Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/1045/16-п Суддя 1 інстанції Безлер Л.В.
Провадження № 33/778/123/16 Суддя 2 інстанції Рассуждай В.Я.
Категорія справи ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКАРЇНИ

12 травня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Запорізької області справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, офіційно не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, маючого середню технічну освіту, невійськовозобовязаного, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 25, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 79, кв. 25,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 25 березня 2016 року о 12 години 50 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Куйбишева, 110 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані наркотичного спяніння, чим порушив п.2.9. ПДР України. Огляд проводився в медичному закладі КУ «ОКНД».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову та накласти на нього стягнення, не повязане з позбавленням права керування транспортними засобами.

Вказує на те, що суд при накладенні стягнення не виконав вимоги ст. 33 КУпАП, не взяв до уваги обставини, що пом`якшують відповідальність, не врахував, що він вину визнав та розкаявся, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, від його дій не настало шкідливих наслідків, його робота повязана з використанням автомобіля, що є єдиним джерелом доходу в сім`ї.

До судового засідання ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце апеляційного розгляду, не зявився, що згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і не оскаржується самим апелянтом, його вина у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 25 березня 2016 року (а.с.1); даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2552 від 25 березня 2016 року (а.с. 2); рапортом інспектора ДПС взводу роти ДПС ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 від 25.03.2016 року (а.с. 3).

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП України є правильною.

Розгляд провадження судом першої інстанції відбувався за участі ОСОБА_1 із дотриманням вимог ст.ст. 268, 276-280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 33-35 КУпАП, розяснень п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, його наслідків, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя виконав вимоги ст.ст. 33, 245, 280 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції фактично врахував характер вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим, особу правопорушника та піддав ОСОБА_1 стягненню у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк, який не є максимальним та передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стаття 23 КУпАП передбачає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначене ОСОБА_1 стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної статтею 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення зазначеною особою нових правопорушень.

Накладене стягнення є домірним вчиненому правопорушенню, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, апеляційна скарга не містить доказів того, що ОСОБА_1 є єдиним годувальником в родині, що він є водієм ТОВ «Тотус Тревел Компані» і його робота повязана з керуванням транспортним засобом.

Призначення ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, з урахуванням відсутності відомостей про розмір доходу останнього є недоцільним.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 і дотримавшись при цьому вимог ст.ст. 33, 245, 280 КУпАП, суд першої інстанції постановив законне і обґрунтоване рішення, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду і вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з 12 травня 2016 року, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_4