АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/227/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3, його апеляційну скаргу на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік шість місяців, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік шість місяців.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3, 13 січня 2016 року о 14 годині 00 хвилин по вул. Дніпровська в м. Тернівка Дніпропетровської області, керував автомобілем НОМЕР_1 з якими ознаками наркотичного спяніння (сухість порожнини рота, почервоніння очей), та на вимогу працівників поліції, в присутності двох свідків, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку для встановлення стану наркотичного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року скасувати, а справу закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому апелянт зазначає, що його дійсно було зупинено працівником поліції в м. Тернівка Дніпропетровської області та було запропоновано пройти медичний огляд, оскільки на думку працівника поліції він був з ознаками наркотичного спяніння та йому було запропоновано пройти огляд у м. Павлограді, але він відмовився в звязку із тим, що погоджувався пройти медичний огляд тільки в м. Тернівка. ОСОБА_2 чого будучи необізнаним в протоколі під диктовку працівника поліції своєю рукою написав, що їхати в лікарню на медичний огляд їхати не буде.

Крім того апелянт вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги його пояснення та прийняв доводи працівника поліції та свідка. Також вважає, що безпідставно було накладено адміністративне стягнення таке як позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки санкція статті за якою його визнали винним має інші адміністративні стягнення.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно послався на п. 2.9 ч. 2 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, оскільки вказана інструкція втратила чинність.

Просив врахувати, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року №1452/735, передбачено, що огляд на стан спяніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Місцем його зупинки є м. Тернівка вул. Дніпровська, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення.

Також зазначає, що відповідно до вказаної інструкції в разі відмови пройти на місці огляд на встановлення стану спяніння, огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя. Але апелянт вказує, що він не відмовлявся проходити огляд на стан спяніння на місці зупинки.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив її задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що суд першої інстанції також безпідставно послався на покази свідків понятих, оскільки вони були запрошені працівниками міліції, отже є заінтересованими особами. Крім того стверджував, що йому не відомі були наслідки відмови від проходження медосвідування, а часу на проходження його в іншому місці в нього не було, також він побоявся, що його буде сварити його тітка, власниця автомобілю.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним.

Так як вбачається із матеріалів адміністративної справи в судовому засіданні в суді першої інстанції були допитані правопорушник ОСОБА_3, було вислухано думку представника-адвоката ОСОБА_4, яка діє в інтересах правопорушника, працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, свідка ОСОБА_7, були дослідженні матеріали справи, яким було надано належну оцінку та лише потім, враховуючи всі докази отримані в сукупності, судом було прийняте рішення.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 13 січня 2016 року він їздив на автомобільну заправку та їхав разом зі своєю знайомою до школи для того, щоб забрати її дитину. Його зупинили працівники поліції та запропонували пройти медичний огляд для встановлення стану наркотичного спяніння, але він відмовився, так як для проходження медичного огляду потрібно було їхати до м. Павлоград. Також він боявся, що автомобіль поставлять на штрафний майданчик та за це буде потрібно платити. Він погоджувався пройти медичний огляд в м. Тернівка. Зупинили його приблизно після 14:00 години. Автомобіль, на якому він їздив, належить його тітці та він використовує машину з дозволу власниці. ОСОБА_2 складання протоколу, на його прохання автомобіль забрав знайомий його товариша, який має посвідчення водія. В протоколі про адміністративне правопорушення він дійсно дав пояснення, що до лікарні для проходження медичного огляду він їхати відмовляється.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка поліцейський взводу № 5 ДПС ОСОБА_5 пояснив, що даний автомобіль було зупинено з причин того, що водій автомобіля та пасажир їхали з не пристебнутими пасками безпеки. Потім було виявлено, що категорія водійських прав, яка мається у водія не відповідає транспортному засобу, яким керував водій. Зовні було схоже, що водій знаходиться у стані наркотичного спяніння, тому в присутності свідків йому було запропоновано пройти медичний огляд для встановлення стану спяніння в єдиному в регіоні сертифікованому для цього закладі - Павлоградському наркологічному диспансері. Також водієві було розяснено, що він може викликати людину, яка має посвідчення водія для того, щоб забрати автомобіль. При цьому вони не погрожували, що заберуть автомобіль на штраф майданчик. ОСОБА_3 категорично відмовився пройти медичний огляд в м. Павлоград, тому на нього було складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 126 та 130 КУпАП. Крім того, вважав, що наданий в суді висновок про медичний огляд є недійсним, так як він проводився без працівника поліції та через значний час після вчинення правопорушення, так як саме правопорушення було вчинено близько 14.00 години. Тому не може бути прийнятий до уваги.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка поліцейський взводу ДПС ОСОБА_6 пояснив, що 13 січня 2016 року в м. Тернівка був зупинений водій ОСОБА_3, який керував автомобілем з явними ознаками наркотичного спяніння. В присутності двох свідків йому було запропоновано пройти медичний огляд для встановлення стану спяніння, але він категорично відмовився, тому на нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому вони пропонували своїм транспортом доставити водія до медичного закладу для проведення огляду, а автомобіль вони передали викликаній водієм особі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 підтвердив, що його автомобіль зупинили працівники поліції та попросили бути свідком. Дійсно, у його присутності ОСОБА_3, якого він раніше не знав, відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного спяніння. Працівники поліції пояснювали ОСОБА_3 його права, а також те, що йому необхідно пройти медичний огляд, та наслідки не проходження огляду. Але він категорично повідомляв, що проходити огляд не хоче. В якому саме закладі ОСОБА_3 необхідно було пройти медичний огляд він не знає. Потім він підписався в протоколі як свідок на підтвердження факту відмови водія від проходження медичного огляду.

Судом першої інстанції було опитано вищевказаних осіб та було надано належну оцінку їхнім поясненням.

Крім того провина ОСОБА_3 підтверджується іншими письмовими доказами по справі, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП.(а.с.1) З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_3 власноручно зазначив, що керував автомобілем та в лікарню для медичного огляду їхати відмовляється та засвідчив вказаний протокол власним підписом. Також вказані обставини засвідчили власними підписами свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 В протоколі мається підпис про розяснення йому прав.

-письмовими поясненнями ОСОБА_7 з яких вбачається, що вони є аналогічними тим, які він надав у суді першої інстанції при його допиті;(а.с.2)

-письмовими поясненнями ОСОБА_8 з яких вбачається, що він 13.01.2016 року по вул. Дніпровській в м. Тернівка був зупинений в якості свідка, та на вимогу працівника поліції ОСОБА_3 відмовився пройти медичний огляд для встановлення стану наркотичного спяніння;(а.с.3)

-розпискою ОСОБА_9 з якої вбачається, що автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 був переданий йому для доставки автомобіля на місце проживання ОСОБА_3;(а.с.4)

-рапортом старшого сержанта поліції ОСОБА_5 від 13.01.2016 року в якому вказано, що того ж дня під час несення служби в м. Тернівка по вул. Дніпровська був зупинений автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який був з явними ознаками наркотичного спяніння та в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння.(а.с.5)

Отже дослідивши всі вищезазначені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо того, що він будучи не обізнаним зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення, що в лікарню на медичний огляд їхати відмовляється, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовані вищенаведеними доказами.

Що стосується доводів апеляційної скарги, відносно інструкції від 09.09.2009 року №400/666, яка втратила чинність, то даний факт хоч і має місце, проте новою Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкістьреакції» від09.11.2015 року № 1452/735 сама процедура проходження не змінилася.

Також суд обґрунтовано не взяв до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який був наданий адвокатом ОСОБА_3А ОСОБА_4 в звязку з тим, що він не є належним доказом, оскільки як зазначено судом першої інстанції ОСОБА_3 притягується за відмову від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння, а не керування транспортним засобом у такому стані. До того ж висновок, який був доданий до матеріалів справи був зроблений не у м. Тернівка Дніпропетровської області, а у м. Дніпропетровську в КЗ «Дніпропетровському обласному наркологічному диспансері» ДОР» через тривалий час.

Крім того відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що огляд проводиться на місці зупинки є безпідставними. Так відповідно до п.12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя. Відповідно до п. 4 вказаної Інстанції, до таких ознак належать ознаки наркотичного спяніння.

Також посилання апелянта про те, що він бажав пройти медичний огляд у м. Тернівка Дніпропетровської області суд не бере до уваги, оскільки як було зазначено поліцейським взводу №5 ДПС ОСОБА_5 в судовому засіданні у суді першої інстанції, що єдиним в регіоні сертифікованим закладомє Павлоградський наркологічний диспансер.

Доводи апеляційної скарги апелянта, що суд першої інстанції не взяв до уваги його доводи, а взяв до уваги доводи працівника поліції та свідка, суд апеляційної інстанції вважає,їх необґрунтованими, оскільки пояснення працівників поліції та свідка, які були допитані в судовому засіданні в суді першої інстанції є послідовними та узгоджуються з матеріалами справи та повністю доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Пояснення ж правопорушника є такими, які мають за мету уникнути адміністративної відповідальності.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 відносно того, що на нього необґрунтовано було накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортних засобів, оскільки, як вбачається з матеріалів справи накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення було у межах ст. 33 КУпАП, при цьому було враховано характер правопорушення, яке є грубим порушенням вимог ПДР України, особу порушника, відсутності обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність, взявши до уваги, що правопорушник має посвідчення водія, керував автомобілем не маючи відповідної категорії для керування даним видом транспорту, що свідчить про ігнорування та нехтування ним обовязками водія та явно зневажливе ставлення до правил користування наданим спеціальним правом, а також враховуючи суспільну небезпечність адміністративного проступку, який посягає на безпеку дорожнього руху, та приймаючи до уваги, що маючи реальну можливість пройти медичний огляд, правопорушник не виконав законні вимоги уповноважених державою посадових осіб, а саме - умисно ухилився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, приймаючи до уваги, що згідно матеріалів справи він не працює, що унеможливлює виконання постанови у виді штрафу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що на правопорушника необхідно було накласти адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік шість місяців, так як накладення більш мякого адміністративного стягнення не досягне мети виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання нових порушень як самим правопорушником, так і іншими особам.

Отже неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином мотивованим.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік шість місяців залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2