Справа № 192/1785/16-п
Провадження № 3/192/160/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

"19" травня 2016 р. суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Стрельников О.О., розглянувши в смт Солоне матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, який народився 1969 року вересня місяця 04 числа в с. Сурсько-Михайлівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, який є головою Солонянської районної ради Дніпропетровської області, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за правопорушення, передбачене ч. 2 ст.1724 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 будучи обраним 04 грудня 2015 року на посаду голови Солонянської районної ради VII скликання, та приступивши 09 грудня 2015 року до виконання обовязків голови, тобто будучи посадовою особою місцевого самоврядування і субєктом на якого поширюється дія обмежень передбачених п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення зазначених обмежень в період з 09 грудня 2015 року по 04 березня 2016 року, перебував одноосібним засновником товариства з обмеженою відповідальністю «Гайдамацьке», при цьому у сукупності володів 100 % статутного капіталу, тобто входив до складу органу правління та виконавчого органу даного підприємства.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 1724 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не визнав свою винну у вчиненому правопорушенні, зазначив, що він на підставі договору управління майном від 31 грудня 2015 року передав в управління корпоративні права на ТОВ «Гайдамацьке», сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Вікторія». Даними діями він дотримався обмежень встановлених Законом України «Про запобігання корупції» і виконав вимоги ст. 36 зазначеного Закону. Крім того, з 04 грудня 2015 року він не є директором ТОВ «Гайдамацьке» і з моменту його звільнення та передачі корпоративних прав, він не приймає жодного рішення по управлінню товариством. Тому просив закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_1 здійснив всі необхідні дії для дотримання обмежень передбачених Законом України «Про запобігання корупції» і тому провадження по справі підлягає закриттю.

Прокурор Панібрат В.Ю. в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_1 в судовому засіданні знайшла своє підтвердження.

Дослідивши всебічно, повно і об'єктивно всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, незважаючи на не визнання вини ОСОБА_1, вважаю, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується такими доказами.

Протоколом № 5 про адміністративне правопорушення повязане з корупцією від 29 квітня 2016 року, в якому зазначено обставини вчинення правопорушення (а.с. 53-58).

Витягом з протоколу 1 сесії (першого пленарного засідання) Солонянської районної ради Дніпропетровської області сьомого скликання від 04 грудня 2015 року з якого вбачається, що депутата ОСОБА_1 обрано головою Солонянської районної ради (а.с. 10).

Розпорядженням голови Солонянської районної ради Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року, згідно якого ОСОБА_1 приступив до виконання обовязків голови районної ради з 09 грудня 2015 року (а.с. 11).

Попередженням про обмеження, повязані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходженням служби, згідно якого ОСОБА_1, 08 грудня 2015 року, був попереджений про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про запобігання корупції» щодо осіб, які претендують на зайняття посад, повязаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також був ознайомлений із Законом України «Про запобігання корупції» (а.с. 13).

Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гайдамацьке» (далі Статут), зареєстрованого в державному реєстрі 16 листопада 2006 року, з пункту 5.1. та п. 5.1.1. якого вбачається, що ОСОБА_1 є учасником даного товариства з часткою, що дорівнює 100 % статутного фонду, а з пункту 2.1 вбачається, що метою діяльності ТОВ «Гайдамацьке» є отримання прибутків (а.с. 26-42).

Згідно ст. 8 Статуту, вищим органом управління товариством є загальні збори. При цьому до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить: визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання; внесення змін до Статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу (статутного фонду); обрання і відкликання директора товариства, обрання і відкликання ревізійної комісії, визначення їх повноважень; виключення учасника з товариства; прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу; відчуження майна товариства на суму, що перевищує пятдесят і більше відсотків майна товариства; вирішення питання про придбання товариством частки учасника (а.с. 26-42).

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно ТОВ «Гайдамацьке», станом на 11 травня 2016 року, з якого вбачається, що засновником та кінцевим бенефіціарним власником товариства є ОСОБА_1, а органом управління юридичної особи є загальні збори (а.с. 82-88).

Таким чином, враховуючи положення статуту ТОВ «Гайдамацьке» та відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, ОСОБА_1 станом на 11 травня 2016 року є засновником ТОВ «Гайдамацьке» та одноособовим його учасником, при цьому серед іншого метою діяльності ТОВ «Гайдамацьке» є отримання прибутку.

Тому вважаю, що ОСОБА_1, як посадовою особою місцевого самоврядування, порушено обмеження встановлені п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції».

Доводи ОСОБА_1 та його захисника, що з метою усунення порушення обмежень передбачених вищезазначеною статтею, він звільнився 04 грудня 2015 року з посади директора ТОВ «Гайдамацьке», та уклав договір на управління майном від 31 грудня 2015 року, за яким передав СТОВ «Вікторія» корпоративні права на управління товариством, слід прийняти частково з таких підстав.

Дійсно протоколом № 2 від 04 грудня 2015 року загальних зборів учасників ТОВ «Гайдамацьке», ОСОБА_1 звільнено з посади директора ТОВ «Гайдамацьке» (а.с. 23). Дана інформація підтверджується і витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб відносно ТОВ «Гайдамацьке» станом 11 травня 2016 року.

З договору про управління майном від 31 грудня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 (установник) та СТОВ «Вікторія» (управитель), вбачається, що ОСОБА_1 передав в управління СТОВ «Вікторія» на певний строк корпоративні права, без права їх відчуження, що належать йому в ТОВ «Гайдамацьке» в обсязі 100 % у статутному капіталі Товариства вартістю 9250 грн. (а.с. 43).

При цьому згідно п. 3.1.2. договору, управитель в інтересах установника має право від свого імені здійснювати відносно корпоративних прав будь-які юридичні та фактичні дії щодо діяльності товариства, з урахуванням обмежень, установлених у п. 1.1, 3.1.1, 3.2 договору.

Серед дій зазначених в п. 3.2, щодо корпоративних прав, які може вчиняти управитель виключно за згодою установника є такі дії, як вимагання розгляду питання та приймання рішень щодо відчуження будь-якого майна ТОВ «Гайдамацьке», будь-яким способом; вимагання розгляду питання та приймання рішень щодо укладення договорів застави, іпотеки або інших договорів, які передбачають обтяження майна товариства борговими зобовязаннями; вимагання розгляду питань та приймання рішень з приводу отримання кредитів, позик. Такі юридичні дії управитель може здійснювати за умови надання відповідної нотаріальної заяви установника майна, на якій справжність його підпису засвідчена нотаріально (а.с. 43).

Статтею 36 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані протягом 30 днів після призначення (обрання) на посаду передати в управління іншій особі належні їм підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом. У такому випадку особам, зазначеним у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється передавати в управління належні їм підприємства та корпоративні права на користь членів своєї сімї. Передача особами, зазначеними у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, належних їм підприємств, які за способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу є унітарним, здійснюється шляхом укладення договору управління майном із субєктом підприємницької діяльності.

Тому вважаю, що незважаючи на звільнення з посади директора, укладення вищезазначеного договору управління майном, ОСОБА_1, враховуючи наявні в договорі обмеження по прийняттю рішень управителем щодо управління товариством, не втратив прав на управління діяльністю ТОВ «Гайдамацьке», і тому не дотримався обмежень встановлених Законом України «Про запобігання корупції».

При цьому, оскільки договір управління майном від 31 грудня 2015 року укладений ОСОБА_1 на підставі власного волевиявлення та підписання їм особисто, тому вважаю, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявні в цьому договорі обмеження, щодо передачі корпоративних прав, що говорить про вчинення таких дій умисно.

Доводи ОСОБА_1 проте, що він в загалі не є субєктом даного правопорушення, оскільки не входить до складу правління та виконавчого органу, є необґрунтованими, оскільки як достовірно встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є посадовою особою місцевого самоврядування, і є одноособовим учасником ТОВ «Гайдамацьке», і тому є вищим органом управління даного товариства, оскільки входить до складу загальних зборів учасників, і відповідно до договору управління майном від 31 грудня 2015 року не втратив повністю прав на управління товариством.

За таких підстав, керуючись законом і правосвідомістю вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 1724 КУпАП знайшла своє підтвердження.

Переходячи до обговорення виду та міри адміністративного стягнення, слід зауважити таке.

Згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП - адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушення, передбаченого статтею 16414 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Під час судового засідання встановлено, що особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення почала збирати інформацію про факт вчинення правопорушення 29 лютого 2016 року, що підтверджується, запитом про надання інформації № 55/3-2009 від 29 лютого 2016 року, тому вважаю, що датою виявлення адміністративного правопорушення повязаного з корупцією відносно ОСОБА_1, слід вважати 29 лютого 2016 року, а не 30 березня 2016 року, як зазначено в протоколі (а.с. 8, 56).

Визначаючи вид та міру основного адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1, ступінь його вини, майновий стан, вважаю, що слід призначити основне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 1724 КУпАП. При цьому враховуючи, що під час судового засідання не встановлено факту отримання ОСОБА_1 доходу від діяльності ТОВ «Гайдамацьке» під час перебування його на посаді голови Солонянської районної ради Дніпропетровської області, тому вважаю, що конфіскацію отриманого прибутку від такої діяльності слід не застосовувати за відсутністю такого.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір виходячи із ставки 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 275 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 27, ч. 2 ст. 1724, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 1724 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5950 (пять тисяч девятсот пятдесят) гривень, без конфіскації отриманого прибутку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О.Стрельников