Справа № 274/2809/16-п Провадження № 3/0274/506/16
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2, законного представника потерпілої ОСОБА_3, розглянувши 20.05.16 р. матеріали, що надійшли з Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який народився 13.04.1956 р., проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тел. 3-38-04, пенсіонер, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14.04.2016 р. близько 08:25 керував автомобілем марки ВАЗ-2103, д.н.з. 826-92ВВ, в стані алкогольного сп'яніння, в порушення пп. "б" п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі ПДР), відволікся від керування та, не врахувавши безпечної швидкості руху, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка народилась 26.10.2007 р., що перетинала проїзну частину, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, після чого ОСОБА_1 місце дорожньо-транспортної пригоди залишив.

Вказане підтверджується протоколами від 25.04.2016 р. про адміністративне правопорушення серії АП1 № 251895 та серії АП1 № 251894, висновком від 14.04.2016 р. № 126 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, протоколом від 23.04.2016 р. допиту свідка ОСОБА_2, протоколом від 25.04.2016 р. допиту свідка ОСОБА_1, протоколом від 14.04.2016 р. огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а також поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1, наданими під час розгляду справи.

Зокрема, ОСОБА_1 пояснив, що дійсно мало місце описана вище подія. За день до неї в нього був день народження, він вживав горілку, але небагато. Місце події він залишив після того, як переконався, що з ОСОБА_2 все добре. У подальшому він добровільно відшкодував їй моральну та матеріальну шкоду. У скоєному щиро розкаюється, просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки щоденно користується автомобілем.

ОСОБА_2 пояснила, що, зокрема, після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 зупинився, вийшов з автомобіля і питав в неї, чи все з нею добре, після чого повернувся до автомобіля та поїхав.

Законний представник ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 дійсно відшкодував матеріальну та моральну шкоду, претензій до нього немає (про що додатково подав письмову заяву від 20.05.2016 р.), просить не позбавляти того права керування транспортними засобами.

Відповідно до пп. "б" п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п'ятнадцяти діб.

Частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 та часитною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно з частиною другою ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Між тим, Суд зважаючи на завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення та мету адміністративного стягнення (статті 1 та 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення), вважає за при накладенні стягнення врахувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1, ступінь його вини, майновий стан, а також те, що він щиро розкаявся у вчиненні адміністративного правопорушення та добровільно відшкодував завдану ним шкоду, що у відповідності до п. п. 1 та 2 частини першої ст. 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення є обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, зважаючи на прохання законного представника ОСОБА_2 не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, Суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3 400,00грн.).

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33 36, 40-1, 122-4, 124, 130, 221, 268, 276, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 та частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн., який підлягає сплаті за такими реквізитами: р/р 0001, одержувач ГУК у Житомирській області, код 21081300, ЄДРПО 37976485, банк отримувача ГУДКСУ у Житомирській області, МФО 811039.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави (ГУ ДКСУ в Житомирській області, код 22030101, ЄДРПО 37752874, МФО 811039, р/р 0005) судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Роз'яснити, що постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Апеляційного суду Житомирської області апеляційної скарги.

Суддя В.В. Корбут