Справа № 344/3329/16-п
Провадження № 33/779/72/2016
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Попович С.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Попович С. С., розглянувши за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2016 року справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо апелянта,

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. за те, що він 14 березня 2016 року приблизно о 02 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Новгородська, 9 керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia Tour», д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України.

Суддя мотивував свою позицію тим, що вина ОСОБА_2 у вчинені вказаного адміністративного правопорушення доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколом серії АП2 № 106834 від 14 березня 2016 року, тестом № 1089 від 14 квітня 2016 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, іншими матеріалами справи і прийшов до висновку, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що повністю доведено в суді та з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Апелянт просить, поновивши строк на оскарження постанови судді, мотивуючи тим, що про винесену постанову судді йому стало відомо 11 квітня 2016 року, коли на його адресу прийшов лист із вказаною постановою, і що це підтверджується довідкою відділу поштового зв'язку від 19 квітня 2016 року, розглянути скаргу по суті, скасувати постанову, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити, мотивуючи тим, що у вказаний час працівник поліції йому повідомив, що від нього чути запах спиртного, та надав прилад Drager 6810 №ARBL0514 для проходження тесту на стан сп'яніння, а після проходження тесту повідомив, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, оскільки прилад показав 0,36 %, він же повідомив, що алкоголю не вживав, із висновком про стан сп'яніння не згідний. Однак, працівником поліції всупереч вимогам чинного законодавства одразу було складено протокол про адміністративне правопорушення та було вилучено його посвідчення на право керування автотранспортним засобом до моменту вирішення даної справи у суді, як він пояснив, за скоєння грубого порушення правил дорожнього руху, і йому було видано тимчасове посвідчення.

Виходить з того, що у відповідності до ст. 266 КУпАП для проведення огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є дві підстави, а саме : у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів та у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного працівником міліції, що мало місце у справі. А ч. 4 ст. 266 КУпАП визначає, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного сп'яніння чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Згідно п. 1.2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Відповідно до п. 1.6 зазначеної інструкції огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я. Пунктом 1.7 Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, огляд на стан сп'яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Що п. 2.3. Інструкції передбачає, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Однак, до матеріалів адміністративної справи не додано свідоцтво про державну реєстрацію алкотестера Drager 6810 №АRВL0514 та свідоцтво про його повірку. На проходження експертизи на предмет алкогольного сп'яніння до медичного закладу працівник поліції його не направив, а тому він самостійно поїхав до медичного закладу для встановлення факту сп'яніння і здав кров на встановлення стану сп'яніння. Відповідно до результату токсикологічного дослідження № 351 від 14 березня 2016 року проведеного працівниками Івано-Франківського ОНД встановлено, що етанолу в крові не виявлено, довідкою ОНД від 14 березня 2016 року № 12 встановлено, що стану сп'яніння не має.

Посилається на статтю 280 КУпАП України яка передбачає необхідність при розгляді справи адміністративного правопорушення з'ясувати, «чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи», що не було зроблено у його випадку.

Що частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. І що аналогічно ці положення Конституції України розповсюджуються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Зазначив, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

В судове засідання апелянт не прибув, подав заяву про розгляд скарги у його відсутності.

Працівник поліції, що склав протокол, в апеляційний суд, для дачі пояснень з приводу обставин у справі, не прибув, незважаючи на те, що керівництво поліції про день та час розгляду апеляційної скарги було повідомлено завчасу двічі, документів про надання яких вказувалось у листі керівництву поліції, апеляційному суду не надано.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на оскарження постанови, виходячи зі змісту ст. 289 КУпАП, підлягає до поновлення, оскільки апелянт не був присутнім під час розгляду справи суддею, копія постанови, у встановлений ст. 285 КУпАП триденний строк, вручена чи надіслана йому не була, а тому слід вважати, що такий строк пропущено з поважних причин.

А вирішуючи апеляційну скаргу по суті виходжу з наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, як це правильно зазначив і апелянт, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів тощо.

У протоколі про адмінправопорушення, де вказані результати освідування технічним засобом, у графі пояснення особи, що притягається до відповідальності, апелянт власноручно вказав, що не вживав алкогольних напитків. Що зобов'язувало працівника поліції виконати як вимоги ст. 266 КУпАП так і вимоги інших зазначених вище нормативних актів та направити апелянта до відповідного медичного закладу для проведення огляду та стан вживання алкоголю. Проте працівник поліції такого не зробив. До матеріалів справи дійсно, як це правильно зазначив апелянт, не долучено ні копії паспорта на прилад ні даних про його повірку.

Суддя при прийнятті рішення, послався на протокол як на доказ вчинення апелянтом адміністративного правопорушення та на письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, але в той же час не врахував вимог передбачених у ст. 266 КУпАП, зокрема, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного сп'яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. А у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, в присутності поліцейського. Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп'яніння здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або знаходження під дією лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і проведення такого огляду» та спільного наказу МВС України та МОЗ України від 09.09.2009 року № 400/666 «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або знаходження під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд проводиться уповноваженою особою ДАІ на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічних засобів, дозволених до використання МОЗ і Держпотребстандартом, в присутності двох свідків. Результати огляду зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення. Водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою ДАІ для проведення огляду у відповідні заклади охорони здоров'я.

Нормативні акти та викладені у них вимоги щодо проведення огляду особи на стан алкогольного сп'яніння, що були порушені, і які слід враховувати при вирішенні скарги, викладено і у скарзі, що зазначено вище.

В той же час вважається недійсним і не береться до уваги висновок та довідка про те, що апелянт не перебував у стані алкогольного сп'яніння згідно наданої ним довідки ОНД, оскільки такий висновок отримано з порушенням визначеного порядку такого огляду.

Суддя, розглядаючи справу, повинен був, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, і прийти до висновку чи містять дії, які суддя вважав доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Проте суддя не виконав цієї вимоги закону, а тому слід прийти до висновку, що оскаржена постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства і підлягає скасуванню, а провадження по справі слід закрити у зв`язку з тим, що зі змісту протоколу про адмінправопорушення, оскарженої постанови судді та інших досліджених доказів та матеріалів справи, в діях апелянта не доведено у встановленому чинним законодавством порядку події і складу правопорушення передбаченого вказаною статтею КУпАП, а тому згідно ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 130, 245, 251, 266, 280, 289, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області С. С. Попович