Номер провадження: 33/785/298/16
Номер справи місцевого суду: 494/215/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю апелянта Фам ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3 та особи відносно якої прийнята оскаржувана постанова - ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу Фам ОСОБА_2 на постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 16.02.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

провадження по справі у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 29.01.2016 року о 06 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Тойота», державний р/н НОМЕР_1, рухаючись по автошляху М-05 Київ ОСОБА_3 на 334 км + 950 м в ожеледицю, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожніх обставин та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті цього автомобілі отримали механічні пошкодження. Постраждалих в дорожньо-транспортній пригоді немає.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Закриваючи провадження, суд першої інстанції послався на відсутність з боку водія ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки в ході проведення судового розгляду не було встановлено факту порушення правопорушником п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Заперечуючи проти постанови судді, Фам ОСОБА_2 у скарзі вказав, що вважає постанову суду першої інстанції такою, що винесена з грубим порушенням норм процесуального і матеріального права, неповно та не обєктивно зясовані обставини справи, не досліджені наявні у справі докази та прийнято незаконне та необґрунтоване рішення. При цьому апелянт зазначив, що судом першої інстанції при винесені рішення було спотворені пояснення потерпілого, який не в достатній мірі володіє української мовою. Вважає, що в діях ОСОБА_4 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Крім того апелянт зазначив, що про рішення суду відносно звільнення ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності йому стало відомо лише 14.03.2016 року, в звязку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАп.

Врахувавши доводи апелянта, на які він посилався як на підстави поновлення строку на апеляційне оскарження та вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення Фам ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, які підтримали клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду та особу, відносно якої була прийнята оскаржувана постанова - ОСОБА_4, який категорично заперечував проти поновлення цього строку, пославшись при цьому на відсутність підстав для його поновлення, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови районного суду - відсутні, в звязку з чим апеляційна підлягає поверненню апелянту з наступних підстав:

Згідно з вимогами ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В судовому засіданні, при розгляді апеляційним судом питання щодо поновлення процесуального строку було встановлено наступне:

В судовому засідання апеляційного суду водій ОСОБА_4 зазначив, що він та Фам ОСОБА_2 були присутні при розгляді справи суддею районного суду та оголошені прийнятого судом рішення і роз'яснення порядку його оскарження, про що ними особисто підписані відповідні розписки. Крім того ОСОБА_4 зазначив, що під час розгляду справи та надання пояснень Фам ОСОБА_2 вільно спілкувався з суддею, надаючи покази на російській мові та зрозуміло і чітко відповідав на його запитання, визнавши при цьому факт неможливості уникнення ним зіткнення автомобілів. При цьому будь яких зауважень з боку Фам ОСОБА_2, після прийнятого рішення не надійшло.

Фам ОСОБА_2, надаючи в апеляційному суді пояснення, заперечив факт прийняття та оголошення районним судом рішення суду, однак при цьому фактично надав пояснення, в яких зазначив фактично обставини прийняття районним судом вказаного у постанові рішення, а саме підтвердив те, що в судовому засіданні районного суду було прийнято рішення, яким суд визнав ОСОБА_4 невинуватим.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що надані апелянтом пояснення свідчать про прийняття районним судом зазначеного рішення у день розгляду справи, обізнаність апелянта про прийняте рішення і належне роз'яснення його суті сторонам, в тому числі і апелянту.

При цьому апеляційний суд також виходить з того, що наявні матеріали справи містять відповідні розписки як водія ОСОБА_4, так і водія Фам ОСОБА_2, з яких вбачається, що обидва водії були ознайомлені з рішенням суду у повному обсязі. (а.с.16,17). Обставини підписання зазначеної розписки в апеляційному суді були також підтверджені безпосередньо Фам ОСОБА_2, який вказав, що особистого підписав текст зазначеної розписки.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що строк оскарження постанови суду повинен відраховуватися з моменту прийняття районним судом рішення, тобто з 16.02.2016 року, як це передбачено вимогами ст.294 КУпАП.

Крім того, матеріали справи містять дані про направлення Фам ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови районного суду та її отримання особисто апелянтом 11.03.2016 року (а.с.19, 20), що також спростовує його твердження про не отримання ним копії оскаржуваної постанови.

Оглянувши у судовому засідання апеляційного суду копію поштового повідомлення про отримання ним 11.03.2016 року копії оскаржуваної постанови Фам ОСОБА_2 вказав, що на ньому нібито не його підпис.

Разом з тим, пояснення апелянта про наявність на копії поштового повідомлення нібито не його підпису, не можуть беззаперечно вказувати на фальсифікацію цього документу та неотримання копії оскаржуваного рішення, оскільки на підтвердження зазначених обставин апеляційним судом не отримано жодного факту, а з урахуванням того, що сам Фам ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції, не категорично заперечив зазначений факт, а вказував лише на підозру у тому, що це не його підпис, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність даних, які вказують на фальсифікацію цього документу та вважає його твердження у цій частині безпідставним.

Між тим, апеляційна скарга на вказану постанову апелянтом була подана лише 07 квітня 2016 року, тобто після закінчення встановленого законом строку на її оскарження.

Разом з тим, апелянт не міг пояснити апеляційному суду, чому він не оскаржив рішення суду у передбаченому законом порядку і будь яких доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку на оскарження постанови суду не надав.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова суду винесена у відповідності з адміністративним законодавством і Фам ОСОБА_2 не був позбавлений можливості своєчасно оскаржити постанову суду, а будучи ознайомленим з постановою районного суду у день її прийняття і окрім того, отримавши її особисто 11.03.2016 року, несвоєчасно подав апеляційну скаргу, в звязку з чим апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження поновленню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області,-

постановив

Відмовити Фам ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Березівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року, якою ОСОБА_4 звільнено від відповідальності за ст.124 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу, разом з доданими до неї матеріалами повернути апелянту.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5. суду