Справа № 380/467/16-п Головуючий у І інстанції Архангельський А. М.
Провадження № 33/780/299/16 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 252 30.05.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2016 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М., за участю прокурора Гуріна О.Ю., правопорушника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи за апеляційною скаргою заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Маційчука О.А., на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, реєстраційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1 приватного підприємця, директора ТОВ «Агробіохімпродукт», депутата Тетіївської міської ради, до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП; згідно ст. 22 КУпАП його звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення зазначених адміністративних правопорушень, обмежившись усним зауваженням,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1, будучи депутатом Тетіївської міської ради відповідно до рішенням першої сесії сьомого скликання Тетіївської міської ради № 1 від 12 листопада 2015 року, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив про наявний у нього реальний конфлікт інтересів.

Так, рішенням Тетіївської міської ради № 175 від 08 лютого 2007 «Про укладення тимчасових договорів на користування землею» з ОСОБА_1 укладено тимчасовий договір оренди на земельну ділянку, що розташована в м. Тетіїв, АДРЕСА_2, та встановлено плату в сумі 1057,65 гривень на рік (7 % від грошової оцінки). В подальшому вказаний договір оренди щорічно перезаключався.

21 січня 2016 відбулася четверта сесія Тетіївської міської ради сьомого скликання. ОСОБА_1, перебуваючи на засіданні вказаної сесії, як депутат Тетіївської міської ради, приймав участь у голосуванні під час розгляду питання «Про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді», в тому числі про укладення договору оренди на земельну ділянку по АДРЕСА_2 з ним, як суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, а саме - проголосував «ЗА».

За результатами чого вказаною сесією Тетіївської міської ради прийнято рішення № 65 від 21 січня 2016 «Про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді», у тому числі з ФОП ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 138,1 кв. м. по АДРЕСА_2 під землі громадської забудови (обслуговування будівель торгівлі), при цьому встановлено плату в сумі 5070,72 грн. в рік (8 % від грошової оцінки земельної ділянки).

Разом тим, ОСОБА_1, будучи членом комісії з питань регулювання земельних відносин, архітектури, будівництва та охорони навколишнього середовища Тетіївської міської ради, достовірно знав, що 21 січня 2016 року на сесії Тетіївської міської ради розглядатиметься питання «Про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді», одним із пунктів якого є укладення договору оренди з ФОП ОСОБА_1.

При цьому, про наявний у нього реальний конфлікт інтересів ні головуючого, ні сесію ОСОБА_1 не повідомив.

Як наслідок 22 січня 2016 виконавчим комітетом Тетіївської міської ради в особі Тетіївського міського голови ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 138,1 кв. м., яка знаходиться в АДРЕСА_2

Таким чином ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», будучи зобов'язаним повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, та знаючи, що на четвертій сесії Тетіївської міської ради сьомого скликання приймалось рішення в його особистих інтересах, не повідомив колегіальний орган - Тетіївську міську раду, в тому числі голову Тетіївської міської ради про наявний у нього реальний конфлікт інтересів при голосуванні по питанню про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді.

Крім того, ОСОБА_1 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 21 січня 2016 року, перебуваючи на засіданні четвертої сесії Тетіївської міської ради сьомого скликання як депутат Тетіївської міської ради, приймав участь у голосуванні під час розгляду питання «Про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді», в тому числі про укладення договору оренди на земельну ділянку по АДРЕСА_2 з ним, як суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, а саме - проголосував «ЗА».

Таким чином, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1,будучи зобов'язаним не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв особисто участь в голосуванні по питанню про укладення договорів оренди на користування земельними ділянками по Тетіївській міській раді та проголосував разом з іншими депутатами за прийняття рішення у власних приватних інтересах як фізичної особи-підприємця.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Тетіївського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року у справі №380/467/16-п скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та врахувати ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що постанова Тетіївського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року є незаконною та необґрунтованою в частині звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності. Зокрема, звертає увагу на те, що в своїй постаноі суд першої інстанції чітко не зазначив та не конкретизував, за якими ознаками адміністративні правопорушення, вчинені ОСОБА_1 за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, визнано малозначними, а при цьому мотивував своє рішення тим, що у ОСОБА_1 прямого умислу на скоєння зазначених правопорушень не було, вони не завдали і не могли завдати істотної шкоди правам і охоронюваним законом інтересам окремих громадян, відповідній територіальній громаді чи іншим особам. Проте, на думку апелянта, судом не взято до уваги, що за своєю правовою конструкцією склад правопорушень є формальним і не передбачає настання жодних суспільно-небезпечних наслідків, а тому посилання на відсутність істотної шкоди інтересам суспільства жодним чином не зменшує суспільної небезпечності вчиненого корупційного правопорушення. Також прокурор вказує, що форма вини не вказана законом як обов'язкова ознака об'єктивної сторони даного правопорушення. Окрім того, на думку апелянта, судом не надано жодної оцінки тому факту, що ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та не покаявся, що унеможливлює застосування щодо нього ст. 22 КУпАП, оскільки не може свідчити про втрату суспільної небезпечності вчиненого ним діяння.

Заслухавши прокурора, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення; дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КУпАП неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 11 ч. 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, реальним конфліктом інтересів є суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07 квітня 2014 року, визначено, що особи, зазначені у пункті 1 та «а», «б» пункту 2 частини 1 статті 4 (до них, зокрема, відносяться і депутати місцевих рад), зобов'язані: уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Дії ОСОБА_1 виразилися в порушенні вищевказаних норм, що встановлено в ході розгляду в суді першої інстанції, є доведеним та ніким не оспорюється.

Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення, не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам.

Оскільки адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1, доведеність і наявність складу якого не оспорюється, посягає на суспільні відносини в галузі запобігання та протидії корупції, стосується інтересів всього суспільства, дії тієї чи іншої особи повинні оцінюватися критично.

Зокрема, посилання суду на відсутність потерпілих, прямого умислу на вчинення правопорушення, відсутність істотної шкоди інтересам суспільства не є критерієм, за яким можливо оцінити малозначність діяння, оскільки, відповідно до принципу індивідуалізації, дії, вчинені ОСОБА_1, в подальшому можуть слугувати негативним прикладом для інших суб'єктів адміністративних правопорушень за корупційні діяння, а тому апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про необґрунтованість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до протоколу №3 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП від 08 квітня 2016 року щодо ОСОБА_1, моментом виявлення правопорушення є 17 лютого 2016 року / а.п. 50/.

Таким чином, розгляд апеляційної скарги прокурора відбувається після спливу трьохмісячного строку з моменту виявлення правопорушення, що унеможливлює накладення на особу стягнення, а тому постанова судді в частині звільнення від адміністративної відповідальності підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП в зв'язку з закінченням строку, передбаченого ст. 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Постанову Тетіївського районного суду Київської області від 22 квітня 2016, якою ОСОБА_1 визнано винним у чиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та, згідно ст. 22 КУпАП звільнено його від адміністративної відповідальності за вчинення зазначених адміністративних правопорушень, обмежившись усним зауваженням щодо нього - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП в зв'язку з закінченням строку, передбаченого ст. 38 цього Кодексу.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон