АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 травня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участтю: ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Качуевського М.А., а також ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 02 листопада 2015 року приблизно о 10 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «Опель» д/н НОМЕР_1, виїжджав з порушенням п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху з прилеглої території АЗС, розташованої по вул. В.Дубініна в м. Дніпропетровську, на проїзну частину дороги, не переконавшись у безпеці свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у строк, передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП. У апеляційній скарзі порушується питання про скасування постанови місцевого суду з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

На переконання апелянта, суд першої інстанції поверхнево дослідив наявні по справі докази, не з'ясував усі обставини справи, які мають бути обов'язково з'ясованими. Так суд безпідставно залишив поза увагою той факт, що по справі не було проведено автотехнічної експертизи. Крім цього, під час оформлення матеріалів справи працівниками поліції було грубо порушено вимоги чинної інструкції щодо порядку оформлення матеріалів ДТП. Також судом безпідставно було прийнято до уваги пояснення особи, яка об'єктивно не могла бути свідком даного ДТП.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Качуєвський М.О. з'явилися, подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що дійсно, виїжджаючи з прилеглої території на дорогу, попередньо переконався у безпеці свого маневру; автомобіль «Субару» він бачив, але останній знаходився на достатній відстані, і він йому не заважав.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши думку учасників пригоди, перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. З'ясування зазначених питань має бути здійснено з аналізу наявних по справі доказів, які мають відповідати вимог ст. 251 КУпАП, а досліджуватись за правилом передбаченим ст. 252 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), 02 листопада 2015 року приблизно о 10 годині 50 хвилин відбулося зіткнення транспортних засобів: «Опель» д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та «Субар» д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3.

Крім цього у протоколі зазначено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася через порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, що виразилося у ненаданні, під час виїзду з прилеглої території на дорогу, переваги у русі транспортному засобу «Субару» під керуванням ОСОБА_3, який рухався по дорозі.

З огляду первинних пояснень обох учасників пригоди (а.с. 6,7) та схеми місяця ДТП (а.с. 3) водій автомобіля «Опель» ОСОБА_1 підтвердив, що виїжджав з прилеглої території, території АЗС, на дорогу - проїзну частину вул. В.Дубініна, а тому мав керуватися п. 10.2 Правил дорожнього рух. В свою чергу автомобіль «Субару», під керуванням ОСОБА_3, рухався по дорозі вул. В.Дубініна і мав право, у відповідності до п. 1.4 Правил дорожнього руху, розраховувати, що інші учасники дорожнього руху дотримуватимуться правил дорожнього руху.

Отже, з встановленого механізму зіткнення вбачається, що водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Субару» мав право розраховувати, що водій автомобіля «Опель», виїжджаючи з прилеглої території, дасть йому перевагу у русі. Проте, зазначеної переваги у русі водій автомобіля «Опель» ОСОБА_1 не надав, що і перебуває у причинному зв'язку із настанням ДТП.

Посилання сторони захисту, що під час виїзду на дорогу ОСОБА_1 переконався у безпеці свого маневру та бачив автомобіль «Субару», який знаходився на достатній відстані від нього, проте останній явно не дотримувався швидкісного режиму, що, на його переконання, і стало причиною зіткнення - безпідставні та необґрунтовані, оскільки явно суперечать встановленим фактичним обставинам. Крім цього, недотримання ОСОБА_3 швидкісного режиму ні чим фактично не підтверджено, і при встановленому під час перегляду справи механізмі ДТП не може перебувати у причинному зв'язку із настанням зіткнення.

Щодо не проведеної під час оформлення матеріалів справи автотехнічної експертизи, то ці доводи також не знайшли свого підтвердження і є виключно формальними та представляють собою спосіб затягування слухання справи.

Оскільки, як слідує з ч. 1 ст. 273 КУпАП, експертиза призначається судом, у разі коли виникне необхідність у спеціальних знаннях.

Отже, з наведеної норми закону вбачається, що суд під час розгляду справи наділений правом, а не обов'язком, призначити експертизу, при наявності обов'язкової умови - виникненні потреби у спеціальних знаннях.

Як слідує з наявних у матеріалах справи доказів усі обставини та механізм вчинення дорожньо-транспортної пригоди, котрі мають значення для вирішення справи по суті, належним чином зафіксовані і для їх тлумачення застосування спеціальних знань не потрібно.

Що стосується пояснень свідка ОСОБА_6, то вони повністю відповідають тим обставинам на які посилалися учасники пригоди у своїх поясненнях, крім цього при вирішенні питання щодо винуватості особи вони судом не приймалися як єдині і достатні, а були оцінені у сукупності із іншими доказами. Тому до даних доводів апеляційної скарги апеляційний суд відноситься критично.

Таким чином апеляційний суд під час перегляду справи жодних обставин, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не встановив, а, закриваючи провадження у справі, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги строки передбаченні ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2016 року - відмовити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2016 року, винесену відносно ОСОБА_1, якою останнього визнано винним за ст. 124 КУпАП, та якою провадження у справі закрито, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області