Справа № 163/1170/16-п
Провадження №3/163/825/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши, направлені Волинською митницею ДФС, матеріали справи за протоколом №0428/20500/2016 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.471, 472, ч.1 ст.483 МК України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії АС №606093, виданий Ківерцівським РВ УМВС України у Волинській області 28.12.1999 року, -

в с т а н о в и л а :

25.02.2016 року головним державним інспектором відділу аналітично-пошукової роботи та протидії митним правопорушенням управління боротьби з митними правопорушеннями Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил №0428/20500/2016, з якого слідує, що 17.01.2016 року, приблизно о 08 год. 41 хв., в зону митного контролю митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС в напрямку з ОСОБА_4 в Україну по спрощеній формі митного контролю «зелений коридор» заїхав автомобіль марки «AUDI A4», реєстраційний номерний знак HAN807, номер кузова НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, на який останній під час проходження митного контролю та митного оформлення подав литовський технічний паспорт серії Е №512515 та доручення на право керування, використання та передоручення, посвідчене 15.01.2016 року нотаріусом Каунаського 12-го нотаріального бюро ОСОБА_5, повноваження якого, згідно інформації Президента Нотаріальної палати ОСОБА_6 від 27.01.2016 року №S-64, припинені наказом міністра юстиції Литовської ОСОБА_4 з 26.10.2014 року і, як наслідок, документи, які ніби-то завірені даним нотаріусом після 26.10.2014 року є неправомочними, а згідно інформації генерального директора державного підприємства VI «REGITRA» від 17.02.2016 року №(111)-24-647, зазначений автомобіль перебував на обліку на території Литовської ОСОБА_4, однак 16.01.2016 року був знятий з обліку, у звязку з його продажем 14.01.2016 року.

За вищевикладених обставин, дії ОСОБА_2 посадовою особою органу доходів і зборів кваліфіковано за ознаками ст.ст.471, 472, ч.1 ст.483 МК України, а саме, як:

- порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що виразилось у тому, що ОСОБА_2, прослідувавши по смузі руху «зелений коридор», відповідно до ст.366 МК України, заявив про переміщення ним через митний кордон України товарів, які не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України;

- недекларування товару, яке полягає у тому, що ОСОБА_2 не задекларував вказаний транспортний засіб, який, згідно ст.377 МК України, підлягав обовязковому письмовому декларуванню з його оподаткуванням митними платежами, використавши всупереч вимог ст.366 МК України, смугу руху «зелений коридор», як форму декларування шляхом вчинення дій;

- переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для його переміщення, документа, одержаного незаконним шляхом, а саме, доручення на право керування, використання та передоручення, яке нотаріусом Каунаського 12-го нотаріального бюро ОСОБА_5 не посвідчувалось, а також такого, що містить неправдиві відомості щодо його відправника, оскільки станом на 15.01.2016 року, тобто дату проставлену на дорученні, громадянин ОСОБА_7 уже не являвся власником вказаного автомобіля.

ОСОБА_2 в суді вину у вчиненні правопорушень, які йому інкримінуються, згідно складеного органом доходів і зборів протоколу про порушення митних правил, не визнав та пояснив, що його знайомі неодноразово купували автомобілі у ОСОБА_6 для власного користування та будь-яких проблем, при цьому, не мали. За порадою знайомих, також поїхав у ОСОБА_6 з цією ж метою придбання автомобіля. Перебуваючи в м.Маріамполь, на автомобільній стоянці, підібрав собі транспортний засіб, його оглянув та познайомився з його власником, з яким домовився, що автомобіль купить шляхом оформлення довіреності на право керування даним автомобілем, за ціною у 500 євро. Для оформлення довіреності, власник автомобіля на мобільний телефон сфотографував його паспорт та взяв необхідні анкетні дані. Довіреність останній оформляв у нотаріуса в м.Каунасі, при цьому, сам він особисто присутній у нотаріуса не був. На наступний день, у м.Маріамполь на стоянці знову зустрівся з власником автомобіля, який передав йому нотаріально посвідчену довіреність на автомобіль, а він, в свою чергу, сплатив останньому обумовлену суму коштів за автомобіль та кошти за оформлення довіреності. Власник автомобіля, окрім довіреності, передав йому ключі від нього, технічний паспорт та страховий поліс. Крім цього, з власником транспортного засобу домовились та останній пообіцяв, що автомобіль з обліку у ОСОБА_6 він знімати не буде. Через декілька днів, даним автомобілем прослідував в Україну та під час проходження митного контролю на митному посту «Ягодин» Волинської митниці ДФС до митного контролю подав свій закордонний паспорт, реєстраційне посвідчення на автомобіль та довіреність, однак автомобіль було затримано. В подальшому, йому стало відомо, що довіреність на автомобіль підроблена, а власник, придбаного ним автомобіля, зняв його з обліку, однак про дані факти йому нічого відомо не було та він навіть не підозрював, що довіреність могла бути оформлена незаконним шляхом, а власник зняв автомобіль з обліку, оскільки у його знайомих, які в аналогічний спосіб купували автомобілі, жодних таких проблем не було. Вказав, що в даній ситуації довірився власнику автомобіля та не передбачав і не міг передбачити настання негативних наслідків. Крім цього пояснив, що придбаним транспортним засобом він мав користуватись в режимі «транзит», тобто кожні 5-10 днів вивозити його за межі митної території України, що є досить поширеним на даний час явищем. При цьому, наміру розмитнювати автомобіль він не мав, як і не мав реєструвати його на території України, оскільки це вимагає значних коштів. Просив суд не накладати на нього стягнення у виді штрафу, оскільки можливості його сплатити у нього немає, так як він ніде не працює.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, позицію представника Волинської митниці ДФС та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступних висновків.

У справі встановлені наступні фактичні обставини.

17.01.2016 року в зону митного контролю митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС в напрямку з ОСОБА_4 в Україну по спрощеній формі митного контролю, так званому «зеленому коридору», заїхав автомобіль марки «AUDI A4», реєстраційний номерний знак HAN807, номер кузова НОМЕР_2, в якому слідувало дві особи, що стверджується контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» від 17.01.2016 року (а.с.8).

В подальшому, як вбачається з контрольного талона серії АБВ №306423 для проходження по «червоному коридору», зазначений транспортний засіб було переведено на смугу руху «червоний коридор» (а.с.7).

Викладене також підтверджується витягом даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, де, поміж іншого, зафіксовано, що при вїзді на смугу митного контролю «зелений коридор» ОСОБА_2 заявив про переміщення ним автомобіля марки «AUDI A4», р.н.з. HAN807, номер кузова НОМЕР_2, в режимі «транзит» для особистого користування, тобто в порядку ст.481 МК України (а.с.13).

За результатами проведення повного митного огляду транспортного засобу марки «AUDI», р.н.з. HAN807, на який водій громадянин України ОСОБА_2 подав: технічний паспорт серії Е №512515, довіреність на право користування автомобілем від 15.01.2016 року №204, та аналізу інформаційної бази «Regitra», у якій в графі «State» було зазначено «De-registered», у органу доходів і зборів виникла необхідність у проведенні додаткової перевірки, про що зафіксовано в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №20502103/2016/000050 від 17.01.2016 року (а.с.6).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії Е №512515 від 14.12.2013 року, власником автомобіля марки «AUDI A4», номер кузова НОМЕР_2, р.н.з. HAN807, значиться ОСОБА_7 (MOROZIENE DALE) (а.с.25).

З поданої до митного контролю довіреності вбачається, що вона посвідчена 15.01.2016 року нотаріусом Каунаського міського 12-го нотаріального бюро ОСОБА_5 та зареєстрована в Нотаріальному реєстрі за №204. Зазначеною довіреністю, ОСОБА_7 довірив ОСОБА_2 право керування, користування, передоручення (з правом розпорядження) приналежним йому на праві власності автомобілем марки «AUDI A4», номер кузова НОМЕР_2, державний номер HAN807, (реєстраційне посвідчення № Е 512515, видане 14.12.2013 року)…. Довіреність складена у двох примірниках, один з яких зберігається в 12-му нотаріальному бюро м.Каунаса, другий вручено Довірителю (а.с.10-11).

В ході проведеної органом доходів і зборів перевірки, на запит Волинської митниці ДФС від 21.01.2016 року за вих. №253/03-70-26-03-15, Президент Нотаріальної палати ОСОБА_8 Страчкайтіс надав відповідь від 27.01.2016 року за №S-64, з якої слідує, що повноваження колишнього нотаріуса Каунаського 12-го нотаріального бюро ОСОБА_5 (Danute Valaitene) припинені наказом міністра юстиції Литовської ОСОБА_4 з 26.10.2014 року. Відповідно, документи, ніби-то завірені нотаріусом ОСОБА_5 після 26.10.2014 року, не є правомочними (а.с.16-17).

Крім цього, на запит Волинської митниці ДФС від 12.02.2016 року за вих. №1293/03-70-26-01-15, генеральним директором державного підприємства VI «REGITRA» Далюсом Превялісом надано інформацію від 17.02.2016 року за №(111)-24-647, відповідно до якої, автомобіль марки «AUDI A4», номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер HAN807, 16.01.2016 року був знятий з обліку, у звязку з його продажем за кордон 14.01.2016 року (а.с.21-24).

У письмових поясненнях від 17.01.2016 року ОСОБА_2 вказав, що в ОСОБА_6 він їздив з метою купівлі автомобіля, де й придбав автомобіль марки «AUDI A4» у громадянина ОСОБА_9 ОСОБА_7, який на його імя виписав доручення за №204 від 15.01.2016 року, після чого даним автомобілем він прослідував на територію України. При цьому, власник зазначеного транспортного засобу пообіцяв зняти автомобіль з обліку 18.01.2016 року, а про те, що автомобіль був уже знятий з обліку 15.01.2016 року він нічого не знав (а.с.9).

В судовому засіданні ОСОБА_2 дав аналогічні за своїм змістом пояснення, лише ствердивши, що власник автомобіля марки «AUDI A4» пообіцяв йому те, що в ОСОБА_6 даний транспортний засіб з обліку знімати не буде.

Ринкова вартість переміщуваного ОСОБА_2 автомобіля марки «AUDI A4», номер кузова НОМЕР_2, р.н.з. HAN807, згідно висновку №163 від 30.03.2016 року Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС, станом на дату оцінки становить 127822,20 грн. (а.с.45-47).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що підставою для складання відносно ОСОБА_2 протоколу про порушення митних правил від 25.02.2016 року за №0428/20500/2016 слугувало повідомлення Президента Нотаріальної палати ОСОБА_10 Страчкайтіса від 27.01.2016 року за №S-64 та інформація генерального директора державного підприємства VI «REGITRA» Далюса Превяліса від 17.02.2016 року за №(111)-24-647, якими стверджено факт припинення з 26.10.2014 року повноважень нотаріуса Каунаського 12-го нотаріального бюро ОСОБА_5, який зазначений у наданій до митного контролю довіреності від 15.01.2016 року, та зняття 16.01.2016 року з реєстраційного обліку в ОСОБА_6 автомобіля марки «AUDI A4», номер кузова НОМЕР_2, р.н.з. HAN807, у звязку з його продажем 14.01.2016 року за кордон.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначалось вище, дії ОСОБА_2, за встановлених обставин, кваліфіковано одночасно за трьома складами порушень митних правил, передбачених ст.471, ст.472 та ч.1 ст.483 МК України.

Частиною 1 статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст.471 МК України, передбаченим у цій статті адміністративним правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

У своїх поясненнях, як письмових, так і усних, ОСОБА_2 підтвердив факт придбання ним в ОСОБА_6 автомобіля марки «AUDI A4», номер кузова НОМЕР_2, р.н.з. HAN807, шляхом оформлення довіреності. При цьому ствердив, що оформленням довіреності займався власник автомобіля - ОСОБА_7, який пообіцяв йому не знімати автомобіль з реєстраційного обліку, а про вчинення останнім протилежного йому нічого відомо не було, як і не відомо того, що довіреність була оформлена незаконним шляхом.

Витягом даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску стверджено, що під час проходження митного контролю на смузі руху «зелений коридор» ОСОБА_2 заявив про переміщення ним зазначеного автомобіля в режимі «транзит» для особистого користування, тобто в порядку ст.381 МК України.

Частиною 1 статті 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Наведене дає підстави для висновку, що ОСОБА_2, слідуючи 17.01.2016 року через митний кордон України автомобілем марки «AUDI A4», р.н.з. HAN807, вважав, що станом на зазначену дату вказаний транспортний засіб у встановленому порядку зареєстрований на території іноземної держави ОСОБА_6.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, характеризується, як умислом, так і необережністю.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а згідно ст.11 КУпАП, адміністративне правопорушення, вчинене з необережності, визнається тоді, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Встановлені у справі обставини, без сумніву вказують на те, що під час перетину митного кордону та проходження митного контролю 17.01.2016 року, ОСОБА_2 не знав та не міг знати про те, що переміщуваний ним транспортний засіб на дату перетину митного кордону України уже знятий з реєстраційного обліку в ОСОБА_6, а довіреність є підробленою, та, відповідно, підлягав декларуванню в порядку, передбаченому для громадян, з внесенням на рахунок органу доходів і зборів грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. При цьому, ОСОБА_2 достовірно не міг знати та не мав достатньо підстав для припущення вважати, що довіреність є підробленою, а автомобіль в іноземній державі ОСОБА_6 знятий з реєстраційного обліку ще 14.01.2016 року, в той час, як сама довіреність на автомобіль видана 15.01.2016 року.

Таким чином, під час перетину митного кордону України ОСОБА_2, вважаючи, що будь-яких порушень митних правил не допускає, заявив, тим самим задекларував, переміщуваний ним автомобіль марки «AUDI A4», р.н.з. HAN807, у митний режим «транзит», що в свою чергу вказує на відсутність усвідомлення з його сторони протиправного характеру таких його дій, тобто свідомого порушення митних правил, зокрема, проходження митного контролю по спрощеній системі, так званому «зеленому коридору», як і можливості передбачити настання шкідливих наслідків в результаті таких своїх дій.

Відсутність у ОСОБА_2 суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, як у формі умислу, так і в формі необережності, виключає в його діях наявність складу даного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 472 МК України, адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Із службової записки головного державного інспектора відділу аналітично-пошукової роботи та протидії митним правопорушенням управління боротьби з митними правопорушеннями Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 від 25.02.2016 року вбачається, що при вїзді на митну територію України на автомобілі марки «AUDI A4», р.н.з. HAN807, номер кузова НОМЕР_2, громадянину України ОСОБА_2 необхідно було прослідувати по смузі руху «червоний коридор» та заповнити у встановленому порядку митну декларацію. В разі заявлення в митній декларації даного транспортного засобу в митному режимі «транзит», йому необхідно було б сплатити заставу, а саме, суму митних платежів, які стягуються при імпорті транспортних засобів. Після вивезення транспортного засобу йому було б повернуто суму сплачених митних платежів. В разі заявлення даного автомобіля в митному режимі «імпорт», йому необхідно було сплатити митні платежі в повному розмірі, відповідно до діючого митного законодавства України (а.с.34-36).

Разом з цим, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 було переведено зі смуги митного контролю «зелений коридор» на смугу митного контролю «червоний коридор», однак митної декларації, яка є обовязковою для заповнення для проходження митного контролю на зазначеній смузі, останньому органом доходів і зборів надано не було, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи відповідної письмової митної декларації встановленої форми, яка б підтвердила факт недекларування ОСОБА_2 переміщуваного транспортного засобу у письмовій формі. Так само у справі й відсутній протокол усного опитування ОСОБА_2, у якому було б зафіксовано факт відмови останнього від письмового декларування переміщуваного ним товару (транспортного засобу).

Щодо недекларування автомобіля шляхом використання смуги руху «зелений коридор», як форми декларування шляхом вчинення дій, то, як вказано вище, порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, в діях ОСОБА_2 не встановлено.

Таким чином, доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, у справі органом доходів і зборів також не здобуто та судом не встановлено.

Частина 1 статті 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Об'єктивною стороною даного правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Суб'єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні зазначеного правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

ОСОБА_2 інкримінується переміщення автомобіля марки «AUDI A4», р.н.з. HAN807, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для його переміщення, документа, одержаного незаконним шляхом, - доручення на право керування, використання та передоручення, оскільки нотаріусом Каунаського 12-го нотаріального бюро ОСОБА_5 воно не посвідчувалось, та такого, що містить неправдиві відомості щодо його відправника, так як станом на 15.01.2016 року, тобто дату видачі доручення, громадянин ОСОБА_7 уже не являвся власником вказаного автомобіля.

Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови від 03.06.2005 року № 8 "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил" розяснив, що незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку, а документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Отже, з огляду на викладене, ОСОБА_2 мав знати і усвідомлювати, що автомобіль він переміщує саме з приховуванням від митного контролю, а документи, які він надає органу доходів і зборів, як підставу для його переміщення, отримані незаконним шляхом та містять неправдиві відомості, однак все-таки бажає саме у такий спосіб перемістити даний транспортний засіб через митний кордон України.

Натомість, зібраними у справі доказами не доведено в діях ОСОБА_2 субєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а саме, того факту, що останній розумів і усвідомлював обставини та характер переміщення автомобіля через митний кордон України, яке є незаконним, зокрема, знав про отримання доручення незаконним шляхом і про попереднє зняття власником автомобіля з реєстраційного обліку в іноземній державі, та прагнув ввезти його на територію України з порушенням встановленого порядку.

При цьому, повідомлення Президента Нотаріальної палати ОСОБА_10 Страчкайтіса від 27.01.2016 року за №S-64 та інформація генерального директора державного підприємства VI «REGITRA» Далюса Превяліса від 17.02.2016 року за №(111)-24-647 лише констатують певні факти, такі, як припинення з 26.10.2014 року повноважень нотаріуса Каунаського 12-го нотаріального бюро ОСОБА_5, та зняття автомобіля марки «AUDI A4», номер кузова НОМЕР_2, р.н.з. HAN807, з реєстраційного обліку в ОСОБА_6 16.01.2016 року, у звязку з його продажем 14.01.2016 року за кордон, однак самі по собі не доводять наявність в діях ОСОБА_2 прямого умислу, спрямованого на порушення митних правил, а будь-яких інших доказів на доведення наявності в діях останнього прямого умислу, спрямованого на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, органом доходів і зборів не надано та в ході судового розгляду не здобуто.

Пленум Верховного Суду України у вищевказаному пункті 6 постанови від 03.06.2005 року №8 також розяснив, що не можна розглядати як контрабанду дії особи, яка, здійснюючи транзитне перевезення товарів через територію України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Як встановлено у справі, ОСОБА_2 під час проходження митного контролю заявив про переміщення ним автомобіля в режимі «транзит» та подав необхідні документи: литовський технічний паспорт та доручення на право керування, використання і передоручення, однак про те, що останнє отримане незаконним шляхом та містить неправдиві відомості він обізнаний не був. Оскільки протилежного у справі не доведено, підстав для кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.483 МК України у суду немає.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 протиправних ознак, а висновки органу доходів і зборів про його винуватість у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.471, 472, ч.1 ст.483 МК України, ґрунтуються виключно на підставі припущень, що у відповідності до вимог ст.62 Конституції України, є неприпустимим.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, дана справа відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.471, 472, ч.1 ст.483 МК України.

Вирішуючи питання про долю переміщуваного ОСОБА_2 автомобіля марки «AUDI A4», номер кузова НОМЕР_2, р.н.з. HAN807, суд зважує на те, що останній ввозив даний транспортний засіб на митну територію України в режимі «транзит» на підставі довіреності, однак встановлені у справі факти та обставини не дають підстав для подальшого його ввезення/вивезення останнім на територію України, а фактичний його власник на дату розгляду справи суду невідомий, тому вважає за необхідне залишити даний автомобіль на зберіганні органу доходів і зборів у відповідності до п.7 ч.1 ст.238 МК України.

Керуючись п.7 ч.1 ст.238, ст.522, п.3 ч.1 ст.527 МК України, п.1 ст.247 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.471, ст.472, ч.1 ст.483 МК України закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складів даних адміністративних правопорушень.

Вилучений, згідно протоколу про порушення митних правил за №0428/20500/2016 від 25.02.2016 року, автомобіль марки «AUDI A4», р.н.з. HAN807, номер кузова НОМЕР_2, залишити на зберіганні Волинської митниці ДФС в порядку п.7 ч.1 ст.238 МК України, а свідоцтво про реєстрацію автомобіля серії Е №512515 від 14.12.2013 року в матеріалах справи.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_11