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 51 грн. штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи постанову судді незаконною та необґрунтованою, винесену без всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин події, просить її скасувати, провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційної скарги, заперечуючи вчинення адміністративного правопорушення, зазначає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення містять недостовірні дані, оскільки на проїжджій частині дороги він не перебував, небезпеку для інших учасників руху не створював, громадський порядок не порушував., оскільки вночі на вулиці нікого не було, кому б він, йдучи по вулиці міг би заважити чи звертатися до когось нецензурною лайкою.

Водночас, вказує, що в час зазначений в постанові він разом з ОСОБА_2 перебували біля будинку по вул. Малишка, 39 в м.Києві, де був зупинений поліцією автомобіль для огляду. ОСОБА_2 почав здійснювати відеозапис огляду автомобіля на мобільний телефон, та не реагував на зауваження працівників поліції щодо заборони фіксування даного огляду. В зв'язку з чим працівники поліції застосували до ОСОБА_2 фізичну силу, задля того щоб він покинув проїжджу частину дороги та вирвали з рук ОСОБА_2 мобільний телефон, відкинувши його на дорогу, в зв'язку з чим він розбився, а самого ОСОБА_2 кинули обличчям на асфальт. В цей час він (ОСОБА_1) перебував на тротуарі, проте побачивши, що на ОСОБА_2 надягають наручники підбіг до них, однак співробітники поліції його також поклали обличчям на асфальт та надягнули наручними, після чого їх відвезли до відділку поліції, де його більше двох годин тримали в наручниках.

Окрім цього, зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у нього не було відібрано пояснень та не роз'яснено права на їх написання.

Також вказує, що перебуваючи в Управлінні патрульної поліції м.Києва ним було подано заяву щодо неправомірних дій працівників патрульної служби по його незаконному затриманню 25.03.2016 року, яка залишена поза увагою судді, чим порушено вимоги процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ці вимоги закону судом в повній мірі не були дотримані, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Таким чином, кодекс України про адміністративні правопорушення пов'язує наявність хуліганства з його вчиненням у громадському місці, проте громадський порядок може бути порушений і за відсутності сторонніх осіб, а лише у присутності потерпілого.

Однак і в першому, і в другому випадках про це необхідно зазначати в протоколі про адміністративне правопорушення формулюючи суть правопорушення, вказуючи свідків такого порушення чи потерпілого від такого правопорушення. Крім цього, це пряма вимога закону, щодо змісту протоколу, закріплена в ст. 256 КУпАП.

Вказаних вимог закону особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, не дотрималася, оскільки в протоколі не зазначено якими діями ОСОБА_1 порушив громадський порядок та хто є свідком такого порушення, чи потерпілим від його дій.

Між тим до протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорти працівників поліції в яких вони вказують про перешкоджання ОСОБА_1 виконанню ними службових обов'язків при перевірці автомобіля Сузукі, а саме відео зйомкою на телефон їх дій, ходінню по проїжджій частині дороги та перед їх службовим автомобілем, а також те, що він був в стані алкогольного сп'яніння, на зауваження не реагував, при цьому ні в протоколі про, ні в рапортах не вказано про мотив таких дій ОСОБА_1, який при вчиненні хуліганства завжди є явною неповагою до суспільства.

За наведеного в діях ОСОБА_1 за певних обставин є склад іншого правопорушення.

На вказані порушення суд першої інстанції не звернув уваги, в зв'язку з чим виніс необґрунтовану постанову, оскільки не дав належної оцінки доказам у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на докази не розкрив їх змісту, жодним чином не спростував показань ОСОБА_1, який як під час складання протоколу, так і в суді першої інстанції своєї вини не визнавав.

За наведеного постанова судді підлягає скасуванню, провадження по справі закриттю в зв'язку з відсутністю події правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 173 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року - скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва М.П.Худик

Справа № 33/796/529/2016 Категорія: ст. 173 КУпАП

Головуючий у першій інстанції Марченко М.В.

Доповідач Худик М.П.