Номер провадження: 33/785/252/16
Номер справи місцевого суду: 520/460/16-п
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю.О.
Доповідач Олініченко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Олініченко В.В., в присутності ОСОБА_2 і його представника - адвоката Антонової Л.Г. та потерпілої ОСОБА_4, розглянувши апеляцію ОСОБА_2 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2016 р. та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно нього, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2016 р.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень за те, що він 13.12.2015 р. о 10 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Тойота Корона», д.н. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Тополева, 30, в м. Одесі, під час руху заднім ходом не звернувся до сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, порушивши вимоги п. 10.9 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, який пропущений з поважної причини, з посиланням на те, що копію постанови він отримав лише 21.03.2016 р. В апеляції ОСОБА_2 просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2016 р. та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи тим, що суд неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, неповно та однобічно дослідив обставини по справі та формально підійшов до її вирішення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням норм закону та підлягав поверненню на дооформлення, а не розгляду його по суті, а дані, викладені в протоколі, суперечать фактичним обставинам справи, та, крім того, схема ДТП складена невірно і не відображає розташування транспортних засобів на момент ДТП.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника апелянта та пояснення самого апелянта як з приводу доводів клопотання і апеляції, який їх уточнив і просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити, так і з обставин подій 13-14.12.2015 р.; потерпілу ОСОБА_4, яка заперечувала проти апеляції; допитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені докази та доводи апеляції, вважаю, що клопотання про поновлення пропущеного строку на подачу апеляції підлягає задоволенню, а апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Зважаючи на те, що в порушення вимог ст.ст. 285 КУпАП суд своєчасно - на протязі 3-х днів після оголошення постанови, апелянту не вручив і не вислав поштою її копію, а ОСОБА_2 отримав її тільки 21.03.2016 р. на письмову вимогу від 16.03.2016 р. - пропуск строку на подачу апеляції було допущено з поважної причини та він підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляції про те, що ОСОБА_2 13.12.2013 р. ДТП не допускав, то вони спростовуються наступним.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 457481 серії АП2, від 14.12.2015 р., 13.12.2015 р. в 10:30 годин, керуючи автомобілем марки «Тойота Корона», д.н. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Тополева, 30, в м. Одесі, під час руху заднім ходом не звернувся до сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, порушивши вимоги п. 10.9 ПДР.

Сам ОСОБА_2, вимагаючи скасувати постанову, апеляційному суду пояснив, що дійсно, 13.12.2015 р. він приїхав на автомобілі марки «Тойота Корона», д.н. НОМЕР_1, у двір будинку № 30 по вул. Тополева до своєї дружини, яка проживає в кв. 59 цього будинку, припаркував автомобіль, а потім, коли вийшов від дружини і сів за кермо, то став рухатись заднім ходом при виїзді з місця паркування. В цей час спрацювала сигналізація в автомобілі «Мітсубіші», який був припаркований зліва від його автомобіля. Вважає, що сигналізація спрацювала через гучну роботу мотору його автомобіля. Після цього він зупинився та почав витирати скло. В цей момент вийшов ОСОБА_6 та став оглядати свій автомобіль «Мітсубіші» і зліва на бампері знайшов подряпину, яку показав йому та стверджував, що це він зробив. Тоді ОСОБА_2 оглянув автомобіль «Мітсубіші», нічого не відчув на дотик, але побачив внизу бампера численні подряпини, а на стиці крила і бампера - фарбу, що пузириться від іржі. При цьому заявив ОСОБА_9, що ці пошкодження спричинив не він. Однак, зважаючи на те, що ОСОБА_6 є його сусідом і щоб з ним не конфліктувати, погодився з тим, що це він зробив - зачепив автомобіль при виїзді з місця паркування. При цьому домовились, що ОСОБА_6 з'ясує скільки буде коштувати ремонт, а він своєю працею все відновить - відшкодує. При цьому про виклик поліції та про страховку мова не йшла. На наступний день ОСОБА_6 повідомив, що ремонт буде коштувати 180 чи 280 доларів США. Але він вважав і вважає, що цей ремонт не може коштувати таких грошей, а тому відповів, що пошкодження на автомобілі виправить своїми силами. Тоді ОСОБА_6 не погодився на це та став погрожувати викликом поліції, проти чого він не заперечував, але відшкодовувати збитки відмовився. ОСОБА_2 не заперечував, що на фарі його автомобіля дійсно була червона фарба, але стверджував, що купив фару з цією фарбою, а також те, що якби він зачепив автомобіль «Мітсубіші», то залишились би сліди лаку, а не фарби і не на фарі, а на бампері, який наявний в передній частині автомобіля та виступає вперед.

В ході судового розгляду ОСОБА_2 ще раз підтвердив, що він дійсно погодився відшкодувати завдані збитки, щоб не йти на конфлікт, а також тому, що не думав, що вартість ремонту буде такою дорогою.

Свідок ОСОБА_6 - фактичний чоловік потерпілої ОСОБА_4, який разом з останньою користується автомобілем «Мітсубіші», знав ОСОБА_2 як свого сусіда, з яким були нормальні стосунки. 13.12.2015 р., знаходячись за місцем проживання, він із жінкою почули звук сигналізації і виглянули у вікно. Він побачив свій автомобіль, який був припаркований у дворі задньою частиною до тину, а автомобіль ОСОБА_2 в цю мить знаходився впритул до їх автомобіля - своєю лівою частиною зачіпав ліву частину їхнього автомобіля. Побачивши цю картину, він побіг на вулицю і, вибігши, побачив, що ОСОБА_2 вже сидить навприсядки біля бамперу їх автомобіля, слинить його та намагається стерти сліди, а його автомобіль в цей момент вже знаходився на попередньому місці. Коли ОСОБА_2 побачив його, то сам підійшов і сказав, що задів його автомобіль. На пропозицію викликати поліцію пояснив, що у нього не має документів і не має страховки і запропонував розійтись по-сусідськи - він все заплатить. Зважаючи на те, що це був його сусід, свідок погодився на пропозицію, сказавши, що поїде та з'ясує вартість ремонту. При цьому обмінялись номерами телефонів. На «ЗАЗ Сервісі» вартість ремонту визначили в 5400 грн. Ввечері ОСОБА_2 сам зателефонував йому і тоді він повідомив вартість ремонту. Але ОСОБА_2 заявив, що це дуже дорого, а він маляр, у нього є майстерня і він сам відремонтує автомобіль. Свідок відмовився від такої пропозиції, так як не знав, яка може бути якість такого ремонту і побоявся віддати автомобіль. На наступний день вранці поїхав в іншу майстерню, де нарахували приблизно таку ж саму суму, після чого він зателефонував ОСОБА_2 і в розмові той підтвердив, що дійсно фарба дуже дорога і запропонував оформити страховку заднім числом, але жінка, яка була поряд, категорично заперечила проти цього, заявила, що або він відшкодовує збитки, або викликаємо поліцію. ОСОБА_2 сказав викликати поліцію, він все підпише. По приїзду поліції він спочатку написав пояснення, а потім із автомобіля поліцейських забрав документи, в тому числі пояснення, і втік.

Свідок також пояснив, що коли після ДТП спустився до автомобіля і оглянув його, то побачив на ньому суцільну подряпину, від якої відходили тріщини по фарбі, покритій лаком, ліва частина бамперу злетіла з кріплення, а при огляді автомобіля ОСОБА_2 на лівій фарі побачив слід фарби від їх автомобіля.

Під час огляду місця ДТП 14.12.2015 р. обидва автомобілі - учасники ДТП знаходились у дворі, були оглянуті інспектором патрульної поліції і в схемі місця ДТП зазначено, що на автомобілі «Тойота» було виявлено тріснуте скло переднього лівого поворотника та залишки лако-фарбового покриття на склі переднього лівого поворотника, а на автомобілі «Мітсубіші» виявлено пошкодження лако-фарбового покриття переднього лівого крила та передньої лівої частини бамперу (а.с.3).

Потерпіла ОСОБА_4 дала аналогічні пояснення та надала рахунки-фактури від 13.12.2015 р. і 15.03.2016 р. про характер проведеного ремонту її автомобіля та його вартість, що становила 5488 грн.

Такі ж письмові пояснення свідок ОСОБА_6 і потерпіла дали інспектору поліції 14.12.2015 р. при огляді місця події та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, в яких потерпіла зазначила, що одразу після ДТП вона зробила фотографії автомобілів зі слідами пошкоджень, які, як видно з матеріалів справи, поліцейськими були долучені до протоколу разом з письмовим поясненням потерпілої і свідка.

Відповідно до цих фотознімків, на лівій фарі автомобіля ОСОБА_2 наявні сліди червоної фарби, а на автомобілі «Мітсубіші» - пошкодження і сліди білої (світлої) фарби.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що особисто з ОСОБА_2 знайомий не був, але знав, що він проживає в їх будинку на 11-му поверсі. В один із днів - до Нового 2016 року, він з дружиною знаходились вдома, а їх автомобіль був припаркований у дворі. В цей час вони почули звук сигналізації і, зважаючи на те, що раніше невстановлений автомобіль вдарив їх автомобіль на парковці і зник, він миттєво виглянув у вікно і побачив, що автомобілі «Мітсубіші» і «Тойота» знаходились впритул один до одного, а потім автомобіль «Тойота» став на попереднє місце, водій вийшов, присів біля автомобіля «Мітсубіші» і дивився, щось тер. Разом з ним вказані обставини бачила і його дружина. В цей же день через певний час він зустрів ОСОБА_6, який на його запитання відповів, що все нормально. Коли в післяобідній час із жінкою йшли після тренування, то він оглянув автомобіль «Мітсубіші» і побачив в місці пошкодження сліди білої фарби.

Такі ж пояснення дала суду свідок ОСОБА_8 - дружина ОСОБА_7

Наведені вище пояснення ОСОБА_2 фактично відповідають поясненням свідків та потерпілої і з його пояснень з очевидністю випливає, що він спочатку визнавав факт ДТП, яке відбулось з його вини, а потім став спростовувати факт ДТП за його участю, дізнавшись про великий розмір шкоди, який належить відшкодовувати.

Допитаний апеляційним судом в якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_5 також пояснила, що коли вони за викликом прибули на місце ДТП, то ОСОБА_2 визнав факт ДТП, розповів про його обставини та написав пояснення, проте в процесі оформлення протоколу та схеми місця ДТП скористався тим, що вона повернулась спиною до свого автомобіля, забрав з нього свої документи та пояснення і втік.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги покази свідків, потерпілої, які не містять суттєвих протиріч та з достовірністю підтверджують факт ДТП, яке допустив ОСОБА_2 при виїзді з паркувального місця, а також пояснення самого ОСОБА_2, який своїми показами фактично підтвердив ці обставини, приходжу до висновку про достовірність цих показів, в тому числі свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які знаходяться у дружніх стосунках з потерпілою та її чоловіком.

Що стосується пояснень самого ОСОБА_2 про те, що він ДТП не допускав, то вони не в повній мірі відповідають дійсності, оскільки містять суттєві протиріччя та спростовуються наведеними вище доказами.

Так, як зазначено вище, заперечення ОСОБА_2 факту скоєння ДТП спростовується його ж поясненнями про визнання 13.12.2015 р. факту спричиненої шкоди та обіцянку її відшкодувати. Крім того, ОСОБА_2 пояснив, що 13.12.2015 р. в ході розмови з ОСОБА_6 він пообіцяв усунути пошкодження своєю працею і тут же пояснив, що домовились з ОСОБА_6, що той з'ясує вартість ремонту. Виникає питання, а для чого було з'ясовувати вартість ремонту, якщо він не обіцяв його відшкодувати, а мав намір особисто усунути пошкодження. Також спростовуються покази ОСОБА_2 про те, що в розмові з ОСОБА_6 не йшла мова про відсутність у нього документів та страховки, через що він просив не викликати поліцію. Відповідно до схеми ДТП (а.с.3-об.) на місці огляду ДТП було встановлено відсутність у ОСОБА_2 даних про страховика, в зв'язку з чим винесена постанова (бланк серії ПС 2 №792661) про притягнення його до відповідальності, що також підтвердила свідок ОСОБА_5

Апеляційним судом також перевірено доводи апеляції про те, що дані, викладені в протоколі, суперечать фактичним обставинам справи, та, крім того, схема ДТП складена невірно і не відображає розташування транспортних засобів на момент ДТП.

З цього приводу опитані як сторони по справі, так і вказані вище свідки, досліджено протокол про адміністративне правопорушення та схему місця ДТП.

І ОСОБА_2, і потерпіла, і свідки, як це видно із їх показів, вказали, що автомобілі - учасники ДТП, були припарковані поряд, тільки автомобіль «Мітсубіші» - задньою частиною до тина, а автомобіль «Тойота» - передньою. Під час того, як спрацювала сигналізація, автомобіль «Тойота» рухався заднім ходом, виїжджаючи із парковки, як це записано в протоколі, а автомобіль «Мітсубіші» стояв припаркованим.

В протоколі дійсно записано, що зіткнення відбулось з автомобілем «Мітсубіші» під керуванням ОСОБА_4

З цього приводу ІПП свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона недавно працює в поліції і під висловом «під керуванням ОСОБА_4.» мала на увазі, що автомобіль відповідно до техпаспорту належить ОСОБА_4

Оскільки вказана неточність в протоколі, з урахуванням встановлених судом обставин, не спростовує самого факту ДТП 13.12.2015 р. у дворі дому № 30 по вул. Тополева, тому не є підставою для скасування постанови суду.

Також вказаний свідок уточнила, що наявна в матеріалах справи схема місця ДТП, яке сталося 13.12.2015 р., відтворює розташування автомобілів на наступний день - 14.12.2015 р. під час огляду місця ДТП патрульною поліцією, при цьому місце зіткнення встановити було неможливо в зв'язку з відсутністю відповідних слідів, а тому воно вказано зі слів очевидців. Схема, як і протокол про адміністративне правопорушення, не підписана ОСОБА_2, оскільки він втік з місця огляду та місця складання протоколу.

Сам ОСОБА_2 підтвердив правильність позначення на схемі розташування автомобілів 14.12.2015 р. та сам намалював схему, на якій відтворив місце розташування його автомобіля, що відповідає даним схеми.

Апеляційний суд з урахуванням вказаних уточнень приймає схему огляду місця ДТП до відома, як джерело доказів, з урахуванням того, що на ній позначено розташування автомобілів не 13.12.2015 р. після ДТП, а на наступний день.

Апеляційним судом перевірено і доводи апеляції про те, що суд неповно та однобічно дослідив обставини по справі та формально підійшов до їх вирішення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням норм закону та підлягав поверненню на дооформлення.

Як видно зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому вказана дата складання, особа, яка його склала, зазначені дані про особу, відносно якої складено протокол, а також суть правопорушення, пункт ПДР, який було порушено, норму КУпАП, якою передбачено відповідальність за правопорушення, зазначено, які матеріали додаються до протоколу.

При цьому протокол не підписано ОСОБА_2 та не зазначені причини цього.

Дійсно, відповідно до ст. 178 КУпАП суддя мав право повернути протокол для належного оформлення, але цим правом не скористався, прийняв протокол до розгляду по суті. При таких обставинах на стадії апеляційного оскарження підстав для повернення протоколу - не має.

Апеляційним судом повно, всебічно досліджено всі обставини справи та встановлено, що під час огляду місця ДТП патрульною поліцією та складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 був присутній, дав пояснення, які виклав письмово, ознайомився з протоколом та під приводом того, що ще не складена схема місця ДТП, заявив, що підпише його разом зі схемою, а в подальшому, скориставшись тим, що інспектор поліції відвернувся від автомобіля, самовільно заволодів своїми документами та поясненням, які знаходились на сидінні автомобіля та самовільно, без дозволу поліцейських, втік з місця огляду в під'їзд будинку, де проживає. Всі намагання двох екіпажів поліції встановити його місце знаходження, результатів не дали.

Факт заволодіння документами та зникнення з місця їх складання не заперечував в апеляційному суді і сам ОСОБА_2 Вказані вище обставини підтвердили потерпіла і всі допитані свідки як в апеляційному суді, так і в їх письмових поясненнях, які вони давали на місці складання протоколу.

Оскільки ОСОБА_2 втік з місця складання протоколу і його місце знаходження поліцейським не вдалось встановити, то вони були позбавлені можливості в присутності понятих запропонувати ОСОБА_2 підписати протокол, а в разі відмови засвідчити цей факт підписами понятих.

В даному випадку вказаний факт засвідчений особами, які були на місці складання протоколу, в тому числі поліцейським, який не був зацікавлений в порушенні прав ОСОБА_2

В ході розгляду протоколу як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, ОСОБА_2 були роз'яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, він забезпечений правовою допомогою, розглянуті всі його клопотання, а тому відсутність в протоколі даних про те, з якої причини протокол ним не підписаний, з огляду на викладені вище обставини, також не є підставою для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, перевіривши доводи апеляції, приходжу до висновку про те, що порушуючи п. 10.9 ПДР, де зазначено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеку чи перешкоджати іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху він при необхідності повинен звернутись за допомогою до інших осіб, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Тойота» 13.12.2015 року, рухаючись заднім ходом у дворі будинку № 30 по вул. Тополева в м. Одесі, допустив зіткнення з припаркованим тут же автомобілем «Мітсубіші», внаслідок чого сталося пошкодження автомобілів, чим допустив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

При таких обставинах, підстав для задоволення апеляції та скасування постанови суду першої інстанції про накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП на ОСОБА_2 - не має.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2016 р.

Апеляцію ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2016 р. про накладення на нього стягнення за ст. 124 КУпАП - залишити без задоволення, а зазначену постанову - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.В.Олініченко