АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/311/16 Головуючий у першій інстанції: Гончаренко В.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справахАпеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_3 та його захисника-адвоката Собко С.Ю., ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого приватним підприємцем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 рокуОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 26 лютого 2016 року приблизно о 09 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ» д/н НОМЕР_1, під час руху по вул. Погребняка, 50 в м. Дніпропетровську, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Розділу 33 Правил дорожнього руху України, в наслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ніссан», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 Своїми діями ОСОБА_3 порушив д.з. 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобам.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскількивисновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд не звернув увагу на протиріччя між його поясненнями та поясненнями іншого учасника ДТП, та на невідповідність інших матеріалів справи щодо події ДТП.

ОСОБА_3 стверджує, що він виїхавши вже на головну дорогу відчув зіткнення та побачив, що в нього на великій швидкості в'їхав автомобіль «Ніссан». Швидкість його руху була 5 км/год.,відразу після зіткнення він зупинився.

Апелянт вказує, що в протоколі зазначено, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», однак він вважає, що висновки інспектора є хибними і не ґрунтуються на доказах. Вважає, що працівники поліції не об'єктивно встановили винуватця ДТП та неякісно склали матеріали. За наявності протиріч які містяться в показах водіїв, інспектор повинен був призначити експертизу. Крім того ОСОБА_3 вказує, що судом першої інстанції безпідставно не був взятий до уваги в якості доказу висновок експертного автотехнічного дослідження від 04.04.2016 року №11/16, зроблений за його клопотанням, з якого вбачається, що у його діях не вбачається порушень правил дорожнього руху.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник-адвокат Собко С.Ю. підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу ОСОБА_3, підтвердили викладені в ній доводи та просили її задовольнити.

В свою чергу ОСОБА_5 вважала, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та просила її залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконанні в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, та є законним.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи та були досліджені в суді, в їх сукупності.

Так в судовому засіданні в суді першої інстанції були допитані правопорушник ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5, були дослідженні матеріали справи, яким було надано належну оцінку та після чого, враховуючи всі докази отримані в сукупності, судом було прийняте правильне рішення.

ОСОБА_3 в суді вважав, що в діях іншого учасника ДТП є порушення Правил дорожнього руху України. Крім того, щодо обставин дорожньо-транспортної події доповнив, що перед перехрестям доріг вул. Погребняка та вул. Гусенко дійсно був встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», він зупинився перед ним та переконався, що немає перешкод для його руху, однак коли він вже виїхав на проїзну частину відбулось зіткнення з автомобілем «Ніссан».

ОСОБА_5 пояснила, що водій ОСОБА_3 не надав їй переваги у русі, коли вона рухалась по головній дорозі з боку вул. Феодосійської, а тому відбулось зіткнення з її транспортним засобом. Рухалась вона зі швидкістю приблизно 40 км/год, ніяких перешкод в ході руху не було, після зіткнення вона трохи проїхала далі, оскільки розгубилась та була в шоковому стані від ДТП.

З письмових пояснень водіїв вбачається, що вони є аналогічними тим, які вони надали в суді першої інстанції.(а.с.3-4)

Судом першої інстанції було опитано вищевказаних осіб та було надано належну оцінку їхнім поясненням.

Крім того провина ОСОБА_3 була підтверджена іншими письмовими доказами по справі, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП.(а.с.1);

-Схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.02.2016 року на якій було зафіксовано місце зіткнення, рух транспортних засобів, самі транспортні засоби після їх зіткнення, з якої вбачається, що автомобіль «ЗАЗ» д/н НОМЕР_1, який рухався по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі автомобілю «Ніссан» д/н НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі. Також на зворотному боці схеми було зафіксовано характер пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок пригоди. Дану схему учасники дорожньо-транспортної пригоди підписали без будь-яких зауважень, у тому числі і ОСОБА_3 (а.с.2)

Крім того вина ОСОБА_3 також підтверджується доданими доказами, які були надані працівниками поліції після доопрацювання, а саме: фотокопіями з місця дорожньо-транспортної пригоди.(а.с.12-17)

Отже, дослідивши всі вищезазначені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції і підтвердження свого не знайшли.

Твердження апелянта про те, що висновки суду ґрунтуються на доказах, які протирічать один одному, є голослівними.

Фото матеріалами, долученими до справи після направлення її на доопрацювання, підтверджено факт того, що ОСОБА_5 рухалася по головній дорозі і саме автомобіль ОСОБА_3, який рухався по другорядній дорозі і повинен був надати дорогу автомобілю ОСОБА_5, здійснив з її автомобілем зіткнення. На це вказують і наявні пошкодження на автомобілях обох водіїв.

Крім того на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, щодо не взяття до уваги висновку експертного автотехнічного дослідження №11/16 від 04 квітня 2016 року. Також при перегляді вказаного дослідження судом апеляційної інстанції було встановлено, що вихідні дані надані стороною захисту Собко С.Ю. експерту ОСОБА_7, не відповідають матеріалам справи, а саме швидкість руху автомобіля «ЗАЗ» під керуванням ОСОБА_3, яка становила 5 км/год., оскільки в матеріалах справи відсутня інформація про вказану швидкість руху. В свою чергу вищевказана швидкість руху автомобіля «ЗАЗ» в експертному дослідженні впливає на відстань автомобіля «Ніссан» при розрахунках. До того ж експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність.

Крім того, сам експерт ОСОБА_7 у своєму висновку зазначив, що оскільки в наданих експерту на дослідження матеріалах даної дорожньо-транспортної пригоди не має достатньої інформації для встановлення механізму зіткнення експертним шляхом, в повному обсязі, тому дослідження можливо виконати тільки виходячи з обставин даної ДТП, викладених в заяві про проведення експертного дослідження з урахуванням інформації відображеної в наданих експерту матеріалах. Які саме були надані експерту копії матеріалів, з висновку не зрозуміло.

Отже висновок експертом зроблено, лише на підставі даних викладених в заяві захисника ОСОБА_3 - Собко С.Ю., тому він обґрунтовано не прийнятий до уваги при винесенні судового рішення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує той факт, що не потребується якихось спеціальних знань щоб встановити хто з учасників дорожньо-транспортної пригоди не дотримався вимог Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів та чия провина у даному адміністративному правопорушенні.

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_3 правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхіднимапеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постановуЖовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун