10.05.2016 Справа № 756/4317/16-п
Провадження № 3/756/2321/16
Ун. № 756/4317/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Камбулов Д.Г. розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Держпраці у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Херсон, працюючої на посаді начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС (м. Київ, пр. Московський, буд 8, корпус 8), (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за 41 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.02.2016 року складеного головним державним інспектором Мисловською Мариною Михайлівною вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді в.о. начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС розташованого за адресою: м. Київ, пр. Московський, буд 8, корпус 8, вчинила порушення вимог ч. 3 ст.2 Закону України «Про відпустки», порушено гарантії надані відпусткою визначеної тривалості із збереженням місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим законом.

Зокрема, відповідно до заяви та наказу «Про надання відпустки» від 07.04.2014р №131-кв. ОСОБА_2, начальнику відділу персоналу надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 10.06.2014 по 20.03.2017 включно. Відповідно до наказу від 04.08.2015 №86 відбулась реорганізація Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів. Наказом від 11.08.2015 №1 введено в дію нову організаційну структуру та штатний розпис на 2015 на Спеціалізовану лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС. Наказом від 25.01.2016р. №13. введений в дію штатний розпис на 2016 на СЛЕД ДФС. На період відпустки ОСОБА_2 на її посаду призначили ОСОБА_3 згідно заяви та наказу «Про стажування» від 03.06.2016 №108-К на посаду начальника відділу персоналу СЛЕД Міндоходів. Згідно заяви та наказу «Про тимчасове виконання обов'язків» від 12.06.2015 №116К ОСОБА_3 назначений на посаду начальника відділу персоналу СЛЕД Міндоходів». Згідно заяви та наказу «Про звільнення» від 11.08.2015 №139-К, ОСОБА_3 переведення до СЛЕД ДФС. Згідно заяви та наказу «Про стажування» від 11.08.2015 №2-К ОСОБА_3 призначено на посаду начальника відділу персоналу СЛЕД ДФС. Згідно заява та наказ «Про призначення» від 17.08.2015 №4-К ОСОБА_3 призначено на посаду начальника відділу персоналу СЛЕД ДФС. Наказом «По особовому складу» від 05.02.2016 №36-К, щодо переведення з 05.02.2016 ОСОБА_3 на посаду завідувача сектора по роботі з персоналом СЛЕД ДФС, згідно нового штатного розпису на 2016р.. Наказом від 04.12.2015 №182-К ОСОБА_2 начальник відділу персоналу СЛЕД Міндоходів, ще не переведена до нової структури СЛЕД ДФС та знаходиться в структурі СЛЕД Міндоходів. ОСОБА_2 попереджена про наступне вивільнення, згідно п.1 ст.40 та запропоновано посаду головного державного інспектора відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку СЛЕД ДФС. Згідно акту від 08.12.2015р. засвідчено факт відмови від отримання та ознайомлення з попередження про наступне вивільнення ОСОБА_2 На даний час ОСОБА_2 знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 10.06.2014 по 20.03.2017.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала та пояснила суду, що Головним управлінням Держпраці у Київській області за дорученням Державної служби України з питань праці від 02.02.2016 № 982/4/4.1-ДП-16 з 25.02.2016 по 29.02.2016 проводилась позапланова перевірка Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС з питань додержання законодавства про працю. За результатами перевірки було складено акт перевірки, припис та протокол про адміністративне правопорушення від 29.02.2016 №26-197/83. Вважає, що дії ГУ Держпраці у Київській області при проведенні перевірки є неправомірними та порушують її права та законні інтереси, а акт, припис та протокол оформлені та складені з порушенням вимог чинного законодавства, містять недостовірну інформацію. Зокрема ОСОБА_1 зазначила, що на посаді в.о. начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС перебуває з 14.01.2016 року, а отже немає ніякого відношення до наказів, які були постановлені попереднім керівництвом, які можуть порушувати права ОСОБА_2 Крім того, зазначає, що не відповідають дійсності відомості, які зазначені в акті перевірки від 29.02.32016 року та відповідному протоколі від 29.02.2016 року про начебто складення відповідних документів по місцю її роботи, та про начебто її присутність при їх складенні, та її відмову від надання пояснень та підписання протоколу. З актом вона також не була ознайомлена, а про прийняте рішення вона дізналась тільки у середині березня 2016 року. Відсутність будь-якого звернення ОСОБА_2 до неї, як до керівника СЛЕД ДФС щодо порушення її прав та гарантій передбачених законодавством, перебування ОСОБА_2 у відпустці для догляду за дитиною, на час якої за нею зберігаються гарантії передбачені ч.3 ст.2 Закону України «Про відпустки», свідчить про відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Головний державний інспектор Головного управління Держпраці ГУ Держпраці у Київській області ОСОБА_4 показала, що дійсно за наслідками перевірки, проведеної щодо додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю, нею були встановлені порушення керівництва Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС, а порушення вимог ч. 3 ст.2 Закону України «Про відпустки», якими порушено гарантії надані відпусткою визначеної тривалості із збереженням місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим законом відносно ОСОБА_2 ОСОБА_4 у суді було визнано, що акт перевірки та постанова від 29.02.2016 року були складені нею у відсутність ОСОБА_1, та не відповідають дійсності обставини, які в них містяться. Зокрема було підтверджено, що ОСОБА_1 не були роз'яснені процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, від надання пояснень ОСОБА_1 не відмовлялась, та вказані документи нею були складені за місцем її роботи по вул. Вавілових.

Вислухавши пояснення ОСОБА_4 ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, вихожу з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її і точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 Кодексу передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Нормами ст. 280 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім цього, у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 постановленого за наслідками розгляду у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У пункті 2.3 вказаного рішення зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Тобто, при складенні постанови відносно ОСОБА_1 і накладення на неї адміністративного стягнення, призвело до порушення її процесуальних прав, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, що є додатковою підставою для скасування такої постанови як незаконної.

Також не знайшли свого об'єктивного підтвердження дані, які містяться в акті перевірки та протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки як було встановлено, ОСОБА_1 перебуває на посаді в.о. начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС з 14.01.2016 року, а отже немає ніякого відношення до наказів, які були постановлені попереднім керівництвом, які можуть порушувати права ОСОБА_2

А отже, на підставі викладеного, вважаю, що поясненнями ОСОБА_1, поясненнями ОСОБА_4 та письмовими доказами по справі, повністю спростовуються факти, які слугували підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.41 ч 1, 247 п.1, Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.41 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: Д.Г.Камбулов