АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 рокусуддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Осіпова Л.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За змістом постанови, суддя прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, згідно постанови 6 лютого 2015 року о 14 год. 30 хв. на перехресті вулиць Народного Ополчення та Смілянської у м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_5, в порушення п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не надала дорогу автомобілю марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_4, який під керуванням водія ОСОБА_4 рухався у зустрічному напрямку, та перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та здійснила з ним зіткнення, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року скасувати та провадження в справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо неї складено з порушенням вимог законодавства, а постановлене суддею рішення не відповідає об'єктивним даним.

Зокрема, апелянт зазначає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дані про те, що вона викликалась до органу, уповноваженому на його складання, не відповідають дійсності, оскільки такі повідомлення вона отримала лише після складання протоколу, і їй не було роз'яснено права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Звертає увагу на те, що суддею відмовлено у допиті свідків, які були очевидцями ДТП, і мотиви такої відмови у постанові, прийнятій за результатами розгляду справи, не відображено, як не зазначено, чому не взято до уваги і показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Стверджує, що наявні у справі висновки приватних експертів є неповними, і при цьому судом не вирішено питання проведення автотехнічного дослідження державною установою.

Також, на переконання апелянта, не залежно від її вини в дорожньо-транспортній пригоді має місце вина водія автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_4, ОСОБА_4

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_7, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що постанова судді суду першої інстанції не відповідає об'єктивним даним, не заслуговують на увагу, бо не грунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 16.6 цих Правил повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Висновок судді суду першої інстанції про порушення ОСОБА_3 вимог вказаних пунктів Правил дорожнього руху є правильним та підтверджується сукупністю даних, що містяться у досліджених та проаналізованих суддею доказах.

Так, за даними протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_5, на перехресті вул. Народного Ополчення - вул. Смілянської у м. Києві, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора не переконалась, що це буде безпечним, не надала дорогу автомобілю марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_4, який рухався на зустріч прямо, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів (а.с. 1).

З пояснень ОСОБА_4, які він надавав відразу після дорожньо-транспортної пригоди, а також з пояснень, які були надані ним в суді першої та апеляційної інстанції вбачається, що 6 лютого 2015 року він рухався на «Lexus», д.н.з. НОМЕР_4, по вул. Народного Ополчення з Севастопольської площі в напрямку вул. Вінницької в місті Києві. Виїхавши на перехрестя з вул. Смілянською, він, рухаючись на зелений сигнал світлофора, побачив як ліворуч з «карману» виїжджає автомобіль марки «Ford» червоного кольору. Він застосував екстрене гальмування та подав сигнал клаксона, однак зіткнення уникнути не вдалось.

Про такі причини дорожньої аварії за участю вказаних автомобілів свідчать дані схеми місця ДТП, на якій зазначено місце зіткнення та розташування транспортних засобів після ДТП (а.с. 7), з наступними уточненнями щодо розмірів проїзної частини місця ДТП (а.с. 135), а також дані фотознімків з місця ДТП та щодо пошкодження транспортних засобів (а.с. 55, 56, 57, 115).

Судом було допитано свідка ОСОБА_8, очевидця ДТП, про наявність якого було заявлено ОСОБА_4 в його первинних поясненнях, наданих безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди. При цьому ОСОБА_8 показав, що він був безпосереднім свідком ДТП, що мала місце на перехресті вул. Народного Ополчення у м. Києві. Він, свідок, стояв на перехресті ближче до вул. Смілянської з правої сторони, і для нього як пішохода, горів червоний сигнал світлофора. Він побачив, як на перехрестя, рухаючись по вул. Народного Ополчення, виїхав чорний автомобіль, для якого горів зелений сигнал світлофора. Також на перехрестя став виїжджати червоний автомобіль марки «Ford», який рухався в напрямку вул. Смілянської. Водій чорного автомобіля став застосовувати гальмування, проте йому не вдалося уникнути зіткнення з червоним автомобілем.

Такі показання свідка ОСОБА_8 в суді відповідають і його первинним поясненням, наданим інспектору ДАІ 13.02.2015 (а.с. 15).

Наведені докази правильно покладено в обґрунтування висновків суду, оскільки вони об'єктивно узгоджуються між собою, а також з іншими доказами.

Так, згідно пояснень свідка ОСОБА_9, наданих ним інспектору СОМ ДТП відділу ДАІ з обслуговування Солом'янського району ГУ МВС України в м. Києві 19.02.2015, він 6 лютого 2015 року стояв перед пішохідним переходом на перехресті вул. Народного Ополчення та вул. Смілянської у м. Києві, і при цьому для нього горів червоний сигнал світлофора. В цей час він почув різке гальмування і удар, а також побачив, як на перехрестя на червоний сигнал світлофора виїхав автомобіль червоного кольору марки «Ford», в результаті чого відбулось його зіткнення з автомобілем чорного кольору марки «Lexus», який рухався на зелений сигнал світлофора (а.с. 14).

Що ж стосується пояснень свідка ОСОБА_10, відповідно до яких на момент зіткнення автомобілів на перехресті вул. Народного Ополчення та вул. Смілянської у м. Києві, як для пішоходів, так і для автомобілів по вул. Народного Ополчення горів червоний сигнал світлофора, та свідка ОСОБА_11, пасажира автомобіля «Ford», відповідно до яких на момент виїзду вказаного транспортного засобу на перехрестя на вул. Смілянській для пішоходів горів червоний сигнал світлофора, а для пішоходів на вул. Народного Ополчення - зелений сигнал, з чого він і зробив висновок, що для автомобіля «Lexus» під час його руху на перехресті горів червоний сигнал світлофора, то вони спростовуються вищевказаними доказами.

При цьому, про наявність свідка ОСОБА_10 учасники ДТП в своїх первинних поясненнях працівникам ДАІ не заявляли, а перші пояснення цим свідком були надані через значний час після ДТП. Крім того, показання свідка ОСОБА_10 суперечать показанням свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 і в тій частині, де він стверджував, що після ДТП ОСОБА_4 не одразу вийшов зі свого автомобіля, а почав зривати в ньому відеореєстратор, що він, свідок, спостерігав, підійшовши до автомобіля «Lexus», в той час, як свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що учасник ДТП ОСОБА_4 відразу вийшов зі свого автомобіля та підійшов до автомобіля «Ford», де допомагав відкрити заблоковані двері.

Більше того, показання свідка ОСОБА_10 суперечать і показанням свідка ОСОБА_5, про наявність якого було заявлено ОСОБА_3 в її первинних поясненнях, згідно яких на момент, коли він на вул. Народного Ополчення під'їхав до перехрестя за автомобілем «Lexus», для нього горів жовтий сигнал світлофора, на який і продовжив рух автомобіль під керуванням ОСОБА_4

Не спростовують висновків суду і показання свідка ОСОБА_12, пасажира автомобіля «Ford», щодо руху цього транспортного засобу через перехрестя та зіткнення з автомобілем «Lexus». При цьому про наявність того чи іншого сигналу світлофора на момент зіткнення автомобілів вказаний свідок не повідомила.

Згідно даних часової діаграми роботи світлофорів не перехресті вул. Народного Ополчення та вул. Смілянської у м. Києві, світлофори в напрямку руху автомобілів «Ford» та «Lexus» працюють синхронно, тобто в цих напрямках одночасно вмикається зелений сигнал, одночасно в цих напрямках вмикається червоний сигнал, і одночасно проходить заміна сигналів (а.с. 60 - 63).

Згідно висновку експертного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди №049-15 від 22.05.2015 року, враховуючи, що за даними матеріалів ДТП, що були надані на дослідження, автомобіль «Lexus» перетинав перехрестя при ввімкненому в напрямку його руху зеленому сигналі світлофора, в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Ford» вбачаються невідповідності вимогам п. 16.1 та 10.1 ПДР, і ці невідповідності з технічної точки зору перебували в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не суперечить цим висновкам і висновок автотехнічного дослідження механізму зіткнення автомобілів від 01.06.2015 року, оскільки вказує на неможливість технічним шляхом встановити, на яке світло світлофора перетинав перехрестя водій автомобіля «Lexus» через суперечливість показань щодо цього учасників ДТП та свідків.

Враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини ДТП, суддя суду першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно перевірив всі обставини справи, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Що стосується посилань ОСОБА_3 на нероз'яснення їй прав, передбачених ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, при складанні щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, то вони є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 неодноразово викликалася до відділу ДАІ для ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення, про що зазначено як в самому протоколі, так і в рапортах інспекторів СОМ ДТП відділу ДАІ, а також на її адресу направлялись повідомлення з роз'ясненням прав, передбачених ст. 268 КУпАП (а.с. 1, 3,18, 20).

Крім того, справа про адміністративне правопорушення неодноразово поверталася судом першої інстанції до ВДАІ з обслуговування Солом'янського району ГУ МВС України в м. Києві для проведення додаткової перевірки, про що ОСОБА_3 було достовірно відомо.

І таким чином, ОСОБА_3 не була позбавлена можливості ознайомитися з матеріалами справи та реалізувати своє право на захист.

Не є підставою для скасування постанови судді і доводи ОСОБА_3 про порушення суддею першої інстанції її прав через відмову у задоволенні клопотання про допит в якості свідків її сина та матері, які на момент ДТП знаходились в керованому нею транспортному засобі, оскільки ці права ОСОБА_3 було поновлено при перегляді справи в апеляційній інстанції.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4, а також тверджень ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції про невиконання посадовими особами ДАІ попередньої постанови судді у цій же справі про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4, то вони не грунтуються на законі, оскільки вирішення питання наявності порушень Правил дорожнього руху в діях ОСОБА_4 не може бути предметом судового розгляду в межах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, і повноваженнями приймати рішення про повернення справи для вирішення питання притягнення іншого водія до адміністративної відповідальності суддя місцевого суду не наділений.

За таких обставин, постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_3 закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Л.О. Осіпова