АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, -

встановив:

постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 14 грудня 2015 року приблизно о 09 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом «ВАЗ» д/н НОМЕР_1, рухався по вул. Запорізьке шосе у м. Дніпропетровську та на регульованому перехресті із вул. Панікахи, порушуючи п.п. 1.3, 1.5, 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, проїхав на заборонений сигнал світлофора, не надавши перевагу у русі транспортному засобу «Шевроле» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який рухався по вул. Панікахи на дозволяючий - зелений сигнал світлофора.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у строк передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП. У апеляційній скарзі порушується питання про скасування постанови суду.

На переконання апелянта, суд під час розгляду справи належним чином не з'ясував усі обставини вчиненого: залишив поза увагою докази, якими повністю спростовується його вина. Зокрема, не досліджено відеозапис про режим роботи світлофору, не взято до уваги той факт, що притягнена до відповідальності особа виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора і мала закінчити його проїзд, а водій ОСОБА_1 розпочав свій рух на жовтий сигнал світлофору.

Крім цього, у тексті постанови зазначено про участь у ДТП - ОСОБА_3, хоча дана особа жодного відношення до даного ДТП не має. Суд також не прийняв до уваги вимоги ст. 38 КУпАП, не закрив провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпП, хоча з моменту вчинення правопорушення і до моменту накладення стягнення минуло більше трьох місяців.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 з'явився, свою апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити. При цьому зазначив, що він дійсно у зазначений у протоколі час та місці, керуючи автомобілем «ВАЗ» д/н НОМЕР_1, рухався по вул. Запорізьке шосе з боку аеропорту у напрямку вул. Космічна і на перехрестя з вул. Панікахи виїхав на дозволяючий - зелений сигнал світлофору, на якому горів таймер і показував, що до зміни сигналу світлофора залишилось чотири секунди.

В свою чергу у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 зазначив, що, керуючи автомобілем «Шеврове» д/н НОМЕР_2, рухався по вул. Панікахи та, маючи намір перетнути вул. Запорізьке шосе, зупинився перед перехрестям на заборонений червоний сигнал. Після зміни сигналу світлофору на зелений, розпочав свій рух, і в цей момент не очікувано для нього із-за транспортного засобу, який рухався у попутному із ним напрямку з ліва, виїхав автомобіль «ВАЗ», під керуванням ОСОБА_2, з яким і відбулося зіткнення.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши думку обох учасників пригоди, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з наявного у матеріалах справи протоколу (а.с. 1) дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ВАЗ» д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та «Шевроле» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, відбулася 14 грудня 2015 року приблизно о 9 годині 10 хвилин на регульованому перехресті вул. Запорізьке шосе - вул. Панікахи у м. Дніпропетровську.

У відповідності до п. 16.1 Правил дорожнього руху України, на регульованих перехрестях учасники дорожнього руху мають керуватися сигналами світлофорів. При цьому як зазначено у п. 16.5 Правил дорожнього руху України, що у разі зміни сигналу світлофору на сигнал, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобом, що завершують рух через перехрестя. При цьому інший водій, який закінчує свій маневр має дотримуватися вимог п.п. 2.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, а у випадку виникнення небезпеки вжити відповідних заходів щодо її уникнення.

З пояснень ОСОБА_2 слідує, що він, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», виїхав на регульоване перехрестя саме на зелений сигнал світлофора, на інформаційному табло якого горіло чотири секунди та, проїхавши до фактичного перехрещування транспортних потоків із вул. Панікахи, допустив зіткнення із автомобілем «Шевроле» під керуванням ОСОБА_1, який не дав йому змогу закінчити свій маневр.

Проте з наведеним у поясненнях ОСОБА_2 механізмом ДТП не можливо погодитися, оскільки він суперечить поясненням іншого учасника пригоди і свідка, а також відеозапису режиму роботи світлофору на даному перехресті, який був долучений самим ОСОБА_2 (а.с. 25). З зазначеного відеозапису видно, що між зеленим та червоним сигналами світлофору є жовтий, який загоряється одночасно на усіх напрямках руху перехрестя, що унеможливлює миготіння зеленого сигналу світлофору на одному напрямку із загоранням дозволяючого рух - зеленого у іншому напрямку.

У свою чергу ОСОБА_1, як у суді першої інстанції, так і під час оформлення матеріалів справи зазначав, що, попередньо зупинившись перед перехрестя на червоний сигнал світлофора, розпочав свій рух виключно на зелений сигнал. При цьому вказав, що у момент зупинки перед світлофором мав достатню оглядність і не бачив жодного транспортного засобу який би міг закінчувати свій маневр. Не можливість уникнення зіткнення пояснив тим, що з ліва від нього знаходився ще один автомобіль, який разом із ним розпочав свій рух, і із-за нього вискочив автомобіль «ВАЗ».

Версія ОСОБА_1 повністю підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с. 6), який вказав на те, що він перед перехрестям зупинився з ліва від ОСОБА_1 і коли загорівся зелений сигнал світлофора, розпочав свій рух під час якого помітив, як з ліва до нього наближається автомобіль «ВАЗ», під керуванням ОСОБА_2, він вжив заходів щодо зупинки і уникнув з ним зіткнення, а автомобіль «ВАЗ» продовжив свій рух і зіткнувся із задньою лівою частино автомобіля «Шевроле».

Із наведених пояснень слідує, що у тому ж напрямку у той же час, у якому рухався водій ОСОБА_1, також розпочали свій рух і інші учасники дорожнього руху, що свідчить про явну відсутність перешкоди у вигляді транспортного засобу, який, виїхавши на перехрестя на зелений сигнал світлофора, намагався закінчити свій маневр.

Наведенні обставини також повністю підтверджуються і схемою місця ДТП (а.с. 4) у відповідності до якої місце контакту знаходиться на відстані 8,4 метра від правого узбіччя проїзної частини вул. Панікахи, що підтверджує механізм та обставини зіткнення про які повідомив ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4.

Отже, з наведеного слідує, що водій ОСОБА_1 розпочав свій рух саме на

дозволяючий - зелений сигнал світлофора і, у відповідності до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, мав розраховувати на те, що і інші учасники дорожнього руху дотримуються чинних правил, зокрема, при закінченні свого маневру стежать за дорожньою обстановкою та враховують стан свого транспортного засобу, обираючи відповідний швидкісний режим руху, щоб безпечно перетнути перехрестя із дотриманням вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України.

Щодо пояснень ОСОБА_5, то їх об'єктивність сумнівна, оскільки фактичне перебування даного свідка на місці пригоди ні чим не підтверджена окрім її пояснень, а її пояснення суперечать наявним по справі доказам.

Таким чином, проаналізувавши наявні по справі докази співставивши їх із доводами апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку щодо правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Стосовно посилань суду у своїй постанові на свідчення ОСОБА_3, то їх апеляційний суд вважає технічною опискою і такою, що сама по собі не може свідчити про хибність висновків суду першої інстанції.

Проте під час перегляду справи знайшли своє підтвердження доводи того, що стягнення судом першої інстанції було накладено із порушенням вимог ст. 38 КУпАП. Так під час розгляду справи залишилося поза увагою те, що правопорушення було вчинено 14 грудня 2015 року і на момент накладення стягнення - 23 березня 2016 року сплинув тримісячний строк.

Таким чином, підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновки викладенні у апеляційній скарзі знайшли своє часткове підтвердження. Суд першої інстанції під час розгляду справи встановив усі необхідні обставини та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість особи у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_2 уповноваженою особою підрозділу поліції. Проте при накладені стягнення судом не було враховано вимоги ст. 38 КУпАП, а провадження у справі не закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Жодних інших суттєвих порушень норм матеріального або процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, під час апеляційного перегляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, змінити постанову суду першої інстанції, закривши провадження у справі, на підставі п .7 ст. 247 КУпАП, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови районного суду - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року, винесену відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, та якою на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень - змінити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, визнаного винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області