Справа № 441/1668/15-п Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 33/783/248/16 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді 22 листопада 2015 року, о 02 год. 30 хв., у м. Львові по вул. Грінченка ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Субару», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначену постанову судді, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Вказує, що правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, він не вчиняв, транспортним засобом 22 листопада 2015 року не керував, а лише разом з товаришами допомагав штовхати несправний транспортний засіб. Коли він присів відпочити в автомобіль на місце водія, працівники поліції підїхали до них та оформили протокол.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що 22 листопада 2015 року, біля 02 год., вони разом з ОСОБА_2 по одній з вулиць міста Львова штовхали автомобіль, у якому вийшло з ладу електрообладнання. Коли втомилися, зупинилися відпочити, з метою чого ОСОБА_2 сів на місце водія у транспортному засобі. В цей час до них підїхали працівники поліції та склали протокол про керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, чого в дійсності не було.

Свідок ОСОБА_6, який складав протокол про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції пояснив, що по телефону 102 невідома особа повідомила про те, що молоді чоловіки в нетверезому стані штовхають транспортний засіб по одній з вулиць міста Львова. Він разом з іншими працівниками поліції виїхали на місце вказане у повідомленні та побачили, що легковий автомобіль з знаком «таксі» буксирує інший автомобіль, в якому за кермом перебував ОСОБА_2 та керував ним. Ним було виявлено, що водій ОСОБА_2 перебував у нетверезому стані, як згодом було встановлено, за результатами огляду на стан спяніння та виявлено 1,62 проміле у його крові. Після чого ним було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, та його захисника адвоката ОСОБА_3 в підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Висновок суду про винуватість апелянта у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обгрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.

Підтвердженням вищенаведеного є протокол про адміністративне правопорушення від 22 листопада 2015 року серії АП2 № 242556 (а.с. 3), результати підтвердження стану алкогольного спяніння від 22 листопада 2015 року (долучені до протоколу про адміністративне правопорушення), з яких вбачається, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння та в його крові виявлено 1,62 проміле.

Згідно ст. ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 транспортним засобом не керував, а лише відпочивав в автомобілі на місці водія, та пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, даних в суді апеляційної інстанції, то такі вважаю безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення апелянта від адміністративної відповідальності. Також ці показання спростовуються показаннями ОСОБА_4, даними ним при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 9), з яких вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

ОСОБА_2 обгрунтовано визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а стягнення, накладене на нього, відповідає Закону ст. 33 КУпАП, тому підстав для задоволення апеляційної скарги апелянта не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2015 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1