АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/1538/14-п Номер провадження 33/786/66/16Головуючий у 1-й інстанції Жмурко П.Я. Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.
Категорія: ч.1 ст.172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області Гонтар А.А.

за участі:

секретаря судового засідання - Гринь А.В.

прокурора - Колоса В.А.

захисника - ОСОБА_2

апелянта - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, працюючої секретарем Карлівської міської ради Полтавської області,

на постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на момент розгляду справи становить 1700 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 перебуваючи на посаді секретаря Карлівської міської ради під час проведення другого засідання першої сесії сьомого скликання Карлівської міської ради 04.12.2015 року прийняла участь в голосуванні під час прийняття рішення про затвердження рангу, категорії та оплату праці посадової особи місцевого самоврядування - секретаря ради. При цьому ОСОБА_3 про наявність у неї реального конфлікту інтересів не повідомила голову Карлівської міської ради, сесію Карлівської міської ради або Національне агентство з питань запобігання корупції, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Як вбачається зі змісту постанови, висновки судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП ґрунтуються на сукупності досліджених суддею доказів.

Зокрема, такі висновки ґрунтуються на даних які містяться в: - протоколі про адміністративне правопорушення від 29.02.2016 року; - поясненнях ОСОБА_3, яка хоча і стверджує, що в її діях немає складу інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки вона не вбачає ніякого конфлікту інтересів, однак вона не заперечує, що будучи секретарем міської ради та депутатом нікого не повідомила про конфлікт інтересів та приймала участь в голосуванні під час прийняття рішення про затвердження їй, як секретарю ради, рангу, категорії та оплати праці ; - постанові від 13.11.2013 року зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована депутатом Карлівської міської ради (а.с.22-23); - рішенні першої сесії Карлівської міської ради сьомого скликання від 24.11.2015 року зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 обрано секретарем Карлівської міської ради (а.с.24); протоколі та рішеннях від 04.12.2015 року першої сесії Карлівської міської ради зі змісту яких вбачається, що на засіданні сесії були присутні 25 депутатів, в тому числі і секретар Карлівської міської ради ОСОБА_3, які приймали участь в голосуванні та прийнятті рішення «Про затвердження рангу та категорії посадової особи місцевого самоврядування секретареві Карлівської міської ради ОСОБА_3» та «Про оплату праці секретаря ради» (а.с.24,9-19); - повідомленні Карлівського міського голови ОСОБА_4 від 29.02.16 року № 02-21/237 зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 не повідомляла Карлівську міську раду та Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність конфлікту інтересів (а.с.21).

Крім того, висновки судді ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та детально наведених у оскаржуваній постанові письмових доказах, які підтверджують належність ОСОБА_3 до суб'єктів, на яких поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».

Під час апеляційного перегляду справи перевірялись та не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_3 щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Так, відповідно змісту закону, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП наступає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

За визначеннями, які містяться в ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції»:

- правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

Статтею 3 ЗУ «Про запобігання корупції» визначені суб'єкти, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції», особи зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: вживати заходів, щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Як правильно встановлено під час розгляду справи в суді та зазначено в оскаржуваній постанові, секретар Карлівської міської ради ОСОБА_3 в порушення вимог ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» під час проведення 04.12.2015 року другого засідання першої сесії Карлівської міської ради будучи обізнаною з порядком денним не повідомила свого безпосереднього керівника-голову Карлівської міської ради про наявний у неї реальний конфлікт інтересів та прийняла участь в голосуванні по питаннях , які безпосередньо стосуються її приватних інтересів, а саме питання щодо затвердження рангу, категорії та оплати праці посадової особи місцевого самоврядування - секретаря міської ради.

Неповідомлення ОСОБА_3 про реальний конфлікт інтересів суперечить також вимогам ст.12-1 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо зобов'язання дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених ЗУ «Про запобігання корупції». Особливості врегулювання конфлікту інтересів осіб місцевого самоврядування визначаються ст.35 ЗУ «Про запобігання корупції», а також ст.59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, згідно відповідно до ст.12-1 Закону України „Про службу в органах місцевого самоврядування", посадові особи місцевого самоврядування зобов'язані дотримуватись правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України „Про запобігання корупції".

Згідно вимог ч.1 ст.59-1 Закону України „Про місцеве самоврядування", сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

З вище наведеного вбачається, що будучи суб'єктом, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 порушила вставлені цим Законом вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, не повідомила у встановлених законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, тобто вчинила правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Доводи апелянта та її захисника щодо відсутності у ОСОБА_3 реального конфлікту інтересів та щодо відсутності у ОСОБА_3 умислу на вчинення правопорушення пов'язаного з корупцією перевірялися та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді першої інстанції. Не знайшли вони свого підтвердження і під час апеляційного перегляду справи.

З огляду на визначення в статті 1 ЗУ «Про запобігання корупції» вживання термінів «приватний інтерес» та «реальний конфлікт інтересів», вважаю неспроможними доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях секретаря Карлівської міської ради ОСОБА_3 умислу на вчинення правопорушення та реального конфлікту інтересів, оскільки вона приймала участь у голосуванні на сесії міської ради під час вирішення питання щодо категорії, рангу посадової особи місцевого самоврядування-секретаря ради та оплати її праці.

За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є безпідставними.

Накладене на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі визначеному санкцією ч.1 ст.172-7 КУпАП є необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_3 в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст.294 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-7 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: А.А.ГОНТАР