П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 524/10306/15-п

20.05.2016 року. Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, за участю секретаря Тараненко А.Г., прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2, особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, захисника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженої, працюючої заступником Кременчуцького міського голови, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,-

ВСТАНОВИВ:

24.11.2015 року у звязку з необхідністю сформувати новий склад виконавчого комітету, на сесії Кременчуцької міської ради VII скликання міським головою було внесено на голосування (затвердження) депутатами міської ради проект рішення «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визначення його чисельності та затвердження його персонального складу». У проекті зазначеного вище рішення, зокрема, було запропоновано затвердити кандидатуру ОСОБА_3 на посаду заступника міського голови.

Таким чином, після внесення міським головою для голосування депутатам Кременчуцької міської ради проекту рішення «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визначення його чисельності та затвердження його персонального складу», для депутата ОСОБА_3 виник стан реального конфлікту інтересів. Такий конфлікт полягав у суперечності між її приватним інтересом у виді бажання отримати посаду в органах місцевого самоврядування, повязану із здійсненням організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і можливістю отримувати заробітну плату, з одного боку та між її представницькими повноваженнями, визначеними ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з іншого боку. Усвідомлення депутатом ОСОБА_3 реальної можливості, після затвердження сесією рішення «Про утворення виконавчого комітету…», бути прийнятою на посаду заступника міського голови не могло не впливати на її вибір між трьома можливими варіантами голосування за дане рішення (за, проти або утрималася). Оскільки депутат ОСОБА_3 проголосувала за, а не утрималася від голосування, зазначена вище суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями вплинула на обєктивність і неупередженість під час вчинення депутатом ОСОБА_3 дій (голосування) на виконання своїх законних повноважень щодо права голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради. Така суперечність утворює реальний конфлікт інтересів.

Проте, депутат Кременчуцької міської ради ОСОБА_3, будучи відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом правопорушень, повязаних з корупцією, 24.11.2015, перебуваючи у сесійній залі Кременчуцької міської ради, розташованій в приміщенні Кременчуцької міської ради за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, площа Перемоги, 2, перед початком особистого поіменного голосування за прийняття Кременчуцькою міською радою рішення від 24.11.2015 «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визначення його чисельності та затвердження його персонального складу», порушивши вимоги ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила публічно сесію Кременчуцької міської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Такі дії ОСОБА_3 прокурором кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Далі, ОСОБА_3, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, суть якого викладена вище, та порушуючи вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», 24.11.2015 року у сесійній залі Кременчуцької міської ради під час особистого поіменного голосування за прийняття Кременчуцькою міською радою рішення від 24.11.2015 «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визначення його чисельності та затвердження його персонального складу» вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів особисто голосувала за обрання себе заступником Кременчуцького міського голови.

Вказані вище дії ОСОБА_3 прокурором кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, як вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В цей же день 24.11.2015 року на сесії Кременчуцької міської ради VII скликання міським головою було внесено на голосування депутатами міської ради проект рішення «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради».

У зазначеному вище проекті рішення заступникам міського голови, були установлені такі надбавки: надбавку за ранг посадової особи місцевого самоврядування в розмірі залежно від встановленого рангу, надбавку за вислугу років залежно від стажу роботи, який дає право на одержання такої надбавки, надбавку за ступінь секретності в разі наявності допуску до державної таємниці в розмірі залежно від рівня допуску; установлено надбавку: за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи та вислуги років; здійснювати щомісячне преміювання міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг, вислугу років та високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи; здійснювати виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати; здійснювати преміювання міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради до Дня місцевого самоврядування в розмірі посадового окладу в межах коштів, передбачених на преміювання, та економії коштів на оплату праці.

Таким чином, після внесення міським головою для голосування депутатам Кременчуцької міської ради проекту рішення «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради», для депутата ОСОБА_3 виник стан реального конфлікту інтересів. Такий конфлікт полягав у суперечності між її приватним інтересом у виді можливості, за наявності відповідних умов та достатності коштів фонду оплати праці, отримувати щомісячне преміювання та надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у максимально можливому стовідсотковому розмірі, з одного боку та між її представницькими повноваженнями, визначеними ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з іншого боку. Усвідомлюючи результати голосування за рішення «Про утворення виконавчого комітету…» і зміст цього рішення та передбачаючи реальну можливість на підставі даного рішення бути прийнятою на посаду заступника Кременчуцького міського голови (згідно абз. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»), депутат ОСОБА_3 не могла зберігати обєктивність і неупередженість при виборі одного із трьох можливих варіантів голосування (за, проти або утримався) під час прийняття колегіального рішення про встановлення посадовим особам Кременчуцької міської ради надбавок у максимально можливому стовідсотковому розмірі. Оскільки ОСОБА_3 проголосувала за вказане рішення, а не утрималася від голосування, вказана суперечність вплинула на обєктивність та неупередженість під час голосування, тобто вплинула на обєктивність і неупередженість під час вчинення депутатом ОСОБА_3 дій (голосування) на виконання своїх законних повноважень щодо права голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради. Така суперечність утворює реальний конфлікт інтересів.

Проте, ОСОБА_3, яка є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, 24.11.2015, перебуваючи у сесійній залі Кременчуцької міської ради, розташованій в приміщенні Кременчуцької міської ради за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, площа Перемоги, 2, перед початком голосування за прийняття Кременчуцькою міською радою рішення від 24.11.2015 року «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради», порушивши вимоги ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила публічно сесію Кременчуцької міської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Вказані вище дії ОСОБА_3 прокурором кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Далі, ОСОБА_3, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, суть якого викладена вище, та порушуючи вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», 24.11.2015 року у сесійній залі Кременчуцької міської ради під час голосування за прийняття Кременчуцькою міською радою рішення від 24.11.2015 року «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради» вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів особисто голосувала за визначення умов оплати праці щодо себе.

Такі дії ОСОБА_3 прокурором кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, як вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП не визнала та по суті обставин, викладених у протоколі повідомила, що вона була обрана на чергових місцевих виборах депутатом Кременчуцької міської ради. Відповідно до Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат має право і обовязок голосувати за ті рішення, які виносяться на розгляд ради. На цих підставах ОСОБА_3 голосувала за затвердження рішення «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради…», використовуючи своє право депутата. Інше рішення, що зазначене у протоколі, а саме рішення «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради» це локальний правовий акт, який встановлює умови оплати праці для зазначених у ньому посадових осіб, а не для конкретно визначених людей і цей акт регламентує оплату праці протягом певного періоду часу для будь-якої особи, яка обіймає посаду міського голови, секретаря міської ради, заступників міського голови. Щодо безпосереднього призначення цих виплат, то щомісячний їх розмір може бути в різні місяці змінено залежно від рішення міського голови, фонду оплати праці. Рішенням міської ради «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради» встановлені лише граничні розміри вказаних у цьому рішенні виплат у межах чинного законодавства. Крім того, згідно показань ОСОБА_3, на час затвердження сесією міської ради рішення «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради» вона ще не була призначена на посаду заступника міського голови, а тому в її діях щодо голосування за вказане рішення відсутній реальний конфлікт інтересів. З проектом рішення «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради…» ОСОБА_3 була ознайомлена завчасно до початку голосування і не заперечувала проти її призначення заступником Кременчуцького міського голови.

Свідок ОСОБА_5 показала суду, що вона є депутатом Кременчуцької міської ради. 24 листопада 2015 року вона була присутня на першій сесії Кременчуцької міської ради сьомого скликання. На цій сесії ставилося питання про голосування депутатами міської ради проекту рішення «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визначення його чисельності та затвердження його персонального складу» та проекту рішення «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради». Проект рішення «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визначення його чисельності та затвердження його персонального складу» був наданий депутатам міської ради для ознайомлення завчасно. Перед голосуванням свідок пропонувала міському голові вислухати депутатів різних фракцій з рекомендаціями про кандидатури членів виконавчого комітетів. ОСОБА_3 проголосувала за рішення «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визначення його чисельності та затвердження його персонального складу». Рішення «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради» виносилося на голосування після затвердження сесією рішення «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради…». Як саме голосувала за це рішення ОСОБА_3 свідок не памятає.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суддя вважає, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, виходячи з такого.

Постановою Кременчуцької міської виборчої комісії Полтавської області № 134 від 10.11.2015 року ОСОБА_3 обрано депутатом Кременчуцької міської ради VII скликання (а.с. 11-15, 75-78)

Відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, в тому числі, депутати місцевих рад.

Згідно ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради.

Відповідно до копії рішення від 24 листопада 2015 року «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визначення його чисельності та затвердження його персонального складу», вбачається, що проектом даного рішення ОСОБА_3 запропоновано на посаду заступника міського голови ( а.с. 7-8, 70-71).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посаду заступника міського голови (члена виконавчого комітету) віднесено до посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

Таким чином, після внесення міським головою для голосування депутатам Кременчуцької міської ради проекту рішення «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визначення його чисельності та затвердження його персонального складу», для депутата ОСОБА_3 виник стан реального конфлікту інтересів, оскільки під час голосування за обрання самої себе заступником міського голови, остання хоч і діяла в межах своїх законних повноважень, передбачених ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», але своїм голосом ОСОБА_3 вплинула на результати рішення колегіального органу, що стосувалося її особистої службової карєри в органах місцевого самоврядування.

Статтею 591 (Конфлікт інтересів) Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Із показань свідка ОСОБА_5 та відеозапису першої сесії VII скликання Кременчуцької міської ради встановлено, що ОСОБА_3, порушивши вимоги ст. 591 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та абз. 3 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» не оголосила публічно під час сесії Кременчуцької міської ради про те, що вона буде голосувати за питання, що впливає на її службову карєру, а отже - не вжила заходів щодо врегулювання реального конфлікту інтересів.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Відповідно до копії результатів голосування по питанню «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради та затвердження його складу», з якої вбачається, що депутат ОСОБА_3 проголосувала за прийняття даного рішення ( а.с. 41-46).

З копії рішення від 24 листопада 2015 року «Про умови оплати праці міського голови,секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради», вбачається, що цим рішенням встановлено надбавку за ранг посадової особи місцевого самоврядування в розмірі залежно від встановленого рангу, надбавку за вислугу років залежно від стажу роботи, який дає право на одержання такої надбавки, надбавку за ступінь секретності в разі наявності допуску до державної таємниці в розмірі залежно від рівня допуску; установлено надбавку: за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи та вислуги років; здійснювати щомісячне преміювання міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг, вислугу років та високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи; здійснювати виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати; здійснювати преміювання міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради до Дня місцевого самоврядування в розмірі посадового окладу в межах коштів, передбачених на преміювання, та економії коштів на оплату праці ( а.с. 9-10, 72-73).

З відеозапису першої сесії Кременчуцької міської ради VII скликання, яка відбулася 24.11.2015 року та з показань ОСОБА_3, вбачається, що остання особисто голосувала за затвердження рішення «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради» (а.с. 22,85).

Стороною захисту надано суду висновок науково-правової експертизи на замовлення адвоката ОСОБА_4 щодо законодавства про боротьбу з корупцією. (а.с. 192-205).

У зазначеному документі вказано, що висновок складено кандидатом юридичних наук, доцентом, науковим співробітником ОСОБА_6 на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу».

Також зі змісту вказаного вище документу слідує, що в діях ОСОБА_3, які полягали у голосуванні за рішення «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради та затвердження його складу» та за рішення «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради», відсутні ознаки вчинення дій або прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Даючи оцінку вказаному вище документу суддя виходить з такого.

Статтею 5 Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу» визначено обєкти, що можуть піддаватися такій експертизі та встановлено, що об'єктами наукової та науково-технічної експертизи можуть бути:

діючі об'єкти техніки (в тому числі військової) та промисловості, споруди, природні об'єкти тощо, стосовно яких виникає потреба отримати науково обгрунтовані експертні висновки;

проекти, програми, пропозиції різного рівня, щодо яких необхідно провести науково обгрунтований аналіз і дати висновок про доцільність їх прийняття, впровадження, подальшого використання тощо.

Зі змісту вказаної норми випливає, що прийняті і діючі на території України закони не можуть бути обєктом наукової або науково-технічної експертизи.

Науковий співробітник Інституту держави та права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України не уповноважений Законом «Про наукову та науково-технічну експертизу» робити висновки щодо наявності ознак реального конфлікту інтересів у діях посадових осіб по конкретним справам, які перебувають на розгляді судді або розглянуті суддею.

Так, відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з'ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Судження викладені у наданому стороною захисту висновку на думку суду також є помилковими, виходячи з такого.

У зазначеному висновку ( висновок щодо другого питання) вказано, що у разі, якщо депутат місцевої ради, який виконує свої повноваження у складі колегіального органу голосує за погодження самого себе до складу виконавчого комітету міської ради та погодження призначення себе на посаду заступника міського голови, він одноособово не приймає такого рішення, таке рішення приймається більшістю голосів колегіальним органом,відтак відсутній і безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між голосуванням та прийняттям рішення, відтак таке голосування не здійснюється в умовах реального конфлікту інтересів.

Викладене вище судження прямо суперечить суті та буквальному змістуч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Поряд з цим, під час розгляду даної справи суддею встановлено, що ОСОБА_3, як фізичною особою і субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією вчинено в умовах реального конфлікту інтересів певну дію. Така дія полягала у виборі депутатом ОСОБА_3 між трьома можливими варіантами голосування (за, проти або утримався) саме варіанту за. Такий варіант голосування ОСОБА_3 вибрала під час затвердження сесією тих рішень, які стосувалися її особистих інтересів.

Зі змісту диспозиції частини 2 ст. 172-7 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність за даною нормою наступає саме за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Для настання такої відповідальності визначальним є встановлення наявності або відсутності реального конфлікту інтересів, який впливає на обєктивність і неупередженість вчинення конкретної дії або прийняття конкретного рішення саме субєктом відповідальності за правопорушення (фізичною особою).

При цьому, не має значення чи законним за своєю суттю є рішення колегіального органу, яке прийняте за участю особи, що притягається до відповідальності, чи діяла така особа (субєкт правопорушення) в межах наданих їй законом повноважень та чи протирічить прийняте нею або колегіальним органом рішення суспільним інтересам чи інтересам територіальної громади.

Версія сторони захисту та позиція, викладена у висновку наукового співробітника ОСОБА_6 про те, що у діях ОСОБА_3, які полягали у голосуванні за рішення «Про умови оплати праці …», відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, на думку судді, не заслуговує на увагу, виходячи з такого.

Статтею 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» регулюються питання прийняття на службу в органи місцевого самоврядування та встановлено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради здійснюється шляхом затвердження відповідною радою ( абз. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

На підставі вказаної вище норми, ОСОБА_3 вважається прийнятою на посаду заступника міського голови після прийняття сесією Кременчуцької міської ради рішення від 24.11.2015 «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визначення його чисельності та затвердження його персонального складу».

Згідно абз. 10 ч. 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи зі змісту вказаної вище норми, суддя вважає, що можливість отримувати щомісячне преміювання та надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у максимально можливому стовідсотковому розмірі складає приватний майновий інтерес ОСОБА_3 і цей інтерес впливає на обєктивність вчинення нею відповідної дії, що полягає у голосуванні за рішення «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради».

Таким чином, ОСОБА_3, будучи обізнаною про зміст і результати голосування рішення «Про утворення виконавчого комітету…», яким її було прийнято на посаду заступника міського голови, перебувала в умовах реального конфлікту інтересів під час вчинення нею дії, яка полягала у особистому голосуванні за рішення «Про умови оплати праці …», оскільки цим рішенням було передбачена можливість, за наявності відповідних умов та достатності коштів фонду оплати праці, отримувати щомісячне преміювання та надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у максимально можливому стовідсотковому розмірі.

Виходячи з наведеного вище та керуючись вимогами ст. 252 КУпАП, суддя не бере до уваги наданий стороною захисту висновок наукового співробітника ОСОБА_6

Захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокатом ОСОБА_4 висловлена позиція про те, що раніше головуючим суддею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо подібних правовідносин прийнято рішення про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування такої позиції адвокат послався на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Пальчик О.О. від 18.05.2015 року у справі де протокол за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП було складено на директора Коледжу Кременчуцького національного університету ім. Михайла Остроградського за те, що вона у грудні 2014 року подала ректору Університету для затвердження службову записку про преміювання своїх близьких осіб і при цьому не повідомила про наявність конфлікту інтересів безпосереднього керівника ректора Університету.

На думку захисника постанова судді від 18.05.2015 року прийнята у справі з подібними правовими відносинами та за подібних обставин справи.

Зазначена вище позиція сторони захисту про подібність названих захисником справ про адміністративні правопорушення є помилковою, виходячи з такого.

Діяння, яке ставилось в вину прокурором директору Коледжу було вчинене останньою у грудні 2014 року, тобто в період дії Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року.

Дії депутата ОСОБА_3 кваліфікуються суддею з урахуванням вимог Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року.

Відповідно до п. 4 абз. 3 ст. 9 раніше діючого Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», заборона мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких осіб або бути безпосередньо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким особам не поширюється на осіб, які працюють в галузі освіти та науки.

Головна відмінність згаданих захисником справ про адміністративні правопорушення полягає у тому, що директор Коледжу є працівником освіти, якому раніше діючим законом не заборонено мати у підпорядкуванні близьких осіб. Із відносин підпорядкування очевидно та відповідно до діючого на той час законодавства ( абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції») випливає право керівника преміювати підлеглих.

Таким чином, оскільки відповідно п. 4 абз. 3 ст. 9 раніше діючого Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» від 07.04.2011 року, наявність у підпорядкуванні працівника освіти і науки близьких йому осіб не є порушенням антикорупційного законодавства, то і підписання в силу посадових обовязків будь яких службових документів ( у тому числі про преміювання) щодо своїх близьких осіб саме для працівника освіти і науки (яким очевидно не є ні заступник міського голови, ні депутат місцевої ради) не є порушенням антикорупційного законодавства (згідно діючого на той час Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» від 07.04.2011 року).

Разом з тим дії, які вчинені ОСОБА_3 24 листопада 2015 року детально регулюються ст. 59 -1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», дія якої на директора коледжу або будь-якого іншого працівника освіти не розповсюджується.

Отже, справа про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_3 не є подібною до раніше розглянутої суддею Пальчик О.О. справи про адміністративні правопорушення стосовно директора Колдеджу ні за субєктом, ні за обставинами справи, ні за суттю правовідносин.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративні правопорушення відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, на підставі оцінки наявних доказів та керуючись своїм внутрішнім переконанням, законом і правосвідомістю, суддя прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Дії ОСОБА_3, які полягали у неповідомленні сесії Кременчуцької міської ради про реальний конфлікт інтересів перед голосуванням за прийняття рішень від 24.11.2015 року «Про утворення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, визначення його чисельності та затвердження його персонального складу» та «Про умови оплати праці міського голови, секретаря міської ради, першого заступника, заступників міського голови, керуючого справами виконкому міської ради» суд кваліфікує як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність реального конфлікту інтересів.

Дії ОСОБА_3, які полягали у особистому голосуванні за призначення себе заступником міського голови та визначення умов оплати праці для себе суд кваліфікує як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про адміністративні корупційні правопорушення зупиняється судом у разі якщо особа,

щодо якої складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з'явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Згідно абз. 3 п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв'язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП.

Виходячи з наведеної вище правової позиції, у разі зупинення строків розгляду справи про правопорушення, повязані з корупцією, зупиняється також і перебіг передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Оскільки ОСОБА_3 вчинила адміністративні правопорушення 24.11.2015 року, а виявлені ці правопорушення були 23.12.2015 року (в день складення протоколу), постановами судді від 14.01.2016 року, від 17.02.2016 року та від 23.03.2016 року строки розгляду справи про адміністративні правопорушення зупинялися до явки в судове засідання ОСОБА_3 З урахуванням зупинених строків, суддя вважає, що не пройшло три місяці з дня виявлення правопорушення та не пройшло два роки моменту його вчинення, а тому - на ОСОБА_3 необхідно накласти адміністративне стягнення.

При вирішенні питання про накладення стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, відсутність тяжких наслідків від правопорушення, особу винного, який вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на те, що справи про вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП розглядаються судом одночасно, суд вважає за можливе накласти стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Оскільки на ОСОБА_3 накладається адміністративне стягнення, підлягає стягненню судовий збір відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 172-7, 221, 248, 249, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

На підставі ст. 36 КУпАП визначити ОСОБА_3 остаточний розмір адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушенняу розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп. в прибуток держави.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення цієї постанови до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

СУДДЯ