Номер провадження: 33/785/316/16
Номер справи місцевого суду: 493/2340/15-п
Головуючий у першій інстанції Мясківська
Доповідач Балан В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Балан В.Д., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 та його представника - адвоката Шаталіна М.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Балтського районного суду Одеської області від 07.04.2016 року,

встановив:

Зазначеною постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі стосовно нього закрито на підставі ст. 38 КУпАП, за наступних підстав.

21.10.2014 року об 11 год. ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем «Ford Mondeo» (номерний знак НОМЕР_1), рухався по вул. Котовського у м. Балті Одеської області.

Біля загальної освітньої школи №1 він, порушивши вимоги п. 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, вчинив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» (номерний знак НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що вважає постанову судді необґрунтованою та незаконною.

Висновок судді про його винуватість у вчиненні ДТП зроблений на підставі неповно з'ясованих обставин справи.

Так, у задоволенні його клопотання про повернення матеріалів до Балтського ВП ГУНП в Одеській області для проведення досудового розслідування було безпідставно відмовлено.

Суддя упереджено поставилась до показань свідка ОСОБА_5, щодо обставин ДТП, хоча його пояснення повністю узгоджувались з його показаннями і суперечили свідченням ОСОБА_6 і ОСОБА_3

Він вважає твердження водія ОСОБА_3 стосовно повної зупинки свого автомобілю та переведення КПП у режим заднього ходу до зіткнення транспортних засобів таким, що не відповідає дійсності, оскільки неможливо переключити «задню передачу» під час руху автомобілю, адже свідок ОСОБА_5 пояснив, що автомобіль «Mercedes» на момент зіткнення рухався, а свідок ОСОБА_6 показав, що майже зупинився.

Він вважає також, що зіткнення транспортних засобів відбулося посередині проїзної частини дороги, але все ж, автомобіль «Mercedes» перетнув умовну осьову лінію майже на 50 см.

З метою усунення суперечностей між поясненнями водіїв та свідків, він заявляв у суді першої інстанції клопотання про призначення транспортно-трасологічної експертизи, але суддею було відмовлено у задоволенні клопотання з посиланням на те, що під час досудового розслідування було проведено авто-технічну експертизу.

Він наполягає на тому, що зазначена експертиза проведена на підставі неправильно встановлених вихідних даних, оскільки не були враховані його пояснення, свідчення ОСОБА_5, ОСОБА_6

Не враховані також: ступінь завантаженості автомобілю «Mercedes-Benz Sprinter»; погодні умови; момент виникнення небезпеки для обох водіїв та не встановлена швидкість руху обох автомобілів на момент зіткнення.

За таких обставин він просить призначити у справі транспортно-трасологічне дослідження, на вирішення якого поставити наступні запитання:

1)Як по відношенню один до одного на проїзній частині вулиці Котовського в м. Балті Одеської області знаходилися автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter» (номерний знак НОМЕР_2) та «Ford Mondeo» (номерний знак НОМЕР_1) в момент їх зіткнення?

2)Виходячи із слідової інформації з місця ДТП, а також інших наявних в матеріалах справи відомостей, на якій смузі проїзної частини дороги відбулось первинне зіткнення автомобілів «Mercedes-Benz Sprinter» (номерний знак НОМЕР_2) та «Ford Mondeo» (номерний знак НОМЕР_1)?

Апелянт також просить призначити авто-технічне дослідження обставин зіткнення автомобілів, виходячи з того, що в момент виникнення небезпеки для руху, відстань між ними становила близько семи метрів для встановлення наступного:

1)Як повинен був діяти водій автомобілю «Mercedes-Benz Sprinter» (номерний знак НОМЕР_2) для забезпечення безпеки дорожнього руху?

2)Як повинен був діяти водій автомобілю «Ford Mondeo» (номерний знак НОМЕР_1) для забезпечення безпеки дорожнього руху?

3)Чи мав водій автомобілю «Ford Mondeo» (номерний знак НОМЕР_1) технічну можливість зупинити транспортний засіб і уникнути зіткнення шляхом належного виконання Правил дорожнього руху України?

4)Чи мав водій автомобілю «Mercedes-Benz Sprinter» (номерний знак НОМЕР_2) технічну можливість зупинити транспортний засіб і уникнути зіткнення шляхом належного виконання Правил дорожнього руху України?

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_1 просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, заперечення ОСОБА_3 та його представника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновків про таке.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як видно с матеріалів справи, постанова судді винесена 07.04.2016 року, а апеляційна скарга подана ОСОБА_1 до суду першої інстанції 18.04.2016 року (понеділок), тобто у строк, передбачений законом, тому вона підлягає розгляду.

Мотивуючи свій висновок, щодо винуватості водія автомобілю «Ford Mondeo» (номерний знак НОМЕР_1) ОСОБА_1, суддя суду першої інстанції послався на наступні докази:

-показання потерпілого ОСОБА_3, про те, що він, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», рухався по вул. Котовського у м. Балта в напрямку вул. Гагаріна зі швидкістю 20-30 км/год. У цей час, з вул. Гагаріна на вул. Котовського повернув автомобіль «Ford», водій якого рухався з великою швидкістю. По обидві сторони дороги були припарковані автомобілі, тому він зупинив свій автомобіль і увімкнув задню передачу, але уникнути зіткнення не зміг. Від удару у ліве колесо, його автомобіль трохи посунуло ліворуч;

-показання свідка ОСОБА_6, який пояснив, що працює вчителем з фізичного виховання школи №1. 21.10.2014 року він підійшов до свого автомобілю, який знаходився біля музею школи і почув гучний звук двигуна автомобіля, який рухався з боку міського парку зі швидкістю близько 50-60 км/год. Він очима став супроводжувати рух автомобілю, оскільки була перерва і він турбувався про дітей. У цей же час він побачив верхню частину автомобілю «Mercedes», який рухався у зустрічному напрямку зі швидкістю близькою до 0 км/год., або, взагалі зупинився. «Mercedes» він повністю не бачив через припарковані автомобілі, які стояли по обидві сторони дороги, але почув звук удару. Після зіткнення автомобілів, він був присутнім при огляді місця події;

-висновок судової автотехнічної експертизи, відповідно до якого, дії водія автомобіля «Ford Mondeo» (номерний знак НОМЕР_1) знаходяться у причинному зв'язку з фактом ДТП, а водій автомобілю «Mercedes-Benz Sprinter» (номерний знак НОМЕР_2) у повному обсязі виконав вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху і не мав технічної можливості уникнути пригоди;

-протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №528591 від 09.09.2015 року;

-протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 21.10.2014 року, схему та ілюстровану таблицю до нього;

-акти огляду автомобілів;

-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №74, складений о 13 год. 10 хв. 21.10.2014 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані сп'яніння, а вміст алкоголю становить 2,2 проміле;

При цьому, суддя суду першої інстанції критично поставився до показань свідка ОСОБА_5, який пояснив, що був очевидцем ДТП і стверджував, що водій автомобілю «Mercedes» не гальмував і не зупиняв свій автомобіль до моменту зіткнення. Свій висновок у цій частині суддя мотивував тим, що ці показання суперечать висновку експерта та свідченням ОСОБА_3 і ОСОБА_6

Відповідно до приписів ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як видно з мотивувальної частини постанови судді суду першої інстанції, судовий розгляд відбувся за участі водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Суддя навів у мотивувальній частині постанови зміст пояснень особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності та потерпілого, пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і дав їм відповідну правову оцінку, а також послався на інші докази, перелік яких наведений вище.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є буд-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтримали кожний свої доводи.

ОСОБА_1 наполягав на тому, що зіткнення транспортних засобів відбулося на його половині проїзної частини дороги, а водій ОСОБА_3, заперечуючи проти цього доводу, пояснив, що його автомобіль посунувся ліворуч внаслідок удару у ліве колесо автомобілю «Ford Mondeo», а зіткнення відбулось через те, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння і не обрав безпечний інтервал.

Матеріалами справи встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась на дорозі, яка не була обладнана дорожньою розміткою.

При цьому, ширина проїзної частини дороги у місці зіткнення транспортних засобів становить 10,30 м.

Відповідно до припису п. 1.10 Правил дорожнього руху, смуга руху - це поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

Враховуючи ширину проїзної частини дороги, приходжу до висновку, що на даній ділянці дороги в наявності по одній смузі для руху в обох напрямках, оскільки для руху двома смугами в одному напрямку не вистачає мінімальної ширини смуги (10,30 : 4 = 2, 57) за необхідних 2,75 м.

Отже, ширина смуги для руху в обох напрямках становить 5,15 м (10,30 : 2).

Зі схеми місця ДТП видно, що на ній не відображені автомобілі, які було припарковано вздовж вул. Котовського, зокрема поблизу місця зіткнення автомобілів, але водії ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_6 підтверджують наявність таких автомобілів, тому цей факт вважаю встановленим.

Згідно з приписами п. 11.1 Правил дорожнього руху, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Пунктом 11.3 Правил дорожнього руху передбачено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Отже, відповідно до встановлених обставин справи та зазначених вище приписів Правил дорожнього руху, водії ОСОБА_1 та ОСОБА_3, у даній дорожній ситуації, мали самостійно визначити для себе, чи достатньо ширини проїзної частини дороги, яка залишалась вільною між припаркованими автомобілями, для безпечного роз'їзду транспортних засобів з точки зору безпечного інтервалу між ними.

З фотознімків на а.с. 43-50 видно, що легкові автомобілі по обидві сторони дороги припарковані впритул до бордюрів, а з урахуванням їх ширини (менш ніж два метри), то вільною залишалась частина дороги завширшки більше ніж шість метрів.

Враховуючи припис п. 1.10 Правил дорожнього руху, щодо мінімальної ширини смуги руху (2,75 м), можливо дійти висновку про те, що з об'єктивної точки зору, водії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали технічну можливість для безпечного роз'їзду транспортних засобів.

Ця обставина підтверджується фотознімками, зі змістом яких погодились обидві сторони, з яких випливає, що на місці ДТП, за наявності припаркованих по обидві сторони дороги автомобілів, два автомобіля, з яких, навіть, один автобус, а інший - вантажний, мають можливість розминутись, дотримуючись безпечного інтервалу.

Окрім того, згідно з приписами п. 13.1. Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Суддею суду першої інстанції, з пояснень водія ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає, встановлено, що до зіткнення транспортних засобів, водій ОСОБА_3 прийняв заходи, передбачені п. 12.3 Правил дорожнього руху (У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.) та зупинив свій транспортний засіб.

На думку суду апеляційної інстанції, ця обставина означає, що з цього моменту, обов'язок забезпечити виконання приписів 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху лягає на водія автомобілю «Ford Mondeo» - ОСОБА_1

З урахуванням аналізу дорожньої ситуації, яка передувала та склалась на момент зіткнення транспортних засобів, суд апеляційної інстанції вважає, що однією з важливих складових дорожньо-транспортної пригоди став той факт, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння (вміст алкоголю становив 2,2 проміле), що відповідає середньому ступеню тяжкості алкогольного сп'яніння.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами представника ОСОБА_1 про те, що факт знаходження у стані алкогольного сп'яніння не перебуває у прямому причинному зв'язку з ДТП, оскільки, на думку суду, саме така стадія алкогольного сп'яніння завадила ОСОБА_1 адекватно оцінити дорожню обстановку та забезпечити безаварійний проїзд свого транспортного засобу.

Суд апеляційної інстанції вважає також безпідставним довід представника ОСОБА_1 стосовно того, що саме виїзд водія ОСОБА_3 на зустрічну смугу, став причиною зіткнення транспортних засобів.

Дійсно, остаточне розташування автомобілів на схемі показує, що вони зіткнулись в районі середини проїзної частини дороги, на умовній стороні автомобіля «Ford Mondeo», але точне місце зіткнення транспортних засобів, відповідною позначкою на схемі не відображено.

Встановленим є той факт, що в момент зіткнення автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» перебував у статичному положенні, а «Ford Mondeo» рухався, оскільки це підтверджується розсипом продуктів контактування автомобілів, які розповсюджуються від передньої частини автомобіля «Ford Mondeo» далі назад по його ходу і відсутні під автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», що вказує на поступовий рух саме автомобіля «Ford Mondeo» в момент зіткнення (висновок експерта №4223, а.с. 55)

Окрім того, відповідно до висновку експерта, після виконання водієм автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, він знаходився в аварійній ситуації і не мав технічної можливості уникнути пригоди, на відміну від водія автомобіля «Ford Mondeo», який виконанням приписів п. 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху мав технічну можливість уникнути зіткнення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок судді суду першої інстанції, що саме дії водія ОСОБА_1 знаходяться у причинному зв'язку з ДТП.

Отже, розглядаючи справу, суддя суду першої інстанції, забезпечив повноту, всебічність і об'єктивність судового розгляду, дійшов висновку, який відповідає фактичним обставинам справи та постановив обґрунтоване і законне судове рішення.

Суд апеляційної інстанції розглянув доводи клопотання ОСОБА_1 про призначення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз і відмовив у його задоволенні окремою постановою.

У відповідності до приписів ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Таким чином, апеляційним розглядом справи встановлено, що постанова судді суду першої інстанції є законною та справедливою, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Балтського районного суду Одеської області від 07.04.2016 року у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП стосовно нього, - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області

Балан В.Д.