Справа №568/234/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Бірук В.О.

при секретарі Дмитришин О.О.

за участю прокурора Ходак О.К.

за участю представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів матеріали, які надійшли від Дубенської місцевої прокуратури Рівненської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Вячеслава Івановича,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, одруженого, працюючого викладачем ДЮСШ Радивилівської районної ради, депутата Радивилівської районної ради Рівненської області сьомого скликання, за ч.2 ст.172-7 КУпАП,

Права та обовязки, передбачені ст.268 КУпАП розяснено,

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 22.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_1, будучи депутатом Радивилівської районної ради Рівненської області сьомого скликання та, згідно пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за корупційне правопорушення, використовуючи повноваження депутата районної ради, визначені Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», звернувся в органи прокуратури з депутатським зверненням з питань не пов'язаних з його депутатською діяльністю, у приватних інтересах, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, відповідальність за які передбачено частиною 2 статті 172-7 КУпАП.

У відповідності до статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися правил депутатської етики, зокрема, керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано; не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях.

Частиною 2 статті 8 вказаного закону передбачено, що депутат місцевої ради не може використовувати свій депутатський мандат в цілях, не пов'язаних з депутатською діяльністю.

У Дубенську місцеву прокуратуру 18.02.2016 року надійшло депутатське звернення депутата Радивилівської районної ради Рівненської області ОСОБА_1 щодо проведення перевірки у відділі державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції з приводу невжиття, на думку заявника, заходів по виконанню державними виконавцями виконавчого провадження, відкритого за заявою стягувача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь моральної шкоди у розмірі 1500 гривень та процесуальних витрат на суму 1243,62 гривень, а також притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення начальника відділу ОСОБА_4 за порушення строків розгляду його заяви як стягувача у виконавчому провадженні.

Будучи наділеним правами сторони виконавчого провадження, депутат Радивилівської районної ради Рівненської області ОСОБА_1, незважаючи на наявні заборони щодо використання депутатського мандата, використовуючи його у приватних (особистих) цілях, 18.02.2016 року звернувся в органи прокуратури з депутатським зверненням, яке стосувалось безпосередньо його приватних інтересів.

Таким чином, наявність приватного інтересу до вирішення зазначеного питання, суперечність між приватним інтересом та представницьким повноваженнями, що впливає на обєктивність, неупередженість прийняття рішення свідчить про реальний конфлікт інтересів у ОСОБА_1.

З нормами Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтверджується довідкою Радививлівської районної ради від 23.02.2016 року. Повідомлень від депутата Радивилівської районної ради Рівненської області ОСОБА_1 про виникнення конфлікту інтересів до Радивилівської районної ради не надходило.

Таким чином, у діях депутата Радивилівської районної ради Рівненської області ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП - вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

ОСОБА_1 в судове засідання 01.06.2016 року не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Поскільки строки накладення адміністративного стягнення закінчується 03.06.2016 року, суд заслухавши думку, прокурора та представника ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2 вирішив розгляд справи провести без особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Із поданого до суду протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 22.03.2016 року встановлено, що ОСОБА_1, від дачі пояснень, підписупротоколу про отримання його копії відмовився.

Прокурор в судовому засіданні доводячи обставини, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, вказав на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП, що є підставою для притягнення до відповідальності.

Адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Заслухавши свідка, думку прокурора, адвоката, дослідивши подані матеріали, давши їм повну та всесторонню оцінку вважає, що провадження по справі підлягає закриттю.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Диспозиція ч.2 ст.172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. При цьому, враховано п.2 примітки цього Закону у якій зазначено, що в цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Під потенційним конфліктом інтересів розуміється наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідальність за ч.2 ст.172-7 КУпАП настає за умови наявності чотирьох взаємозумовлених і взаємопов'язаних елементів: об'єкта та об'єктивної сторони, суб'єкта та суб'єктивної сторони, вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб'єктивна сторона правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Разом з тим, суд вважає, що матеріали справи не містять і прокурором не представлено будь-яких доказів, які б з достовірністю свідчили про об'єктивні та суб'єктивні ознаки вчинення ОСОБА_1дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, як депутата Радивилівської районної ради Рівненської області при депутатському зверненні до прокурора Дубенської місцевої прокуратури щодо ненадання йому відповіді начальника відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції ОСОБА_4 на його заяву про вжиття заходів по виконанню вироку суду. Тобто яким чином зазначені дії могли вплинути на об'єктивність, неупередженість прийняття рішень якого і ким.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» зазначає, що під корупцією слід розуміти використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки (пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка) пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

В цій же статті зазначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1, які виразились у його депутатському зверненні до прокурора Дубенської місцевої прокуратури в якому він просить провести перевірку і вжити заходів щодо неналежного виконання відділом державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції рішення суду по виконавчому провадженню, де він є стягувачем не вбачається ознакправопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП, так як в діях ОСОБА_1відсутня об'єктивна сторона та суб'єктивна сторона даного правопорушення, а отже провадження по справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд.

Суддя: Бірук В.О.