Справа № 308/2016/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Вербицький В. В., за участі ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачука О. А. від 17 березня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дубно Рівненської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді керівника автозаправного комплексу ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто в дохід держави судовий збір 275 (двісті сімдесят п'ять) гривні 60 копійок,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року встановлено, що 20 лютого 2016 року близько 00 години 15 хвилин ОСОБА_1 в м. Ужгороді по вул. Минайська, 10, керував транспортним засобом «RENAULT ESPACE» номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці за допомогою технічного засобу алкотестеру «Драгер», а також у медичному закладі Закарпатському обласному наркологічному диспансері, відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови міськрайонного суду про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить постанову судді міськрайонного суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 посилаючись на неврахування судом першої інстанції викладених ним обставин, на безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та безпідставність накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, просить постанову судді міськрайонного суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В суді першої інстанції пояснив, що в стані алкогольного сп'яніння не перебував, користуватися приладом «Драгер» не хотів, оскільки цей прилад може навмисно показувати стан сп'яніння, їхати в наркодиспансер працівники поліції йому не пропонували, у зв'язку із чим самостійно звернувся в медичний заклад для перевірки на стан сп'яніння. Судом не було допитано свідків та не було надано належної оцінки доказам, які ним подавались, а саме висновку щодо результатів медичного огляду №50 від 20.02.2016 року та довідку ЗОНД №100101-14 від 15.03.2016 року щодо дослідження крові, відповідно до яких він не перебував у стані алкогольного сп'яніння. Суд першої інстанції грубо порушив вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, оскільки формально підійшов до встановлення передбачених нею обставин, обмежившись лише викладом їх змісту, не встановив дані та обставини, які в сукупності надали б суду можливість дійти висновку про особу порушника і обрання більш суворого виду стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки такі в матеріалах справи відсутні. Обставини, які б свідчили про його негативну характеристику за місцем роботи або місцем проживання відсутні, раніше до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення, чи вчинення інших правопорушень, не притягався, більше того, характеризується позитивно, зарекомендував себе як відповідальний та порядний працівник. Звертає увагу на те, що працює у ТОВ «ВОГ Рітейл» начальником АЗК, заробітна плата за роботу в якому є його основним джерелом існування і позбавлення права керування транспортними засобами потягне за собою його звільнення, не зможе допомагати пристарілим батькам, пенсіонерам, з якими проживає.

Під час апеляційного перегляду постанови судді міськрайонного суду від 17 березня 2016 року були заслухані:

- ОСОБА_1, який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги з доповненням та просив її задовольнити;

- свідок ОСОБА_2, який в своїх письмових поясненнях від 12 та 28 квітня 2016 року та під час апеляційного розгляду пояснив, що у місті Ужгороді по вул. Минайській працівники поліції запросили його бути свідком по справі ОСОБА_1, який відмовився дихати у пристрій «Драгер». Він не чув, щоб працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд у лікаря нарколога. Оглянуті ним пояснення від його імені від 20.02.2016 року підписані ним, але надруковані не з його слів, в тому числі щодо відмови ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря нарколога. В його присутності поліцейські не пропонували ОСОБА_1 бути оглянутим у лікаря нарколога. Пояснення від 20.02.2016 року не читав, працівники поліції йому їх не зачитували, сказали підписати. Був присутній ще один свідок, якого він не знає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, перевіривши справу про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Адміністративну відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, крім іншого, тягне відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Порядок такого огляду встановлено ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативно - правовими актами.

Згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналогічні положення містяться в абзаці 1 п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок), яким зокрема встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п. 7 Порядку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Такі ж вимоги встановлені в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858.

Відповідно до п. 7 цієї Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Як вбачається з постанови судді міськрайонного суду в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що в стані алкогольного сп'яніння не перебував, не хотів користуватися приладом «Драгер» для визначення стану сп'яніння, оскільки поспішав у справах, а також тому, що чув від людей, що цей прилад може навмисно показувати стан сп'яніння. Їхати в наркодиспансер для визначення стану сп'яніння працівники поліції йому не пропонували. Однак, він одразу поїхав у наркодиспансер і самостійно звернувся для перевірки його на стан сп'яніння. Про те, що він буде самостійно звертатися до ЗОНД поліцію не повідомляв.

Ці пояснення ОСОБА_1 суддею міськрайонного суду відхилені виходячи з того, що і в протоколі про адміністративне правопорушення, який підписаний правопорушником і в письмових поясненнях свідків наявних у матеріалах справи зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медзакладі.

Також в постанові судді міськрайонного суду зазначено, що 15.03.2016 року ОСОБА_1 надіслав до суду та просив долучити до матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 50 від 20.02.2016 року та довідку ЗОНД від 15.03.2016 року № 100101-14 щодо дослідження крові, відповідно до яких ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння не перебував та етилового спирту в крові останнього не виявлено.

Відхиляючі ці докази невинуватості ОСОБА_1 суддя міськрайонного суду виходив з того, що огляд в ЗОНД на стан сп'яніння проведено за самозверненням правопорушника після того, як останній в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, тобто з порушенням процедури визначеної ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. №1103, а тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд особи на стан сп'яніння вважається недійсним.

Як на доказ вини ОСОБА_1 суддя міськрайонного суду в своїй постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №457996 від 20.02.2016 року, який було складено інспектором роти №2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві рядовою поліції ОСОБА_3, із якого, як вказано в постанові, вбачається що ОСОБА_1 при встановленні в нього явних ознак алкогольного сп'яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці за допомогою технічного засобу алкотестеру «Драгер», а також у медичному закладі Закарпатському обласному наркологічному диспансері відмовився в присутності двох свідків.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «не згідний».

Приймаючи такий доказ вини суддя міськрайонного суду виходив із того, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №457996 від 20.02.2016 року складений у присутності правопорушника ОСОБА_1, а також двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці за допомогою технічного засобу алкотестеру «Драгер», а також у медичному закладі ЗОНД.

За вказаних обставин суддя міськрайонного суду дійшов до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки він ґрунтується на доказах, які оцінені з порушенням норм процесуального права, а тому не відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ці вимоги норм процесуального закону суддею міськрайонного суду не виконані в повному обсязі, що перешкодило винесенню законної, обґрунтованої і мотивованої постанови.

Як вбачається з матеріалів справи свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суддею міськрайонного суду взагалі не викликались, а тому наявні в справі письмові пояснення від їх імені суддею безпосередньо не перевірені.

За наявності заперечень ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення суддя міськрайонного суду, в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, належними доказами, а тому не дослідив всебічно, повно і об'єктивно всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, пояснення ОСОБА_1 про те, що поліцейські не пропонували йому пройти огляд у закладі охорони здоров'я підтверджуються наведеними вище поясненнями свідка ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_4 не опитаний під час апеляційного перегляду.

Рекомендовані листи, якими цей свідок викликався в апеляційний суд на 13, 28 квітня та 12 травня 2016 року повернуті поштою з поміткою про те, що адресат за зазначеною адресою відсутній.

Виходячи з вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП про те, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду та враховуючи загальні засади щодо розумного строку розгляду справи вважаю заходи, прийняті апеляційним судом до виклику свідка ОСОБА_4 достатніми, а тому можливим прийняти остаточне рішення без опитування цього свідка, давши оцінку його письмовим поясненням з точки зору їх належності та допустимості.

В матеріалах справи на аркушах 2 і 3 містяться аналогічні за текстом пояснення відповідно свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 20.02.2016 року.

Ці письмові пояснення свідків виконані у виді бланку, в який рукописно внесено відомості щодо дати, даних посадової особи поліції, свідка, особи правопорушника, часу та місця правопорушення, серії та номера приладу «Драгер».

З цих бланків пояснень вбачається, що пояснення свідків в них викладені надрукованим текстом ще до настання події правопорушення та визначено кваліфікацію за ст. 130 КУпАП, за якою складено адміністративний протокол.

Зокрема в обох поясненнях від імені вказаних свідків зазначено: «В моїй присутності вказаний водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння, що я засвідчую своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії_№_. Пояснення записано вірно та мною прочитано. Зауважень до викладеного я не маю. Пояснення відібрав.»

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що такі пояснення він не давав, надруковані вони не з його слів і, крім того, не відображають достовірно подію, оскільки він не чув щоб поліцейські направляли ОСОБА_1 на огляд в заклад охорони здоров'я і відмови ОСОБА_1 від огляду в такому порядку.

Оскільки виготовлені заздалегідь і аналогічні за текстом письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 20.02.2016 року, на які в своїй постанові послався суддя міськрайонного суду, отримані з порушенням порядку встановленого законом, вони не є належними та допустимими доказами.

Викладене приводить до висновку про те, що не можна вважати доведеними обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №457996 від 20.02.2016 року щодо відмови ОСОБА_1, який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя районного суду порушивши вимоги статей 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з'ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винний ОСОБА_1 в його вчиненні, чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які тягнуть скасування постанови судді міськрайонного суду із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 2 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачука О. А. від 17 березня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто в дохід держави судовий збір 275 (двісті сімдесят п'ять) гривні 60 копійок, скасувати.

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Вербицький В. В.