Справа № 305/626/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Вербицький В. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області Ємчука В. Е. від 11 квітня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 українця, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, із середньою освітою,

визнано винним за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 (п'ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень, стягнуто в дохід держави судовий збір 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2016 року встановлено, що 10 квітня 2016 року о 03 годині 30 хвилин громадянин ОСОБА_1 був затриманий прикордонним нарядом відділу прикордонної служби "Ділове" спільно з громадянином ОСОБА_2 на напрямку 319 прикордонного знаку, на відстані близько 10 м до лінії державного кордону, на території Рахівського району Закарпатської області, у прикордонній смузі за незаконний, поза пунктами пропуску перетин державного кордону з України в Румунію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 9 Закону України «Про державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорюючи фактичні обставини справи, посилаючись на упередженість та необґрунтованість постанови в частині накладення на нього адміністративного стягнення, просить постанову районного суду скасувати, з урахування обставин, що пом'якшують його відповідальність, прийняти нову постанову, якою обрати адміністративне стягнення у мінімальному розмірі, визначеному ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що постанова суду першої інстанції в частині накладення на нього адміністративного стягнення не є належним чином вмотивованою, зокрема при призначенні покарання у вигляді штрафу у максимальному розмірі не враховано його вік, стан здоров'я, важкі умови його проживання у малозабезпеченій багатодітній сім'ї; відсутність місця працевлаштування та відповідно і доходів; поведінку до вчинення правопорушення як у побуті, так і за місцем проживання; те, що раніше на нього адміністративні стягнення не накладалися; його позитивну характеристику за місцем проживання. Посилається на те, що штраф, який накладено на нього судом у розмірі 8500 гривень є для нього непосильною ношею.

Перевіривши справу про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду встановив наступні факти та на їх підставі дійшов таких висновків.

Фактичні обставини адміністративного правопорушення, винна ОСОБА_1 в його вчиненні, правильність кваліфікації дій за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не оспорюються в апеляційній скарзі.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення у вигляді максимального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суддя районного суду в постанові зазначив, що адміністративне правопорушення вчинене в умовах нестабільної політичної ситуації у державі, в той час, коли державний кордон України потребує посиленого захисту від протиправних посягань на його цілісність, на підставі чого вважав за необхідне обрати у відношенні ОСОБА_1 саме таке адміністративне стягнення.

Із висновками судді районного суду про накладення стягнення в максимальному розмірі погодитись не можна, оскільки з врахуванням вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП воно є надто суворим, не враховує в повній мірі особу порушника, обставини, що пом'якшують його відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, визнав свою вину у вчинені адміністративного правопорушення та розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, доходів не має, проживає у малозабезпеченій багатодітній сім'ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає стягнення у виді накладення штрафу від двохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обставинами, що відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність ОСОБА_1, є щире розкаяння винного, повне визнання ним вини.

Обставин, що відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1, не встановлено.

За таких обставин постанова районного суду підлягає зміні в частині накладеного стягнення з призначенням ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Керуючись п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2016 року змінити, скасувати в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 (п'ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

Накласти на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В іншій частині постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2016 року, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Вербицький В. В.