Номер провадження: 33/785/306/16
Номер справи місцевого суду: 523/1629/16-п
Головуючий у першій інстанції Погрібний
Доповідач Балабан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Балабана В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м.Одеси від 16.03.2016 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього було накладене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 17.12.2016 року, приблизно о 03 години 05 хвилин, в порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «Ніссан Альмера», р/н НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись по вул. Академіка Заболотного у м. Одесі, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що він був позбавлений права надати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, оскільки не був повідомлений про час та місце розгляду справи та не був присутній у судовому засіданні, просить поновити йому строк на оскарження постанови суду першої інстанції.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1, не заперечуючи доведеності своєї провини та правильності кваліфікування дій, просить скасувати постанову суду.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що строк на оскарження постанови суду може бути поновленим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду зміненню з таких підстав.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що вони не містять у собі відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа була розглянута судом за відсутністю ОСОБА_1, при цьому, згідно з довідковим аркушем, ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.10), проте поштове повідомлення про вручення судової повістки ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутнє.

За таких обставин твердження суду про те, що ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи є передчасним та необґрунтованим.

За таких обставин вважаю, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати суду пояснення, які б мали суттєве значення для всестроннього та об`єктивного розгляду справи щодо нього, що свідчить про грубе порушення судом вимог адміністративно-процесуального законодавства щодо забезпечення особи права на захист.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктиному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що суд, керуючись вимогами ст..ст. 245,252 КУпАП, дійшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17.12.2016 року стосовно ОСОБА_1 робітниками постової служби був складений протокол про адміністративне правопорушення у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 керував своїм автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджувалось результатами огляду, проведеного за допомогою алкотестера «Драгер»(а.с.5).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що були залучені до складання протоколу у якості понятих та опитані на місці події, у своїх поясненнях зазначили про те, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов дослідження за допомогою алкотестеру «Драгер» на визначення стану алкогольного сп'яніння і результат виявився позитивним (а.с.5).

ОСОБА_4, яка також була залучена у якості понятого та опитана на місці події, дала пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_5, щодо керування ОСОБА_6 автомобілем «Мітсубісі» з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмову ним від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку (а.с.4).

Сам ОСОБА_1 в протоколі власноруч зазначив, що він повністю згоден з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного щодо нього (а.с.2).

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Між тим, з постанови суду вбачається, що суд при визначенні ОСОБА_1 стягнення взагалі не керувався вимогами ст. 33 КУпАП.

Так, санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді накладення стягнення у виді у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на певний строк та інші альтернативні види стягнення.

Проте, при обранні ОСОБА_1 найбільш суворого виду стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, суд взагалі не мотивував необхідності обрання йому саме такого адміністративного стягнення, а лише обмежився формальним посиланням на обставини, які наведені у ст. 33 КУпАП.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вказане правопорушення вчинив вперше та щиро розкаявся в його вчиненні.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що правопорушення, яке було вчинене ОСОБА_1 не потягло настання тяжких наслідків.

Також з матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 є приватним підприємцем та має на утриманні родину - жінку, двох неповнолітніх дітей та матір пенсійного віку.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що в зв'язку тим, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом поставить його та його родину в тяжке матеріальне становище в зв'язку з втратою можливості роботи, вважаю, що постанова судді підлягає зміненню у частині призначення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.03.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу у сумі 4000 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.Ф.Балабан