АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/485/16-п Головуючий суддя І інстанції Чередник В.Є.
Провадження № 33/790/206/16 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
Категорія: Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника митниці ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року,-

ВСТАНОВИВ :

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винним в порушенні митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 443 000 грн. з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил, що знаходиться на зберіганні в касі Харківської митниці ДФС, а саме 443 000 грн.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 22.11.2015 о 12 год.17 хв. в зону митного контролю МАПП «Гоптівка» Харківської митниці ДФС з Російської Федерації в напрямку України в'їхав рейсовий автобус «EOS E-180Z» , реєстр, номер НОМЕР_1 сполученням «Ровеньки-Київ» під керуванням водія гр.-на України ОСОБА_4 з 50 пасажирами, серед яких, у тому числі, знаходився і гр-н України ОСОБА_5.

Під час здійснення митного контролю при усному декларуванні гр.-н ОСОБА_5 заявив, що ніяких товарів, валюти та предметів, які підлягають обов'язковому декларуванню, заборонених або обмежених до переміщення не має.

Однак, при здійсненні подальшого митно-прикордонного огляду його речей , на дні спортивної сумки під особистими речами було виявлено пачки з готівкою валюти України, після чого гр.-ну ОСОБА_5 було запропоновано пред'явити для митного контролю речі, що знаходяться при ньому. Даний громадянин самостійно дістав з кишень куртки і брюк та шкарпеток, в які він був одягнений ще пачки з готівкою валюти України. Загальна сума готівки валюти України , які гр.-н ОСОБА_5 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з використанням способу, що утруднює їх виявлення, склала 443 000 грн.

Валюта - 443 000 грн на підставі ст.511 МК України тимчасово вилучені та передані на зберігання до каси Харківської митниці ДФС

Згідно постанови Національного банка України № 148 від 27.05.2008 (зі змінами), "фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових становах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

В судове засідання ОСОБА_5 повторно не з'явився, про дату та час розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, неодноразово подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи з різних обставин, однак документів, які б підтверджували поважність неявки в судові засідання не надав, у зв'язку із чим, суд вважає за можливе розглянути адміністративний матеріал у його відсутність.

Представник Харківської митниці ДФС в судовому засіданні висновок підтримала.

Факт скоєння ОСОБА_5 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 483 МК України підтверджується матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил від 22.11.2015 р. з фототаблицею (а.с.7-10), доповідною запискою інспектора (а.с.4-5,6), актом спільного огляду (переогляду) товарів, транспортного засобу , ручної поклажі та багажу (а.с.12), актом прийом - передачі валютних цінностей на зберігання в касу митниці (а.с. 28); поясненнями ОСОБА_6, (а.с. 16), поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 18), поясненнями ОСОБА_7,(а.с. 20), поясненнями ОСОБА_8(а.с. 22).

Враховуючи обставини скоєного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, суд застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів

На вищезазначену постанову ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 25.02.2016 року та закрити провадження по справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обгрунтовує однобічністю і неповнотою судового розгляду та порушенням його процесуальних прав.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи особи притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника митниці ОСОБА_3, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Так, згідно наданих суду матеріалів, вбачається, що для об'єктивної оцінки дій ОСОБА_1, по справі судом було вивчені матеріали справи яким судом першої інстанції була надана належна правова оцінка.

Суд прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Даний висновок суд обґрунтував на підставі наявних в справі матеріалів в тому числі протоколу про порушення митних правил, а також на підставі пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності.

З апеляційної скарги вбачається те, що ОСОБА_1 вважає що судом неповно були встановлені та досліджені всі обставини справи, що призвело до винесення неправомірного рішення.

Однак доводи, на які посилаються апелянт не підтверджується висновком, що міститься в постанові районного суду, та не ґрунтується на наявних в справі доказах.

Так, з постанови суду першої інстанції вбачається, що суд належним чином вивчив всі наявні в справі матеріали, надав їм вірну оцінку, та виніс належним чином мотивовану і обґрунтовану постанову.

Висновки суду щодо наявності умислу в діях ОСОБА_1 належним чином обґрунтовані та не підлягають скасуванню.

Протокол про порушення митних правил (а.с.7 ) складено уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством дії посадової особи що його складала не оскаржувалися.

Матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 дій і посадових осіб державної прикордонної служби України та Харківської митниці ДФС.

Дані обставини були підтверджені ОСОБА_1 при апеляційному розгляді.

Аналіз пояснень ОСОБА_6 (а.с.16) , ОСОБА_4 (а.с.18) , ОСОБА_9 (а.с.20) , ОСОБА_8 (а.с.22) свідчить про обгрунтованість висновку суду першої інстанції щодо скоєння правопорушення ОСОБА_1 22.11.2015 року.

Крім того з протоколу про порушення митних правил № 707/80700/15 від 22.11.2015 року слідує , що при проведенні усного декларування на предмет переміщення через митний кордон України товарів (предметів), які заборонені (обмежені) до переміщення через митний кордон, а також будь - якої зброї, боєприпасів, отруйних та вибухових речовин, наркотиків, валюти, культурних цінностей та інших предметів, які підлягають обов*язковому декларуванню, громадянин ОСОБА_1 заявив про їх відсутніть.

Під час митного огляду речей, які належать громадянину ОСОБА_1 о 14 год. 10 хв., у спортивній сумці, на дні, під особистими речами, були виявлені пачки з банкнотами України. Після цього громадянин почав нервувати. Також було помічено нехарактерне потовщення куртки і брюк , громадянину ОСОБА_1 було запропоновано пред*явити речі які знаходяться у нього. Громадянин ОСОБА_1 самостійно дістав із кишені куртки, брюк та шкарпеток пачки з банкнотами України.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 27.05.2008 № 148, фізична особа-резидент має право ввозити в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 переміщував гроші через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з використанням способу, що утруднює виявлення таких товарів.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Відповідно до фототаблиць (а.с.9) доданих до протоколу вбачається що у ОСОБА_1 частина грошей була захована у шкарпеці на нозі.

Вищенаведене вбачається і з лазерного диску що був долучений до справи за клопотанням представника ОСОБА_1 і був оглянутий під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, вищенаведене спростовує пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях умислу.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи про відсутність в діях умислу на переміщення грошових коштів через державний кордон України необгрунтованими.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на невірність зазначення в протоколі того, що « 22 листопада 2015 року приблизно о 12 год. 17 хв. до зони митного контролю МАПП «Гоптівка» у напрямку руху з України до Росії в*їхав автобус сполученням «Ровенькі - Київ» реєстраціний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. України ОСОБА_10 з 50 пасажирами, серед яких, у тому числі, знаходився громадянин України ОСОБА_1», апеляційний суд вважає не суттевими, оскільки згідно (а.с.6) міститься доповідна записка посадової особи , що складала протокол про те що допущена технічна помилка і вірним слід вважати напрямок руху автобусу «з Росії до України»

Крім того, сам ОСОБА_1 не заперечував, що автобус на якому він перетинав державний кордон прямував з Росії до України, а з пояснень ОСОБА_6 (а.с.16) , ОСОБА_4 (а.с.18) , ОСОБА_9 (а.с.20) , ОСОБА_8 (а.с.22) слідує що автобус рухався саме з Росії до України.

Таким чином, суб'єктивні висновки представника щодо порушення працівниками митниці вимог ст. 256 КУпАП, апеляційний суд не сприймає так як ст. 494 МК України чітко регламентує вимоги до протоколу про порушення митних правил та згідно саме з даною нормою МК України і було складено у відношенні ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил.

Версію ОСОБА_1 щодо того, що перевезені кошти необхідні були йому для оплати лікування ОСОБА_11, яка є його тещею апеляційний суд не сприймає оскільки до апеляційного суду не надано жодних даних, що підтверджують наявність родинних стосунків ОСОБА_1 з зазначеною особою.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції позбавив його права на участь в судовому засіданні апеляційний суд вважає не обгрунтованим оскільки згідно з матеріалами справи в судове засідання ОСОБА_1 повторно не з*явився , про дату та час розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, неодноразово подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи з різних обставин, однак документів, які б підтверджували поважність неявки в судові засідання не надав, в зв*язку з чим суд вважав за можливе розглянути адміністративний матеріал у його відсутність.

Не надано було ОСОБА_1 документів, які б підтверджували поважність неявки його в судові засідання суду першої інстанції і до апеляційного суду.

За таких обставин суд першої інстанції діяв згідно вимог ст. 268 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те . що під час оформлення протоколу відносно нього, йому не надано захисника апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки ч. 3 ст.500 МК України, визначає повноваження захисника на участь у справі і лише на підставі вимог даної статті захисники могли бути допущені до участі у справі. Таким чином вимоги ОСОБА_1 виходили за межу повноважень посадових осіб митниці.

Згадане відповідає і вимогам ст.271 КУпАП.

Апеляційний суд сприймає критично доводи апеляційної скарги про те, що при переміщенні державного кордону України який співпадає з митним в ОСОБА_1 відсутній був умисел на незаконне переміщення грошових коштів і розцінює їх як позицію захисту з метою уникнення від відповідальності за скоєне правопорушення відповідно до чинного законодавства України.

Стягнення судом першої інстанції призначено ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 483 МК України, яка не передбачає інших альтернативних видів стягнень.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є належним чином обгрунтованою та вмотивованою і підстав для скасування її за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Що стосується посилання представника ОСОБА_1 на помилковість вказівки суду першої інстанціїї в мотивувальній частині оскарженої постанови на прізвище ОСОБА_12 замість ОСОБА_1, то дана технічна помилка (описка) може бути виправлена як за ініціативою сторін процесу, так і за ініціативою суду першої інстанції.

Дана технічна помилка не впливає на вірність висновків суду першої інстанції і не є безумовною підставою для скасування оскарженої постанови.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко