АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Токарєва В.В., прокурора - Мануйленко І.М., апеляційну скаргу адвоката Токарєва В.В., в інтересах ОСОБА_1, на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, директора комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №83» Дніпропетровської міської ради, податковий ідентифікаційний код НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2, виданого 02 квітня 1996 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень,-

встановив:

постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення пов'язаного із корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона будучи директором комунального закладу освіти, тобто будучи суб'єктом корупційного правопорушення, у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», в умовах реального конфлікту інтересів видала наказ за № 112-к/тр від 20.11.2015 року та №125-к/тр від 25.12.2015 року про преміювання її чоловіка ОСОБА_3, який працює у цьому ж закладі освіти, на суму 400 та 670 гривень відповідно.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, адвокат Токарєв В.В., в інтересах ОСОБА_1, у порядку передбаченому ч. 2 ст. 294 КУпАП, подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови районного суду із закриттям провадження у справі.

На переконання апелянта, приймаючи своє рішення про винуватість особи, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Визнавши винуватість ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність безпосередньої підпорядкованості її чоловіка - ОСОБА_3.. Також суд не прийняв до уваги той факт, що його підзахисна діяла виключно до вимог Кодексу законів про працю, посадової інструкції та положення про преміювання працівників загальноосвітнього навчального закладу.

Крім цього, під час розгляду справи не було дано належної оцінки, допущеному під час оформлення матеріалів справи, порушенню прав особи на захист. Особа, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, не отримала відповідної копії протоколу, їй також не було роз'яснено, що вона має право на присутність її захисника.

Зазначенні порушення норм як процесуального, так і матеріального права, на переконання апелянта, є достатньою підставою для скасування постанови суду із закриттям провадження у справі.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Токарєв В.В. з'явилися, подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

При цьому, як захисник, так і сама ОСОБА_1 факт виплати премії її чоловіку ОСОБА_3, який працював сторожем, у тому ж навчальному закладі у якому остання є директором, підтвердили. Як і підтвердили те, що жодних заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів вжито не було.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши сторону захисту та прокурора, який категорично заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права, створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, або органу місцевого самоврядування.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про загальну середню освіту», комунальні загальноосвітні навчальні заклади створюються за рішенням місцевого органу виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Крім цього, як слідує із п. 4.1 Статуту комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №83» та п. 3.1 посадової інструкції директора комунального закладу освіти, що директор є посадова особа, яка наділена певним колом керівних повноважень.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що директор комунального закладу освіти підпадає під ознаки посадової особи юридичної особи публічного права, а тому у відповідності до п.п. «а» п. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб'єктом правопорушення пов'язаного із корупцією.

Як слідує із пояснень ОСОБА_1 вона дійсно, будучи директором школи, у відповідності до наказу про призначення (а.с. 16), 20 листопада 2015 року та 25 грудня 2015 року підписала та видала наказ №112-к/тр та 125-к/тр (а.с. 34, 35) про преміювання працівників загальноосвітнього закладу у тому числі і свого чоловіка ОСОБА_3.

Поряд з цим, у ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особам, на яких поширюється дія цього закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов'язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Отже, саме наявність чи відсутність приватного інтересу до вирішення певного питання і буде свідчити про наявність чи відсутність конфлікту інтересів.

Разом з тим із ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» слідує, що законом передбачено два способи врегулювання конфлікту інтересів: зовнішній та самостійний. При цьому самостійне врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих про це документів безпосередньому керівнику, у іншому випадку врегулювання конфлікту інтересу має здійснюватися заходами зовнішнього врегулювання, із дотриманням вимог ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про запобігання корупції».

Як слідує із наявної відповіді відділу освіти Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради (а.с. 9), що від працівників Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №83» жодних відомостей про наявність конфлікту інтересів не надходило.

Крім цього зазначені обставини стороною захисту у судовому засіданні апеляційного суду не спростовувалися, а лише доводилася їх несуттєвість.

Що ж стосується посилань захисника на те, що під час оформлення матеріалів справи було порушено права особи на захист, то ці обставини самі по собі не можуть бути достатніми причинами для скасування постанови суду, оскільки у протоколі наявні підписи особи про ознайомлення її із правом на захист, зокрема із положенням ст. 63 Конституції України та ст. 286 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суду дійшов безсумнівного висновку про правильність висновків суду першої інстанції щодо прийняття рішень ОСОБА_1 в умовах реального конфлікту інтересів, тобто у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Справу судом першої інстанції було розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі необхідні обставини правильно встановленні.

Разом з тим, місцевий суд, вирішуючи питання щодо накладення стягнення, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, та з урахуванням пом'якшуючих та відсутністю обтяжуючих обставин вчиненого обґрунтовано наклав стягнення у вигляді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги захисника - адвоката Токарєва В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1., про скасування постанови суду - відмовити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано виною у вчиненні правопорушення пов'язаного із корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, із накладенням на неї стягнення у виді штрафу у розмір 3400 гривень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області