Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/717/16-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Карікової Л.В.,

за участю секретаря Кописєвої О.Л.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши 06 травня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, працюючої генеральним директором ТОВ «Миколаївський коньячний завод», зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

- за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Перевіркою, яка проведена 10.02.2016 року територіальною державною інспекцією з питань праці у Миколаївській області встановлено, що відповідно до п. 8.20 Статуту ТОВ «Миколаївський коньячний завод», генеральний директор затверджує штатний розпис, вирішує питання прийняття звільнення працівників, укладання трудових договорів. Відповідно до п. 2.17 посадової інструкції генерального директора затвердженої генеральним директором ТОВ «Миколаївський коньячний завод» ОСОБА_1, генеральний директор здійснює заходи щодо забезпечення і збереження зайнятості працівників.

Відповідно до наказу генерального директора № 141 від 28.12.2015 року «Про зміну організаційної структури та скорочення штату працівників» у зв'язку із змінами в організаційній структурі ТОВ « Миколаївський коньячний завод» визначено скорочення з 29.02.2016 року посад в цеху розливу коньяків: оператора лінії розливу у виробництві харчової продукції - 10 одиниць. В порушення вимог ч ст. 49-2 КЗпП України оператору лінії розливу у виробництві харчової продукції ОСОБА_2 не було запропоновано іншу роботу на підприємстві.

Відповідно до наданої підприємством інформації станом на 04.01.2016 року на підприємстві існували вакансії посад: директора з виробництва, оброблювач коньячних спиртів, інспектор з кадрів, вантажник складу допоміжних матеріалів, оператор лінії у виробництві харчової продукції, оформлювач готової продукції, підсобний робітник, енергетик виробництва, електромонтер з ремонту обслуговування електроустаткування, слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування, налагоджувальник у виробництві харчової продукції, машиніст компресорних та холодильних систем, старший виконавець робіт, робітник комплексного обслуговування й ремонту будинків, менеджер із збуту, двірник.

Порушення відносно працівниці ОСОБА_2 було усунуто в ході проведення перевірки шляхом запропонування її вакантної посади оформлювача готової продукції.

Крім того, відповідно до наказу № 076 від 25.12.2015 року з посади охоронника у зв'язку із невідповідністю працівника займаній посади внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи на підставі висновку медичної комісії від 16.12.2015року, службової записки ОСОБА_3 від 17.12.2015року працівника ОСОБА_4 звільнено в порушення п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, в порушення вимог ст. ст.116,117 КЗпП України остаточний розрахунок із звільненими працівниками проводився не в день звільнення.

В ході перевірки встановлено, що дане порушення має систематичний характер.

Так, відповідно до наказу № 057 та № 058 від 06.11.2015року , ОСОБА_5 звільнено 06.11.2015 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за листопад 2015 року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 09.11.2015 року;

- відповідно до наказу № 060 від 13.11.2015року звільнено ОСОБА_6 13.11.2015 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за листопад 2015рік працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 17.11.2015р.;

- відповідно до наказу № 062 від 19.11.2015року, звільнено ОСОБА_7 19.11.2015 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за листопад 2015року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 20.11.2015року;

- відповідно до наказу № 066 від 07.12.2015 року звільнено ОСОБА_8 07.12.2015 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за грудень 2015року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 08.12.2015року;

- відповідно до наказу № 069 від 10.12.2015року. звільнено ОСОБА_9 10.12.2015 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за грудень 2015року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 11.12.2015року;

- відповідно до наказу № 068 від 10.12.2015року. звільнено ОСОБА_10 , 10.12.2015року (відповідно до табеля обліку робочого часу за грудень 2015року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 11.12.2015 року;

- відповідно до наказу № 067 від 10.12.2015 року звільнено ОСОБА_11 10.12.2015року (відповідно до табеля обліку робочого часу за грудень 2015року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 11.12.2015року;

- відповідно до наказу № 070 від 10.12.2015року. звільнено ОСОБА_12 10.12.2015року (відповідно до табеля обліку робочого часу за грудень 2015року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 11.12.2015року;

- відповідно до наказу № 071 від 15.12.2015 року, звільнено ОСОБА_13 15.12.2015 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за грудень 2015 року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 16.12.2015 року;

- відповідно до наказу № 073 від 21.12.2015року звільнено ОСОБА_14 21.12.2015року (відповідно до табеля обліку робочого часу за грудень 2015року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 23.12.2015року;

- відповідно до наказу № 074 від 22.12.2015 року звільнено ОСОБА_15 22.12.2015 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за грудень 2015року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 25.12.2015року;

- відповідно до наказу № 075 від 24.12.2015року звільнено ОСОБА_16 24.12.2015 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за грудень 2015року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 25.12.2015 року;

- відповідно до наказу № 078 від 30.12.2015 року звільнено ОСОБА_17 30.12.2015року (відповідно до табеля обліку робочого часу за грудень 2015 року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 11.01.2016 року;

- відповідно до наказу № 016 від 14.01.2016 року звільнено ОСОБА_18 14.01.2016 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за січень 2016 року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 16.01.2016 року;

- відповідно до наказу № 018 від 20.01.2016 року звільнено ОСОБА_19 20.01.2016року (відповідно до табеля обліку робочого часу за січень 2016 року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 21.01.2016 року;

- відповідно до наказу № 020 від 20.01.2016 року звільнено ОСОБА_20 20.01.2016року (відповідно до табеля обліку робочого часу за січень 2016р. працівник в де звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 21.01.2016року;

- відповідно до наказу № 022 від 20.01.2016року звільнено ОСОБА_21 20.01.2016 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за січень 2016року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 22.01.2016 року;

- відповідно до наказу № 023 від 20.01.2016року звільнено ОСОБА_22 20.01.2016 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за січень 2016 року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 22.01.2016 року; - відповідно до наказу № 024 від 20.01.2016 року звільнено ОСОБА_23 20.01.2016 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за січень 2016року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 22.01.2016 року; - відповідно до наказу № 028 від 20.01.2016 року звільнено ОСОБА_24 20.01.2016 року (відповідно до табеля обліку робочого часу за січень 2016року працівник в день звільнення працював), остаточний розрахунок проведено лише 22.01.2016 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала частково, подала до суду письмові заперечення та пояснила суду, що вищезазначений протокол в порушення вимог 1 ст. 255 КУпАП складно особою, яка не мала повноважень на його складання, оскільки не є уповноваженою особою центрального органу виконавчої влади, що регулює державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Крім того, ОСОБА_1 пояснила суду, що виявлені порушення щодо ОСОБА_2 усунено в процесі проведення перевірки.

Щодо ОСОБА_25, яка була попереджена про звільнення з підприємства, їй не було запропоновано іншу роботу, оскільки вона була звільнена з підприємства за згодою сторін 09.03.2016 року.

Щодо остаточного розрахунку із звільненими працівниками в день звільнення, то цим працівникам виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Що стосується звільнення ОСОБА_4, то він був звільнений на підставі ч. 2 ст. 40 КЗпП України, оскільки за висновком медичної комісії, який був наданий у відділ кадрів 16.12.2015 року його визнано придатним до роботи охоронника без роботи з парами етилового спирту. Враховуючи посадові обов`язки охоронників та їх ротацію на постах, запропонувати ОСОБА_4 будь яку іншу роботу за його спеціальністю яка б не була пов`язана з контактуванням з парами етилового спирту на підприємстві не представилася можливою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_26, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_26 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

А саме, вина ОСОБА_26 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення та актом перевірки від 10.02.2016 року, складеним заступником начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, занятість та інших нормативно- правових актів територіальної державної інспекції праці у Миколаївській області, згідно яким при проведенні перевірки додержання законодавства про працю виявлено порушення ст. 49-2 КЗпП України, оскільки не запропоновано ОСОБА_2, яка була попереджена про скорочення штату працівників іншу роботу. Порушення відносно ОСОБА_2 було усунуто в ході проведення перевірки шляхом запропонування її вакантної посади оформлювача готової продукції.

Також виявлено порушення ст.ст. 116, 117 КЗпП України щодо несвоєчасного розрахунку із звільненими працівниками.

На час розгляду справи судом, вказані порушення трудового законодавства ОСОБА_26 було усунуто та звільненим працівникам виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, про що свідчать відповідні докази надані ОСОБА_26

Крім того, під час перевірки виявлено порушення вимог п. 2 ст. 40 КЗпП України при звільненні ОСОБА_4

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи.

За висновком медичної комісії, який працівник надав до підприємства 16.12.2015року, ОСОБА_4 був визнаний придатним до роботи охоронником без роботи з парами етилового спирту.

Згідно повідомлення від 25.12.2015 року ОСОБА_4 повідомлено, про те, що станом на 25.12.2015 року вільні посади згідно висновку медичної комісії, а також за його професією та спеціальності на підприємстві відсутні.

Наказом №076 від 25.12.2015 року ОСОБА_4 звільнено з посади охоронника у зв'язку із невідповідністю працівника займаній посади внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи на підставі висновку медичної комісії від 16.12.2015року

Згідно ч.1 п.2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ст.172 КЗпП України у випадках, передбачених законодавством, на власника або уповноважений ним орган покладається обов'язок організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування інвалідів відповідно до медичних рекомендацій, встановити на їх прохання неповний робочий день або неповний робочий тиждень та створити пільгові умови праці.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 в порушення вищезазначених вимог закону не було запропоновано іншу роботу, відповідно до медичних рекомендацій, не пов`язану з роботою з парами етилового спирту, в тому числі роботу охоронника, без здійснення ротації, тобто переміщення на інші обєкти, яку підприємство могло запропонувати на час звільнення останнього.

Посилання ОСОБА_26 на неправомірність складання протоколу відносно неї є безпідставними, оскільки відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України №96 від 11 лютого 2015 року Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці (далі Держпраці), Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_26 - генеральний директор ТОВ «Миколаївський коньячний завод» вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КЗпП України порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці, а саме - порушення встановлених термінів виплати заробітної плати та інші порушення вимог законодавства про працю.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що відповідно до наказу генерального директора № 141 від 28.12.2015року «Про зміну організаційної структури та скорочення штату працівників» у зв'язку із змінами в організаційній структурі ТОВ « Миколаївський коньячний завод» визначено скорочення з 09.03.2016 року посади в відділі забезпечення безпеки виробничої діяльності: контролера на контрольно - пропускному пункті - 1 одиницю, яку займала ОСОБА_25, якої не запропоновано іншу роботу на підприємстві.

Судом встановлено, що на виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України ОСОБА_25 04.01.2016 року була попереджена про наступне звільнення, однак їй не запропоновано іншу роботу, у зв`язку з відсутністю такої роботи, яка б відповідала її освіті, кваліфікації та спеціальності. Крім того, судом також встановлено, що 09.03.2016 року ОСОБА_25 була звільнена з підприємства на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі її заяви за згодою сторін.

Отже, по даному факту, щодо ОСОБА_25 в діях ОСОБА_26 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 41 КЗпП України.

При призначенні виду і міри покарання суд враховує дані про особу ОСОБА_26, те, що вона до адміністративної відповідальності притягається вперше, більшість порушень трудового законодавства усунуто до розгляду справи судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 221, 283, 284 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 510 грн. на користь держави ( одержувач держбюджет Миколаївського району, банк ГУДК в Миколаївській області МФО- 826013, ОКПО- 37992266, код платежу 21081100, р/ рахунок 0230).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 275 грн. 60 коп. (код за , МФО 826013, рахунок отримувача 0230, код класифікації доходів бюджету 2203001)

Строк предявлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя ОСОБА_27

06.05.2016