Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/6/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2016 року, суддя апеляційного суду Кіровоградської області Онуфрієв В.М., за участі секретаря Ковальової Н.Д., Піроженко Д.В., Чесницького О.Ф. та його представника ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію ОСОБА_4 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2015 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 340 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2015 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави.

Згідно постанови суду 08 серпня 2015 року о 09 год. 50 хв. ОСОБА_4 в м. Одеса на вул. Миколаївська дорога, 243, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не впевнився у безпеці руху, не витримав безпечну дистанцію з попереду зупинившимся автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 скоїв зіткнення. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР, тобто скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

В апеляції ОСОБА_4, не погоджуючись з прийнятим рішенням, просив скасувати постанову суду першої інстанції, адміністративну справу відносно нього направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі суду. Далі уточнив свої вимоги, просив закрити провадження відносно нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення та на підставі ст.38 КУпАП. В обґрунтування вимог зазначив, що зіткнення сталося через те, що автомобіль «потерпілої» різко зупинився на перехресті при увімкненому зеленому сигналі світлофора, при цьому у нього не спрацювала гальмівна світлова сигналізація. При огляді автотранспорту безпосередньо після зіткнення та фотографуванні, було встановлено, що «стопи» у автомобіля НОМЕР_3 і не могли спрацювати, тому, що контакти світлової сигналізації в задній частині автомобіля потерпілої на момент ДТП були витягнуті з місць кріплення до сигнальних ламп. А відповідно, він не мав можливості як зазначено в протоколі «врахувати дорожню обстановку», оскільки як учасник дорожнього руху вправі чекати і від інших учасників дорожнього руху дотримання ПДР. Відповідні фотознімки надавав судді для огляду, на яких добре видно, що контакти які з'єднують задні фари та спец сигналізацію із системою електроживлення автомобіля відєднанні та знаходяться в багажнику автомобіля потерпілої. Вказав, що в суді першої інстанції ним заявлялося клопотання про призначення комплексної авто технічної експертизи з метою встановлення того: чи працювала на момент зіткнення світлова сигналізація (стопи) в автомобілі НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5; чи могли контакти світлової сигналізації в автомобілі НОМЕР_4, від удару внаслідок ДТП відійти від гнізд кріплення; чи знаходився водій автомобіля НОМЕР_5 3988АХ безпосередньо перед зіткненням та в момент зіткнення в аварійній ситуації, якщо так, то хто її створив. Однак судом жодного рішення по даному клопотанню прийнято не було, мотивування такої позиції судді в постанові відсутнє, що є порушенням ч. 1 ст. 268 КУпАП. Винесена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки суддя лише зазначає, що вважає доведеним порушення п. 13. 1 ПДР, без оцінки наявних доказів та без спростування доводів ОСОБА_4 Крім того, в постанові не прийнято рішення про вилучене в нього посвідчення водія, як того вимагає ч. 6 ст. 283 КУпАП. Крім того, ним також заявлялося клопотання про направлення протоколу від 08.08.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п. 13. 1 ПДР та ст. 124 КУпАП, до органу, працівники якого його складали для усунення недоліків, мотивуючи тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки правопорушення - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 АДРЕСА_1, однак даних свідків на місці пригоди не було, в матеріалах адміністративної справи їхні пояснення відсутні, в описі вони також не зазначені. Вказав, що в матеріалах справи відсутні дані про особу, що притягується до адміністративної відповідальності - майновий стан, рід занять, характеристики. У тексті протоколу вказано, що йому роз'яснені права та обов'язки, однак всупереч ч. 4 ст. 256 КУпАП, не зазначено, що це саме обов'язки та права визначені ст. 268 КУпАП, а тому протокол та матеріали адміністративної справи не відповідають вимогам ст. ст. 256, 257 КУпАП, оскільки наявні матеріали є неповними. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено посадову особу що склала протокол - ВДАІ роти ДПС 3-го взводу м. Одеси ОСОБА_8, тобто, в протоколі відсутні дані про те ким в даному підрозділі є ОСОБА_8, та кому в структурі ГУМВС в Одеській області підпорядковується даний підрозділ, таким чином, даний протокол не відповідає в цій частині вимогам вищевказаної статті. Зазначив, що з постанови невідомо який у нього матеріальний стан, відсутні характеристики, дані про сімейний стан, дітей і інші дані про його особу взагалі, тобто постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, та ст. 33 КУпАП та п. 28 Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року. Судом було прийнято рішення лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та за наявності у справі інших документів.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання апеляційної інстанції не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування апеляції, заслухавши ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3Й, які просили задовольнити подану апеляцію, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляції, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно п.13.1 ПДР України, водій відповідно швидкості руху, дорожній обстановці, особливостей вантажу, що перевозиться, стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно положень ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, 08 серпня 2015 року о 09 год. 50 хв., ОСОБА_4 в м. Одеса на вул. Миколаївська дорога, 243, керуючи автомобілем НОМЕР_6 не врахував дорожню обстановку, не впевнився у безпеці руху, не витримав безпечну дистанцію з попереду зупинившимся автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 скоїв зіткнення. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_4 свою вину не визнав та пояснив, що 08.08.2015 року, близько 9 год. 50 хв., рухався на автомобілі НОМЕР_6, в місті Одеса по вул. Миколаївське дорога зі сторони ОСОБА_9, з переді рухався автомобіль НОМЕР_3, який зупинився на світлофорі на земельний сигнал, стопи не загорілися. Він вжив усіх заходів для зупинення автомобіля, але не видержав безпечну дистанцію та допустив зіткнення.

Згідно письмових пояснень потерпілої ОСОБА_5, оголошених і досліджених в судовому засіданні, 08.08.2015 року близько 9 год. 50 хв., остання керувала автомобілем НОМЕР_3 в місті Одеса по вул. Миколаївська дорога зі сторони ОСОБА_9 в сторону Перекопського шосе та зупинилася на червоний сигнал світлофору перед пішохідним переходом коли почула різкий свист гальм та відчула удар в задню частину свого автомобіля. При ударі отримала травму шийного відділу хребта.

Допитані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 показали, що 08.08.2015 року близько 9 год. 50 хв., бачили дорожньо-транспортну пригоду. В місті Одеса по вул. Миколаївська дорога зі сторони ОСОБА_9 в сторону Перекопського шосе автомобіль ВАЗ 2107 різко зупинився на зелений сигнал світлофору перед пішохідним переходом, в той же час в задню частину вказаного автомобіля вдарив автомобіль ВАЗ 21063. У автомобіля ВАЗ 2107 не горіли задні стопи.

Згідно схеми дорожньої транспортної пригоди, складеної інспектором ВДАІ ОСОБА_8 на місці ДТП 08.08.20015 року за участю водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у автомобіля ВАЗ 2107, яким керувала ОСОБА_5, в результаті ДТП утворилися механічні ушкодження у вигляді: деформації задніх крил, панелі багажнику, заднього бамперу, задні фари зірвані із кріплень.

Під час розгляду справи апеляційним судом за клопотанням ОСОБА_4 та його представника по справі була призначена інженерно - технічна (авто технічна) експертиза за вихідним даними ДТП, які вказав ОСОБА_4

Проте, у її виконанні експертом було відмовлено та направлено повідомлення за №391 від 12.04.2016 року до суду в якому вказано, що експертизу виконати не можливо у звязку із тим, що надані вихідні дані є взаємовиключними та суперечливими.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що винним у дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_4, який керуючи автомобілем ВАЗ 21063, порушив п.13.1 ПДР України, відповідно швидкості руху, дорожній обстановці, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу та допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ 2107 ОСОБА_5, який рухався попереду в результаті чого сталося зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_4 підтверджується письмовими поясненнями самого ОСОБА_4, який пояснив, що 08.08.2015 року близько 9 год. 50 хв., рухався на автомобілі НОМЕР_6 в місті Одеса по вул. Миколаївське дорога зі сторони ОСОБА_9, попереду рухався автомобіль НОМЕР_3, який зупинився на світлофорі на зелений сигнал, стопи не загорілися. Він не видержав безпечну дистанцію та допустив зіткнення (а. с. 3), поясненнями потерпілої ОСОБА_5 (а. с. 4), схемою ДТП, згідно якої автомобілі отримали механічні пошкодження (а. с. 2) і, зокрема, автомобіль ВАЗ 2107 отримав пошкодження у вигляді: деформації задніх крил, панелі багажнику, заднього бамперу, задні фари зірвані із кріплень, що спростовує твердження ОСОБА_4 та його представника Павленка, стосовно того, що задні стопи у автомобіля ВАЗ 2107 під керуванням ОСОБА_5 не горіли перед зіткненням.

Вказана схема ДТП ОСОБА_4 не оскаржувалась, заперечень щодо її складення ним на місці пригоди не надано.

Отже, на підставі встановленого в судовому засіданні апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і дав їм належну оцінку, тому дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та врахувавши особу правопорушника і обставини вчиненого правопорушення наклав, в межах санкції даної статті адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн. на користь держави, яке є правильним та достатнім і повністю відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

На вказаних підставах доводи ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3 з приводу того, що винною у дорожньої транспортній пригоді є водій ОСОБА_5, оскільки вона зупинилася на зелений сигнал світлофору та в її автомобіля не горіли стопи є необґрунтованими, оскільки згідно вимог п.13.1 ПДР водій ОСОБА_4 повинен був відповідно швидкості руху, дорожній обстановці дотримати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, разом із тим ним це здійснено не було, що призвело до порушення вимог ПДР України і в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Враховуючи вказані норми ПДР України твердження ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3, викладені в апеляції стосовно того, що винною у ДТП є водій автомобіля ОСОБА_5 є необґрунтованими та безпідставними.

Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Беручи до уваги викладене, апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2015 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн. на користь держави - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: