Справа № 635/4127/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2016 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Панас Н.Л., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління Державної фіскальної служби України в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м.Харкові, громадянина України, працює директором ПП «Ліга А», мешкає за адресою: м.Харків вул ТріклераАДРЕСА_1,

за ст.163-1 ч.1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

При проведенні працівниками ГУ ДФС України в Харківській області 15 квітня 2016 року перевірки дотримання вимог податкового законодавства України на ПП «Ліга А», було встановлено порушення з боку ОСОБА_1 вимог п.п.134.1, 134.1, ст.134 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми відємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, з податку на додану вартість за травень 2015 року на суму 1609870 грн. та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за період - грудень 2015 року, з податку на додану вартість в загальній сумі 826083 грн.

До суду ОСОБА_1 не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. А тому, у відповідності зі ст.268 КпАП України, вважаю за можливе провести розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

27 травня 2016 року через канцелярію суду Харкіського районного суду Харківської області надійшло заперечення від правопорушника, де він вказує, що він являється директором Приватного підприємства "Ліга А". 15.04.2016 у відношенні до нього був складений адміністративний протокол №38 серії АА №511967 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-1 КпАП України, а саме: порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Не згодний із викладеним в протоколі, оскільки висновки про порушення вставноленого законом порядку ведення ним податкового обліку є необгрунтованими та надуманими, оскільки зроблені під час перевірки висновки протиречать вимогам діючого податкового законодавства. Крім того, дії фіскальної служби були ним оскаржені до Харківського окружного адміністративного суду.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КпАП України, а тому даний адміністративний матеріал підлягає закриттю. До такого висновку прихожу виходячи з наступного.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ст.163-1 ч.1 КпАП України є суспільні відносини в сфері оподаткування. Зазначені відносини регулюються законами України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 р. № 1251-ХН, «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 Р- № 334/94-ВР, «Про податок на додану вартість» квітня 1997 р. № 168/97-ВР, «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними Цільовими фондами» від 21.12.2000 р. № 2181 - III, «Про аудиторську діяльність» від 22.04.1993 р. № 3125-ХІІ та низкою інших нормативно-правових актів.

Платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі). Об'єктами оподаткування є доходи (прибуток), додана вартість продукції (робіт, послуг), вартість продукції (робіт, послуг), зокрема, митна, або її натуральні показники, спеціальне використання природних ресурсів, майно юридичних і фізичних осіб та інші об'єкти, визначені законами України про оподаткування.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини в сфері оподаткування. Зазначені відносини регулюються законами України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 р. № 1251-ХН, «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 Р- № 334/94-ВР, «Про податок на додану вартість» квітня 1997 р. № 168/97-ВР, «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними Цільовими фондами» від 21.12.2000 р. № 2181 - III, «Про аудиторську діяльність» від 22.04.1993 р. № 3125-ХІІ та низкою інших нормативно-правових актів.

Платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі). Об'єктами оподаткування є доходи (прибуток), додана вартість продукції (робіт, послуг), вартість продукції (робіт, послуг), зокрема, митна, або її натуральні показники, спеціальне використання природних ресурсів, майно юридичних і фізичних осіб та інші об'єкти, визначені законами України про оподаткування.

Об'єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, є а) відсутність податкового обліку; б) порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, зокрема, неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України. Перше правопорушення вчинюється у формі бездіяльності і полягає у нездійсненні передбачених законодавством України заходів щодо ведення податкового обліку. Друге правопорушення вчинюється у формі активних дій, які порушують встановлений законом порядок ведення податкового обліку або у формі бездіяльності шляхом неподання аудиторських висновків. Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування», платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: 1) вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; 2) подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); 3) сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни; 4) допускати посадових осіб державних податкових органів до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для перевірок з питань обчислення і сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Правила ведення податкового обліку визначені у ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а також регламентуються наказами та інструкціями Державної податкової адміністрації України.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб'єктами правопорушення можуть бути порушення керівники та інші посадови особи підприємств, установ, організацій.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПКУ об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III ПКУ.

Таким чином, оподатковуваний прибуток розраховуються за даними бухгалтерського обліку.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996-ХІV визначено принципи, на яких ґрунтуються бухгалтерський облік та фінансова звітність. Згідно з принципом нарахування та відповідності доходів і витрат для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 N 318 (далі по тексту - П(С)БО 16).

Витратами звітного періоду визнають або зменшення активів, або збільшення зобовязань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу в результаті його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (п. 6 П(С)БО 16).

Відповідно до п. 7 П(С)БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Отже, витрати визнаються в бухгалтерському обліку та відображаються у фінансовій звітності за таких умов:

-під час зменшення активів, або збільшення зобовязань, що призводить до зменшення власного капіталу;

-їх оцінка може бути достовірно визначена;

-одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені, або у звітному періоді в якому вони були здійснені, у разі якщо витрати неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду.

Під достовірною оцінкою суми витрат розуміється максимально точна, неупереджено розрахункова сума витрат. Розрахункова сума витрат має ґрунтуватися на актуальній, доступній та надійній інформації. До джерел такої інформації відносяться, зокрема, умови договорів, первинні документи та інші джерела, визначені підприємством.

Крім того, відповідно до п.198.3 ст.198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилом п. «а» п.198.1 ст.198 ПКУ право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

У силу встановленого приписами п.198.6 ст.198 ПКУ застереження не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

Водночас, п.152 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ, встановлено, що операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 00 згідно з УКТ ЗЕД, тимчасово до 31 грудня 2017 року включно звільняються від оподаткування податком на додану вартість. При цьому такий пільговий режим оподаткування не поширюється на перше постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників.

Таким чином, операції з постачання зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками або підприємствами, які безпосередньо придбали зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників, оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20 відсотків.

Аналізуючи наведені вище норми закону, а також додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КпАП України, а тому даний матеріал підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.247 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КпАП України провадженням закрити, у зв"язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.163-1 ч.1 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів зі дня її винесення.

Суддя Н.Л.Панас