АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 12 травня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 травня 2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 за ст.. 124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційною інстанцією та підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з такого.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, шляхом подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляції, у зв'язку з чим апеляційні вимоги, викладені в апеляційній скарзі, повинні бути конкретно сформульовані та мотивовані й за змістом відповідати положенням ч. 8 ст. 294 КУпАП.

В апеляційній скарзі на рішення судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення має бути вказано на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість постанови судді, а також наведені доводи на обґрунтування позиції апелянта.

Апеляційна скарга захисника містить вказівку на те, що апелянт не погоджується з рішенням судді районного суду про закриття провадження у справі, та посилання на постанову Пленуму Верховного Суду України, норми КУпАП.

При цьому, не погоджуючись з рішенням судді районного суду про закриття провадження у справі, апелянт посилається лише на те, що невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок. Проте, в чому полягає невідповідність висновків суду або які докази не прийняті суддею першої інстанції при розгляді справи, апелянтом не зазначено.

Така загальна вказівка не може вважатись доводами апеляційної скарги, оскільки у постанові судді районного суду щодо ОСОБА_3 проаналізовані наявні у справі докази та містяться певні висновки, зроблені суддею на підставі сукупності зазначених доказів.

Разом з тим, в апеляційній скарзі захисника відсутні вказівки на те, у чому полягає неправильність вказаного висновку суду та доводи на обґрунтування позиції апелянта у цьому питанні.

Крім того, подана захисником апеляційна скарга не містить прохання про остаточне рішення, яке, на думку апелянта, має прийняти суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду поданої апеляції та порушених у ній питаннях.

За відсутності в апеляційній скарзі вказівки на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість постанови судді районного суду та доводів на обґрунтування позиції апелянта, а також відсутнє прохання про остаточне рішення, яке, на думку апелянта, має прийняти суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду поданої апеляції та порушених у ній питаннях, суддя апеляційного суду позбавлений можливості визначити межі апеляційного розгляду, що необхідно для дотримання вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП.

Оскільки апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 294 КУпАП, то це є перешкодою для розгляду справи в апеляційному порядку та підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 12 травня 2016 року, повернути особі, яка подала апеляцію.

Суддя Апеляційного суду

м. Києва М.А.Васильєва