АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/546/2016 Постанова винесена суддею Піхур О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Згідно постанови, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, складений на підставі того, що 10 березня 2016 року о 10 год. 20 хв. по вул. С. Петлюри, 28 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «КІА СЕЕD», державний номерний знак НОМЕР_2, не дотримався безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «NISSAN X-TRAIL», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відеозапису камери зовнішнього спостереження, якою зафіксовано момент ДТП, вбачається, що водієм NISSAN X-TRAIL, який рухався попереду нього, було порушено вимоги п.п. 12.9 (г), 10.7 (г), 10.1, 9.2 (б) ПДР, внаслідок чого, в тому числі і різкого гальмування автомобіля NISSAN X-TRAILбез очевидних на те підстав на порожньому перехресті та у місці, де зупинка заборонена, а також внаслідок перекриття нерухомим автомобілем смуги для руху його транспортного засобу, він об'єктивно був неспроможний своєчасно виявити небезпеку для руху та вжити заходів щодо безпечного його об'їзду чи безпечної зупинки свого транспортного засобу, а тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 13.1 ПДР.

При цьому, з пояснень водія NISSAN X-TRAILвбачається, що він не заперечує, що на момент ДТП перебував на пішохідному переході та планував зробити з нього маневр, а також винуватість водія NISSAN X-TRAILпідтверджується і складеним відносно нього 10.03.2016 року протоколом про адміністративне правопорушення за порушення п. 10.1 ПДР.

Однак, суд першої інстанції не дотримався правил оцінки доказів, не дослідив всі докази, що мають значення для справи, а саме, не дослідив його пояснення та наданий ним відеозапис ДТП, та не зазначив у постанові жодних доводів на спростування його правової позиції і поданих ним доказів,а тому висновок суду про його винність є упередженим та незаконним.

Також судом було обмежено його право мати захисника, оскільки не було допущено до участі у справі захисника ОСОБА_3, який є фахівцем у галузі права і має право надавати правову допомогу, через те, що він не є адвокатом, чим було порушено ч. 1 ст. 268 КУпАП, ст. 59 Конституції України.

На апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 подав заперечення, в яких, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які заперечували проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, вина ОСОБА_2 у порушенні п. 13.1 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, схемою дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце розташування транспортних засобів після зіткнення, та пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, правильність яких учасниками ДТП, в тому числі ОСОБА_2 не оспорювалась, а також поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 та й самого ОСОБА_2 щодо обставин події.

Так, з пояснень ОСОБА_2, наданих ним після дорожньо-транспортної пригоди та при апеляційному розгляді справи, вбачається, що 10.03.2016 року він, керуючи автомобілем «КІА СЕЕD», державний номерний знак НОМЕР_2, рухався по вул. Петлюри зі сторони вул. Саксаганського в сторону вул. Жилянської зі швидкістю 50 кілометрів на годину у крайній лівій смузі для виконання повороту ліворуч на вул. Жилянську. Перед ним їхав автомобіль «NISSAN X-TRAIL», який раптово, без вмикання покажчика відповідного повороту, зупинився на пішохідному переході, намагаючись виконати розворот з правої смуги вул. Петлюри в напрямку вул. Саксаганського, при цьому на автомобілі був ввімкнутий сигнал аварійної зупинки, і перекрив проїжджу частину в напрямку його руху, внаслідок чого він, хоча й почав гальмувати, але не зміг уникнути зіткнення.

При цьому ОСОБА_2 не оспорював тієї обставини, що він допустив зближення з автомобілем «NISSAN X-TRAIL» на відстань, що вже не дозволяла йому запобігти зіткнення з даним автомобілем, проте стверджує, що він допустив таке порушення вимушено, оскільки дії водія автомобіля «NISSANX-TRAIL» йому були незрозумілі, та одночасно про порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «NISSAN X-TRAIL».

Проте, твердження апелянта про його невинуватість в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки він об'єктивно був неспроможній своєчасно виявити небезпеку для руху та вжити заходів щодо безпечного об'їзду автомобіля «NISSAN X-TRAIL» чи безпечної зупинки свого транспортного засобу, а порушення Правил дорожнього руху України допустив водій автомобіля «NISSAN X-TRAIL» ОСОБА_4, котрий, безпричинно різко загальмував перед пустим перехрестям, перекриваючи його смугу для руху, не лише спростовуються наявними у справі доказами, а й взагалі не ґрунтуються на вимогах Правил дорожнього руху, оскільки навіть за умови наявності вказаних порушень, це не звільняло ОСОБА_2 від виконанням ним вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, щодо обрання безпечної швидкості руху та дотримання безпечної дистанції.

А, як вбачається з пояснень водія автомобіля «NISSAN X-TRAIL» ОСОБА_4, наданих ним після дорожньо-транспортної пригоди, та які він підтвердив і при апеляційному розгляді, 10.03.2016 року він, керуючи автомобілем «NISSAN X-TRAIL», державний номерний знак НОМЕР_3, рухався по вул. Петлюри, 28 зі сторони вул. Саксаганського в сторону вул. Жилянської, виїхавши з паркувальних місць «Будинок Побуту «Столичний» і завчасно зайнявши крайню ліву смугу для виконання лівого повороту на вул. Жилянську.В кінці пішохідного переходу, при завершенні ним маневру лівого повороту, на його автомобіль на великій швидкості здійснив наїзд автомобіль «КІА СЕЕD», вдаривши його автомобіль в задню ліву частину.

При апеляційному розгляді ОСОБА_4 також зазначив, що він здійснював маневр лівого повороту вже на миготливий зелений сигнал світлофора, а водій автомобіля «КІА СЕЕD», рухаючись позаду нього по тій самій смузі, не вибрав безпечної дистанції до його автомобіля та, прискорюючись, намагався проїхати вже на заборонний сигнал світлофору, об'їжджаючи його автомобіль з лівої сторони.

Зазначені пояснення водія ОСОБА_4 об'єктивно підтверджуються даними схеми дорожньої-транспортної пригоди, відповідно до якої в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «NISSANX-TRAIL» має пошкодження задньої лівої сторони, а в автомобілі «КІА СЕЕD» пошкоджена передня частина (а.с. 3).

Отже, сукупність приведених вище доказів, які були досліджені судом першої інстанції, свідчить про недотримання водієм ОСОБА_2вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Дотримання положень пункту 13.1 Правил дорожнього руху полягає в тому, що вибрана дистанція повинна забезпечити можливість безпечної зупинки транспортного засобу у випадку, якщо водій переднього транспортного засобу застосував екстрене гальмування, чого не було дотримано з огляду на надані в апеляційному суді пояснення ОСОБА_2, який стверджуючи про те, що автомобіль «NISSAN X-TRAIL» раптово зупинився на пішохідному переході, вказав, що він почав гальмувати, але відстань до транспортного засобу, що рухався попереду нього, вже не дозволяла йому уникнути зіткнення, при тому, що водій ОСОБА_2, за його поясненнями, бачив, що автомобіль «NISSAN X-TRAIL» рухався з включеними сигналами аварійної зупинки, що зобов'язувало його під час вибору безпечної швидкості руху враховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним.

Крім того, з дослідженого під час апеляційного розгляду справи відеозапису з камери відеоспостереження «Будинок Побуту «Столичний», видно, що автомобіль «КІА СЕЕD» під керуванням ОСОБА_2 з'являється в кадрі на великій відстані від автомобіля «NISSAN X-TRAIL» та в момент, колиавтомобіль «NISSAN X-TRAIL» на перехресті з крайнього лівого положення вже почав здійснювати поворот наліво, водій ОСОБА_2, намагаючись проїхати перехрестя, прискорився, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «NISSAN X-TRAIL».

Отже, відеозапис з камери відеоспостереження «Будинок Побуту «Столичний, незважаючи на те, що судом першої інстанції він не досліджувався, вказує про наявність фактичних даних, які підтверджують зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини та правильність прийнятого на його підставі рішення суду про доведеність вини ОСОБА_2 в порушенні п. 13.1 Правил дорожнього руху, та притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність в його діях порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху та винуватість у даній дорожньо-транспортній пригоді виключно водія ОСОБА_4 спростовується не лише матеріалами справи, а й доводами самої апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_2 зазначає, що він недотримався безпечної дистанції до автомобіля «NISSANX-TRAIL» вимушено, оскільки дії водія ОСОБА_4 йому були незрозумілі.

Між тим, відповідно до визначення терміну «безпечна дистанція», яке міститься у п. 1.10 ПДР, - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткнення без здійснення будь-якого маневру.

Проте, досліджені докази свідчать про те, що небезпечна ситуація є наслідком поведінки ОСОБА_2, який, рухаючись позаду автомобіля «NISSAN X-TRAIL», ніяких перешкод для огляду за напрямком його руху не мав і ніщо йому не заважало бачити даний автомобіль, не обравши безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, а тому її уникнення могло бути забезпечено виключно шляхом дотримання ним правил безпечної швидкості та дистанції.

Отже, між діями ОСОБА_2 та наслідками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є прямий причинний зв'язок, а, відтак, доводи ОСОБА_2 про вимушений характер допущеного ним порушення ПДР є безпідставними.

Що стосується доводів апелянта про порушення його права на захист під час розгляду справи, у зв'язку із не допущенням до участі у справі представника ОСОБА_3, який є фахівцем у галузі права і має право надавати правову допомогу, то вони не є безспірними, оскільки не зазначено на підставі якого закону він, діючи за довіреністю і за відсутності документів, що підтверджують його реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності з наданням послуг у сфері права, має право на надання юридичної допомоги.

Між тим, при розгляді справи в апеляційному судді Кулик О.О. отримав можливість для реалізації своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та скористався нею, залучивши до участі в справі представника за довіреністю ОСОБА_3

Отже, права ОСОБА_2 було поновлено при перегляді справи в апеляційній інстанції і, крім того, за наявної сукупності раніше згаданих доказів, відсутність представника ОСОБА_3 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляції ОСОБА_2 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про його невинуватість не заслуговують на увагу.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, яке передбачено санкцією ст. 124 КУпАП, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та характеру вчиненого правопорушення.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.