Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3114/16-п Головуючий у 1-й інст. Аксьонов В. Є.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Мельничук Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Суддя апеляційного суду Житомирської області Мельничук Н.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 296/3114/16-п за участю ОСОБА_1 за його апеляційною скаргою на постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13 травня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1, пенсіонера органів МВС, на утриманні 2-є неповнолітніх дітей, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності в зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

в с т а н о в и в :

Відповідно до даної постанови 30.03.2016 року о 21 годині 28 хвилин ОСОБА_1, у АДРЕСА_2, здійснив зупинку автомобіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 на пішохідному переході, чим порушив Правила дорожнього руху України. При перевірці документів, було виявлено, що водій має ознаки алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з рота, незв'язна мова, нестійка хода, тремтіння пальців рук, від проходження медичного освідування для встановлення стану сп'яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

На прийняте суддею рішення надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_1, в якій він просить скасувати постанову суду та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, оскільки висновки суду не відповідають матеріалам справи. Зазначає, що 30.03.2016 року дійсно перебував в автомобілі «Мерседес» держ.номер НОМЕР_1 у м. Житомирі по вул. В.Бердичівській, але не перебував за кермом даного автомобіля, а сидів на пасажирському сидінні, а автомобілем керував ОСОБА_2, котрий зупинив автомобіль на вул..В.Бердичівській у м. Житомирі та пішов у магазин, а він та ОСОБА_3 залишились у автомобілі. В цей час підійшов працівник поліції та запитав документи. Так як він є власником автомобіля, то надав працівнику поліції документи на автомобіль, після чого працівник поліції сказав, що ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані та запропонував пройти медичний огляд для встановлення стану сп'яніння. ОСОБА_1 відмовився, оскільки він не керував автомобілем, а просто сидів в той час на водійському сидінні, автомобіль не рухався, а стояв. Зазначає, що такі його покази повністю підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а патрульний поліції ОСОБА_4 зазначив, що він не бачив, щоб автомобіль рухався.

Таким чином, правопорушення вважається скоєним з моменту, коли автомобіль під керуванням особи, що перебуває у стані сп'яніння, почав рух, а якщо автомобіль стоїть, то складу правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП не буде.

Заслухавши думку ОСОБА_1, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП судом першої інстанції доведена зібраними по справі доказами.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п.5.4 Інструкції з оформлення працівниками ДАЇ МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я посадова особа Державтоінспекції

МВС у присутності двох свідків складає протокол про

адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння

і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно матеріалів справи, зазначені вимоги закону виконані і в протоколі про адміністративне правопорушення вказано як ознаки сп'яніння ОСОБА_1 - запах алкоголю з рота, незв'язна мова, нестійка хода, тремтіння пальців рук та зазначено двох свідків, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився проходити медогляд.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп?яніння були предметом перевірки судом 1-ї інстанції. Вважаю, що суд 1-ї інстанції, дослідивши зібрані докази по цій адміністративній справі, дав їм належну оцінку і прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що автомобілем керував ОСОБА_2 спростовується записом події на диску, який був переглянутий у суді 1-ї та апеляційної інстанцій та з якого видно, що автомобіль стоїть на пішохідному переході з включеними фарами та включеним двигуном, а за кермом автомобіля знаходиться ОСОБА_1 у стані алкогольного сп?яніння. В автомобілі на задньому сидінні знаходився свідок ОСОБА_3 ОСОБА_2 появився біля автомобіля, зі слів ОСОБА_1 в апеляційній інстанції, через хвилин 40, а зі слів працівника поліції в суді 1-ї інстанції ще пізніше. ОСОБА_1 керував автомобілем без прав.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він пересів на місце водія щоб погрітись, так як було холодно, не є правдоподібними.

Крім того на нього було складено протокол про порушення ч.1 ст.126 КУпАП, в якому зазначено, що він зупинив транспортний засіб на пішохідному переході.

За таких обставин, підстави для скасування судового рішення за мотивами, викладеними в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 13 травня 2016 року щодо нього - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д я: