Єдиний унікальний номер 728/1341/16-п
Номер провадження 3/728/488/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року місто Бахмач

Суддя Бахмацького районного суду Чернігівської області Пархоменко П.І., за участі секретаря Горбач Н.Д. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління держпраці у Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 11, одруженого, працює директором СТОВ «Злагода», -

за частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

10 травня 2016 року при перевірці СТОВ «Злагода» Управлінням держпраці у Чернігівській області було виявлено порушення трудового законодавства, а саме:

1. Порушено пункт 2.5 Інструкції „Про порядок ведення трудових книжок працівників, від 29 липня 1993 року № 58, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціальної захисту населення України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 17 серпня 1993 року № 110: працівники підприємства не ознайомлюються під розпис в особових картках із записами, що внесені до їх трудових книжок на підставі наказів (розпоряджень) про переведення із однієї посади на іншу.

Так, наказом № 2 від 01 січня 2016 року водія ОСОБА_2 було переведено на посаду охоронника, наказом № 11 від 01 березня 2016 року даного працівника переведено із посади охоронника на посаду водія, відповідні записи про переведення були внесені до його трудової книжки. Наказом № 41 від 02 березня 2016 року тракториста ОСОБА_3 було переведено на посаду охоронника, відповідний запис було внесено до його трудової книжки. Наказом № 1 від 01 вересня 2015 року водія ОСОБА_4 було переведено на посаду охоронника, наказом № 42 від 01 квітня 2016 року даного працівника було переведено на посаду водія, відповідні записи про переведення були внесені до його трудової книжки.

Із записами про переведення внесеними до трудових книжок, вищевказані працівники не були ознайомлені під розпис в особових картках.

2. Порушено статті 57, 66, 67 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП): працівникам підприємства, які перебувають на посадах охоронників і працюють у змінному режимі, графікам змінності не визначено часу початку і закінчення роботи, часу перерви для харчування та відпочинку, не відображено вихідних днів.

Так, в наданому графіку роботи працівників охорони на травень 2016 року охоронникам : ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та іншим не визначено часу початку і закінчення роботи часу перерви для харчування та відпочинку, не відображено вихідні дні, наданий графік відображає лише кількість годин, які повинні відпрацювати вищевказані працівники у відповідні календарні дні місяця.

3.Порушено частину пяту статті 80 КЗпП: окремим працівникам підприємств не надавались щорічні відпустки повної тривалості протягом дох років підряд.

Так, згідно огляду наданих наказів про надання щорічних відпусток, згідно спискового обліку надання щорічних відпусток працівникам та відповідно до письмових пояснень наданих інспектором з кадрів ОСОБА_11 встановлено, що на протязі 2014 та 2015 років не надавались щорічні відпустки повної тривалості начальнику охорони ОСОБА_12, бухгалтеру ОСОБА_13 та касиру ОСОБА_14

4. Порушено частину першу статті 6 Закону України «Про відпустки»: в наказах про надання щорічних відпусток працівникам підприємства, надання відпусток проводиться не за відпрацьований ними робочий рік, який повинен відлічуватись із дня укладення трудового договору, а натомість відпустки надаються за календарний рік.

Так, згідно наказу № 40 від 04 березня 2016 року було надано щорічну відпустку начальнику охорони ОСОБА_12 із 07 березня 2016 року за період роботи із 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року (тобто за календарний рік), при тому, що відпустка даному працівнику повинна надаватись за відпрацьований робочий рік, який із самого початку повинен був відлічуватись від дати укладення трудового договору - 31 березня 2011 року. Згідно наказу № 58 від 14 березня 2016 року було надано щорічну відпустку бухгалтеру ОСОБА_13 із 19 березня 2016 року за період роботи із 01 січня 2014 по 31 грудня 2014 року (тобто за календарний рік) при тому, що відпустка даному працівнику повинна надаватись за робочий рік, який із самого початку повинен відлічуватися із дати укладення трудового договору - 01 липня 1982 року.

5. Порушено частину першу статті 115 КЗпП: відповідно до пункту 3.3 Колективного договору заробітна плата працівникам підприємства повинна виплачуватися два рази на місяць 7-го та 22-го числа кожного місяця. Фактично заробітна плата виплачується два рази на місяць, однак в окремих випадках виплачується з недотриманням строків виплати, визначених Колективним договором.

Так, заробітна плата за першу половину березня 2016 року була виплачена 24 березня 2016 року в загальній сумі 56520, 35 грн. згідно відомості про виплату грошей № 19.

6. Порушено частину четверту статті 115 КЗпП: заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Так, наказом № 58 від 14 березня 2016 року було надано щорічну відпустку із 19 березня 2016 року бухгалтеру ОСОБА_13 наказом № 60 від 14 березня 2016 року надано щорічну відпустку із 19 березня 2016 року інспектору з кадрів ОСОБА_11 Виплата заробітної плати за весь час наданої відпустки вказаним працівникам була проведена 24 березня 2016 року.

7. Порушено пункт 1 статті 32 ЗУ „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування в редакції ЗУ № 77-VІІ від 28 грудня 2014 року : документи для призначення допомоги по тимчасовій втраті працездатності розглядаються пізніше 10 днів після їх надходження на підприємство.

Так, листок непрацездатності заступника головного бухгалтера ОСОБА_15 серії АГФ № 917149 надійшов на підприємство згідно дати, проставленої уповноваженою особою 23 березня 2016 року, розгляд листка непрацездатності вказаного працівника комісією із соціального страхування щодо призначення допомоги по тимчасовій втраті працездатності відбувся 06 квітня 2016 року відповідно до протоколу № 10.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, з виявленими порушеннями погодився.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП, тобто порушення вимог законодавства про працю.

Вина ОСОБА_1 підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 25-04-011/0240-0109 від 10 травня 2016 року; витягу із акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 25-04-011/0240.

Обставин, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують адміністративну відповідальність, доходить висновку, що за доцільне застосувати до громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 510 (пятсот десять) гривень, що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами. Підстав для застосування іншого, більш м'якого або більш суворого стягнення не має.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП та статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного і керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 41 ч.1, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 510 (пятсот десять) гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, в разі несплати правопорушником штрафу у строк, штраф стягується у подвійному розмірі штрафу визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 275 грн. 60 коп. (двісті сімдесяти пяти гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_16