П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2016 Справа №607/4792/16-п

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, директор приватного підприємства «Тернопільська будівельна компанія», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Громадянин ОСОБА_1, будучи директором приватного підприємства «Тернопільська будівельна компанія», упродовж січня-березня 2016 року допустив порушення вимог трудового законодавства, оскільки встановлено, що працівники письмово не повідомлялися про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні до встановленого графіком терміну, чим порушено ч. 5 ст. 79 КЗпП України; виплата заробітної плати працівникам за весь час щорічної відпустки здійснювалася пізніше ніж за три дні до її початку, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 115 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про відпустки»; виплата всіх сум, що належить працівникові, у день звільнення не проводилася, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України; при звільненні 27 січня 2016 року працівника ОСОБА_2 не здійснено виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що є порушенням ч. 1 ст. 117 КЗпП України; на підприємстві не проводилася атестація робочих місць за умовами праці для встановлення права працівників на здорові й безпечні умови праці, внаслідок чого безпідставно позбавлено пільг та компенсацій за роботу в несприятливих умовах праці, чим порушено вимоги ст. 7 Закону України «Про охорону праці», ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 7 Закону України «Про відпустки» та постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

У суді ОСОБА_1, пояснивши, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся.

Крім визнання вини самим ОСОБА_1, його винуватість у вчиненому правопорушенні доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №19-01-40/077 від 28 квітня 2016 року; актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 19-01-40/088 від 28 квітня 2016 року; наказом від 31 грудня 2015 року про надання відпусток усім працівникам ПП «ТБК» з 01 січня 2016 року по 27 січня 2016 року; наказом №1- (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) від 27 січня 2016 року; розрахунком відпусток по ПП «ТБК» з січень 2016 року; відомістю про виплату грошей №3 за січень 2016 року.

Таким чином установлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю,оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, повно та всебічно досліджені під час розгляду справи. З цих підстав ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, наклавши адміністративне стягнення в межах її санкції.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 41, 280, 283, 284, 290, 294, 299, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) гривень у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Апеляційна скарга може бути подана особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя