А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06.05.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Кошелі В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали справи про адміністративне правопорушення, запроваджені щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 за апеляційною скаргою останнього на винесену щодо нього постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.04.2016,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді ОСОБА_2. визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з кваліфікацією його дій, як керування транспортними засобами особами в стані «алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції»; призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Як встановлено оскарженою постановою судді від 11.04.2016, «згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 453643 ОСОБА_2 28 лютого 2016 року біля 22.45 год. в с. Солочин Свалявського району, керував автомобілем марки «Авді» номерний знак ЗАU 6147 в стані алкогольного сп'яніння».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказану постанову судді скасувати; а провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що його огляд на стан сп'яніння (як водія транспортного засобу) взагалі не було проведено у відповідності з нормативними актами, які регламентують цю процедуру.

Так, відповідний огляд на місці не проводився, а тому і направлення його на медичний огляд є незаконним.

ОСОБА_2 за вказаних у протоколі обставин не керував автомобілем у стані сп'яніння, що можуть підтвердити зазначені в протоколі свідки, яких місцевий суд не викликав на розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 на підтримання викладених в апеляційній скарзі доводів останнього, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції не в повній мірі дотримано, враховуючи наступне.

Згідно п.7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), відповідний огляд водія транспортного засобу проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я виключно у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Аналогічне положення передбачено й ч. 2,3 ст.266 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів про виконання (в тому числі й послідовне) суб'єктом складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 від 28.02.2016 вимог вказаної Інструкції та ст.266 КУпАП - пропозиції водієві ОСОБА_2 пройти відповідний огляд з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, щодо відмови водія пройти в такий спосіб огляд на стан сп'яніння, або його незгоду з таким оглядом (відповідні акти відсутні).

Тобто доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є обґрунтовані та заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_2 кваліфіковано як керування транспортними засобами особами в стані одночасно і алкогольного, і наркотичного, а також - іншого сп'яніння та під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З протоколу ж про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного «сп'яніні».

Частиною 1 статті 130 КУпАП, за якою ОСОБА_2 визнаний винуватим оскарженою постановою судді, передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів, зокрема, за керування особами транспортними засобами в стані саме алкогольного сп'яніння.

Згідно протоколу медичного огляду для встановлення стану сп'яніння без дати № 47 вбачається, що освідувана особа перебуває в стані «після алкогольного сп'яніння» (а.с.2), а не в стані алкогольного сп'яніння. При цьому ім'я особи, у відношенні якої проведено такий огляд зазначено, як ОСОБА_2, а не ОСОБА_2, про що йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1).

З п.2 протоколу медичного огляду вбачається, що такий проведено у зв'язку із «підозрою в управлінні транспортом», що не відповідає п.2,3,7 розділу І Інструкції; під час огляду освідчувана особа повідомила, що не вживала алкогольних напоїв, жодних ознак, зокрема запаху алкоголю, які б свідчили про ймовірне вживання освідчуваним алкогольних напоїв лікарем не встановлено, і навпаки п.3-10 протоколу медичного огляду свідчать про те, що освідчувала особа не перебуває в стані алкогольного сп'яніння. До протоколу медичного огляду не додано документу, що підтверджує повноваження лікаря Липович (ім'я та по батькові/ініціали не зазначені) згідно п.3 розділу ІІІ Інструкції.

Відповідно до розділу ІІІ п.22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Ці обставини у своїй сукупності свідчать про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки така обґрунтовується суб'єктом складання протоколу виключно суперечливими доказами (зазначеними вище протоколами). Отже, оскаржена постанова судді від 11.04.2016 щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нової постанови, якою провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 7,251,252,294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.04.2016, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя