Справа № 461/2316/16-п Головуючий у 1 інстанції: Горродецька Л.М.
Провадження № 33/783/370/16 Доповідач: Марітчак Т. М.
ПОСТАНОВА

30 травня 2016 року Апеляційний суд Львівської області під головуванням судді апеляційного суду Т.М. Марітчака розглянувши апеляційну скаргу керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючу на посаді провідного спеціаліста першого операційного відділу управління з координації та контролю з виплати пенсій головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, вдову, зареєстровану та проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, -

звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1724 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року встановлено, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді провідного спеціаліста першого операційного відділу управління з координації та контролю за виплатою пенсій головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, будучи державним службовцем 6 категорії 11 рангу, тобто відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом, на якого поширюється дія вищевказаного Закону, 15.11.2015 року займалась іншою оплачуваною діяльністю, а саме була включена до особового складу дільничної виборчої комісії № 461869 на другий тур виборів Львівського міського голови, в якій виконувала обовязки члена дільничної виборчої комісії, за що отримала винагороду (заробітну плату) в розмірі 192,92 грн., чим порушила обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», а відтак вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією

Не погоджуючись із постановою Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року, керівник Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу в якій просить: поновити строк апеляційного оскарження у звязку з прямим порушенням ч. 2 ст. 250 КУпАП; оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1724 КУпАП та накласти на неї стягнення в межах санкції наведеної статті.

Обґрунтовуючи своє прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин і просить його поновити оскільки Львівську місцеву прокуратуру № 1 не було повідомлено про день та час розгляду протоколу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 1724 КУпАП, а оскаржувана постанова суду надійшла лише 10.05.2016 року строк на апеляційне оскарження постанови просить вважати таким, що пропущений з поважних причин.

Апелянт вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням вимог законодавства про адміністративні правопорушення, а відтак підлягає скасуванню з наступних підстав.

Мотивуючи своє рішення суддя першої інстанції, обмежилась лише вивченням протоколу про адміністративне правопорушення, безпідставно не взявши до уваги зібрані матеріали, які стали підставою для складення останнього. При винесенні рішення не мотивовано, в чому полягає малозначність правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1724 КУпАП, не враховано, що за своєю правовою конструкцією склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1724 КУпАП, є формальним і не передбачає настання жодних суспільно-небезпечних наслідків. Враховуючи сам характер вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, таке не може вважатися малозначним.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокуророві з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Прокурора як суб'єкта оскарження було виключено із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП Законом України № 1697-VII від 14.10.2014 року (підпункт 2 пункту 5 розділу ХІІ), які набрали чинності 26.10.2014 року.

З позбавленням прокурора права на оскарження постанови судді одночасно виключено частину 2 ст. 295 КУпАП, яка до внесення змін встановлювала обов'язок повідомляти прокуророві про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обов'язку не визначає.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондуються з положенням Закону України "Про прокуратуру" (в редакції цього ж Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 року), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 1724 КУпАП обмежившись усним зауваженням. та, відповідно не застосовано заходів примусового характеру, повязаного з обмеженням особистої свободи громадянина.

Тому, на думку апеляційного суду, в даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду й відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення.

Що стосується посилань прокурора на ст. 250, ст. 294 КУпАП, ст. 129 Конституції України та на лист Вищого спеціалізованого суду України № 9-749/0/4-15 від 30.04.2015 року як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою.

Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, до вказаного моменту, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення «Щокін проти України»).

З урахуванням вищевикладеного, вимога прокурора про розгляд його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на нормах права.

З огляду на викладене апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду, а тому її слід повернути прокуророві.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 1724 КУпАП повернути прокурору.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду підпис ОСОБА_3

Копія відповідно до оригіналу.

Суддя апеляційного суду Т. Марітчак

Постанова вступила в законну силу 30 травня 2016 року.

Копія постанови виготовлена «____» __________2016 року

Помічник судді В. Юрочко