П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2016 року м. Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року про закриття провадження щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4,
за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-
за участю особи, щодо якої закрите провадження ОСОБА_3
(ОСОБА_4Г.)
потерпілого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22 березня 2016 року АП2 № 340784, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мазда», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухалася біля будинку № 1-в по проспекту Червоногвардійському, на паркувальному майданчику торгового центру «Проспект» в м. Києві, в порушення п. 13.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР) України, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Шевроле», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрите за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Судом прийняте таке рішення у звязку з тим, що відповідно до п.п. 16.12, абзацу 2 п. 10.3. ПДР України потерпілий ОСОБА_2 повинен був надати дорогу автомобілю під управлінням ОСОБА_3, який знаходився праворуч, оскільки зафіксоване на схемі дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) розташування автомобілів після зіткнення свідчить про те, що автомобіль під управлінням ОСОБА_3 знаходиться праворуч щодо автомобіля ОСОБА_2, та на цій ділянці паркувального майданчику відсутні дорожні знаки, що визначають черговість проїзду, а відтак в діях ОСОБА_3 (ОСОБА_4) відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, суддя в постанові зазначає, провадження підлягає закриттю, оскілки дата і час ДТП в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді, та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В своїх доводах апелянт звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить дати та часу ДТП, що, на його думку, суперечить вимогам законодавства.
Крім того, потерпілий ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення ОСОБА_3, а констатував наявність двох транспортних засобів, з яких один повинен був надати дорогу іншому, що суперечить реальні обстановці ДТП. Апелянт звертає увагу, що жоден з учасників ДТП не заперечує про наявність у ОСОБА_3 перешкоди для руху, яким був припаркований мікроавтобус, розташований з лівої сторони.
На думку апелянта, суд помилково прийшов до висновку про порушення ним п. 10.3, п. 16.12 ПДР України, та не прийняв до уваги порушені п.п.12.1, 12.3 ПДР України водієм ОСОБА_3
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_3, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
З урахуванням того, що ця норма закону є бланкетною, службова особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення і суд в своїй постанові повинні вказати, який саме пункт ПДР України порушений учасником дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що такі висновки суду є хибними, оскільки вони не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах та не підтверджуються тими пунктами ПДР України, які повинні бути застосовані.
Ухвалюючи рішення про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_2 повинен був дати їй дорогу, судпослався на п.16.2. та абзац 2 п. 10.3 ПДР України.
Відповідно до п. 16.2 ПДР України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобовязаний надати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.
Як встановлено судом першої інстанції, ДТП за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відбулася на паркувальному майданчику ТЦ «Перехрестя». Відтак в даній дорожній обстановці водії цими правилом користуватись не повинні, оскільки місцем ДТП не є нерегульоване перехрестя.
Відповідно до ч. 2 п. 10.3 ПДР України за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
На думку апеляційного суду, і цей пункт ПДР України не є прийнятним для застосування в даній дорожньо-транспортній обстановці, оскільки відповідно до схеми ДТП автомобіль «Мазда» розташований під кутом до автомобіля «Шевроле», а як пояснила ОСОБА_3 вони лише почала виїжджати з паркувального місця та відразу сталася ДТП. Тобто, автомобілі рухалися в одному напрямку.
Отже, посилання суду на вказані пункти ПДР України є хибними, а відтак рішення суду не ґрунтується на законі.
В п. 10.11 ПДР України передбачено, що в разі, коли траєкторії транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правої сторони.
Апеляційний суд зазначає, що цього правила повинен був дотриматись водій, який розташований ліворуч за умови, що черговість проїзду не обумовлена ПДР України.
Як пояснила ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мазда», вона лише розпочала рух, виїхавши з місця парковки один чи півтора метри, та відразу відбулося зіткнення з автомобілем «Шевроле». Крім того, як пояснив ОСОБА_2, чого не заперечувала ОСОБА_3, ліворуч від неї був припаркований мікроавтобус, який був перешкодою для огляду дорожньої обстановки з лівої сторони.
Враховуючи те, що Главою 10 ПДР України обумовлений порядок початку руху та зміни його напрямку, п. 10.11 теж не може бути застосований.
Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Оскільки, як пояснила ОСОБА_3, вона лише розпочала рух, виїжджаючи з паркувального місця на паркувальному майданчику біля ТЦ «Перехрестя», то в її обовязок, відповідно до вказаного пункту ПДР України, входило переконатись, що початок руху буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. В той же час, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Виходячи з принципу диспозитивності, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах своїх повноважень, визначених законом.
Суд не можу вийти за межі того, що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, та самостійно визначити, які порушення ПДР України перебувають в причинно-наслідковому звязку з наслідками, які настали в результаті ДТП.
В протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 зазначено, що вона порушила п. 13.3 ПДР України, відповідно до якого під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Оскільки з зазначених вище мотивів застосування цього пункту ПДР України в даній дорожній обстановці теж є неприйнятним, а апеляційний суд самостійно не може визначити якого правила повинні дотримуватись водії, в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Враховуючи те, що висновки суду не підтверджуються доказами, які є в матеріалах провадження, та не ґрунтуються на законі, постанова суду підлягає скасуванню.
Оскільки ОСОБА_3 не повинна була діяти в даній дорожній обстановці відповідно до п. 13.3 ПДР України, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відтак провадження у справі підлягає закриттю.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун