Справа № 466/889/16-п Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 33/783/307/16 Доповідач: Марітчак Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року Апеляційний суд Львівської області під головуванням судді апеляційного суду Т.М. Марітчака, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2016 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого ПП «Заєць» у м. Львові по вул. Величковського, 56/73, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. та стягнуто судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати ? 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. в дохід держави.

Зазначеною постановою встановлено, що, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19.01.2016 року серії АП2 №459272, ОСОБА_1 19.01.2016 року керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touran», н.з. ВС 5540 ЕС по вул. Кобилиці, 38 у м. Львові в стані алкогольного сп'яніння. Перевірка на стан сп'яніння проводилась із застосуванням приладу «Drager» № АRCD-0504. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суддіШевченківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2016 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт з оскаржуваною постановою не погоджується, вважає такою, що прийнята з грубим порушенням норм процесуального права, що привело до однобічного дослідження обставин справи, свою вину заперечує

Заслухавши доповідача, апелянта ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали вимоги апеляційної скарги, зясувавши всі фактичні обставини, викладені в обґрунтуванні апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано дійшов переконання, що незважаючи на повне заперечення ОСОБА_1 вини у скоєному, така повністю та обєктивно стверджується зібраними у справі доказами.

У діях ОСОБА_1, на думку апеляційного суду, наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи особу ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу та на підставі ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника слід стягнути 0,2 розміру мінімальної заробітної плати судового збору в дохід держави.

На думку апеляційного суду, не зважаючи на повне невизнання ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо його винуватості у скоєному, оскільки така повністю та обєктивно стверджується зібраними по справі доказами, а саме: згідно пояснень ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення від 19.01.2016 року серії АП2 №459272, вбачається, що останній визнав себе винуватим у тому, що керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, при цьому вказав, що на нього не чинився ані психологічний, ані фізичний тиск з боку працівників поліції; пояснень свідків; власноручно написаного пояснення дружини ОСОБА_1 ОСОБА_3 від 19.01.2016 року, у якому вона зазначає, що забрала ключі від автомобіля у чоловіка та зобовязується не допускати його до керування транспортним засобом до 20.10.2016 року.

Судом першої інстанції встановлено, що тест на стан сп'яніння відносно ОСОБА_1 проводився в установленому законом порядку, приладом «Drager» № АRCD-0504, о 18 год. 18 хв. 19.01.2016 року, результат тесту ? 0,43 %, що стверджується квитанцією даного приладу в матеріалах справи.

Згідно вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги надану ОСОБА_1 довідку Львівського травмпункту № 1 та результат токсикологічного дослідження № 556 від 20.01.2016 року, оскільки огляд на стан спяніння проводився з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а тому вважається недійним. Згідно вказаних документів, орієнтовно через дві години після проходження тесту на стан спяніння, ОСОБА_1 звертався в травмпункт з приводу забою грудної клітки, де у нього відбиралась кров на вміст етанолу. Результат дослідження був 0,12 %, що є в межах норми при керуванні транспортними засобами. Згідно наданої суду відповіді Комунальної 5-ї міської клінічної поліклініки від 04.03.2016 року, ОСОБА_1 дійсно звертався в ЛТП № 1, проте з приводу забою грудної клітки, а не з метою проходження медичного освідчення на стан спяніння. Також, із довідки ЛТП № 1 від 19.01. 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався в медичну установу близько 20 год. 55 хв., тобто пізніше, ніж через дві години після проходження тесту на приладі «Drager». Крім того, огляд проводився у відсутності поліцейського.

Зокрема стаття 266 КУпАП передбачає, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 і залишення оскаржуваної постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

постановив:

відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду підпис ОСОБА_4

Копія відповідно до оригіналу.

Суддя апеляційного суду Т. Марітчак

Постанова вступила в законну силу 30 травня 2016 року.

Копію ухвали виготовлено «____» _________ 2016 року,

помічник судді В. Юрочко