ун. № 759/4182/16-п
пр. № 3/759/2042/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П., за участю захисника ОСОБА_1 розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, який має вищу освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

04.03.2016 о 20 годині 10 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 на просп. Л.Курбаса в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Хонда» державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Крім цього, ОСОБА_2 04.03.2016 о 20 годині 10 хвилин на просп. Л.Курбаса в м. Києві, керуючи автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 та будучи причетним до ДТП з автомобілем «Хонда» державний номерний знак НОМЕР_3, самовільно залишив місце пригоди та був зупинений на бул. Кольцова, 1 в м. Києві.

Крім цього, ОСОБА_2 04.03.2016 о 20 годині 10 хвилин керував автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 на просп. Л.Курбаса аж до його зупинки на бул. Кольцова, 1 в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_2 перебував у стані сп'яніння згідно із ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Однак ОСОБА_2 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків.

ОСОБА_2 для розгляду справи стосовно нього з'явився, свою вину в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав. Крім того, незважаючи на неодноразові роз'яснення судді щодо необхідності залучення в якості захисника - адвоката чи іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги ОСОБА_2, наполягав на залучені саме ОСОБА_1, як його захисника Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не послався на норму закону, що дозволяє йому бути захисником при розгляді справи про адміністративне правопорушення та надав судді лише довіреність і виписку із послужного списку, суддею допущеного його до розгляду справи в якості захисника ОСОБА_2 з метою запобігання порушення права останнього на захист та права на вільний вибір захисника гарантованих Конституцією України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 04.03.2016 приблизно о 20 год. керував автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 по Кільцевій дорозі в м. Києві зі сторони Академмістечка в напрямку Південної Борщагівки. З ним в автомобілі їхав пасажир ОСОБА_5 В районі кінцевої зупинки третього трамваю повернув на просп. Л.Курбаса під шляхопроводом. Під'їжджаючи до світлофора його підрізав та випередив автомобіль «Хонда» державний номерний знак НОМЕР_3 , після чого він зупинився, включив аварійні вогні та почав подавати звуковий сигнал, щоб автомобіль «Хонда» відреагував на нього. Автомобіль «Хонда» зупинився та його водій визнав себе винним у вчинені ДТП, при цьому запропонував відшкодувати заподіяну шкоду, проїхавши для цього до банкомату, що по бул. Кольцова, 1. Прийшовши від відділення банкомату до свого автомобіля, побачив біля нього працівників патрульної поліції, які почали на нього складати протоколи та не реагували на його аргументи. При цьому, ОСОБА_2 уточнив, що перебував за кермом у тверезому стані та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, що узгоджуються між собою.

Так, згідно пояснень при розгляді справи ОСОБА_6, аналогічними із наданими при складанні протоколу, 04.03.2016 приблизно о 20 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Хонда» стояв на світлофорі по просп. Л.Курбаса біля кінцевої зупинки 3 трамваю в лівому ряду. На даній ділянці дороги односторонній рух. Раптово, мабуть із смуги з якої заборонено повертати в його напрямку, проїхав не зупиняючись автомобіль «Тойота», при цьому зачепивши його автомобіль. Оскільки він не побачив одразу номерні знаки цього автомобіля, то поїхав за ним, а його пасажир ОСОБА_7 викликала при цьому поліцію. Коли їхні автомобілі зупинилися на світлофорі на бул. Кольцова та зрозумівши, що автомобіль «Тойота» може поїхати далі, ОСОБА_7 вийшла із автомобіля та стала поперед нього. Через деякий час приїхали працівники патрульної поліції та склали протоколи про адміністративні правопорушення. При цьому він був свідком відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння. З місця ДТП він з'їхав, оскільки змушений був доганяти автомобіль «Тойота». Свідка ОСОБА_5 на місці вчинення ДТП та в салоні автомобіля «Тойота» він не бачив.

Поясненнями свідка ОСОБА_7, надані нею при розгляді справи, згідно із якими, 04.03.2016 приблизно о 20 год. вона їхала на пасажирському сидінні автомобіля «Хонда». Коли їх автомобіль стояв на світлофорі по просп. Л.Курбаса, в м. Києві, вона раптово відчула удар. Автомобіль «Тойота», вдаривши їх, не зупинився, а поїхав далі, саме тому вони почали наздоганяти його, а вона викликала працівників поліції. Наздогнавши автомобіль «Тойота» на світлофорі, що по бул. Кольцова, та зрозумівши, що він не має наміру зупинятися, вони вибігла із автомобіля «Хонда» та перекрила дорогу автомобілю «Тойота». На її думку, водій автомобіля «Тойота» був у стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_2 був сам, пасажирів у салоні автомобіля не було. При проходженні тесту на виявлення алкогольного сп'яніння, незважаючи на детальне роз'яснення його проходження працівниками поліції, ОСОБА_2 його не проходив, а лише імітував.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та 122-4 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 № 357158 від 04.03.2016, серія АП2 № 339237 від 04.03.2016, в яких детально викладено суть порушень, вчинених ОСОБА_2

Схемою місця ДТП, на якій зазначено місце вчинення ДТП, дорожні знаки, пошкодження автомобілів, а також надані ОСОБА_2 фотоматеріали, на яких зображені автомобілі із пошкодженнями, які свідчать про те, що автомобіль «Хонда» стояв, а автомобіль «Тойота» в'їхав правим переднім бампером в його ліву частину автомобіля.

Суддя відхиляє письмові пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 про те, що автомобіль «Хонда» 04.03.2016 приблизно о 20 год. в районі зупинки 3 трамваю по просп.. Л.Курбаса в м. Києві підрізав автомобіль «Тойота» справа та зник із місця ДТП, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, що узгоджуються між собою. В матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження того, що вони дійсно були очевидцями ДТП.

Крім того, суддя відхиляє доводи ОСОБА_2 щодо того, що автомобіль «Тойота», порушивши ПДРУ підрізав його з правої сторони та поїхав далі, намагаючись зникнути з місця ДТП, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами. Дані доводи також не узгоджуються із першочерговими письмовими поясненнями ОСОБА_2 в протоколі, які він зафіксував в присутності захисника, про виїзд автомобіля «Хонда» йому на зустріч, підрізання ним його автомобіля та залишення місця ДТП в зворотньому напрямку.

Згідно положення пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи від проходження огляду на стан сп'яніння.

Так, факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 підтверджують в своїх поясненнях ОСОБА_6, ОСОБА_7 та не спростовує і сам ОСОБА_10

Крім того, згідно положення пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному в присутності двох свідків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 339236 від 04.03.2016 у ОСОБА_2, після його зупинки, були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, незрозуміла мова, почервоніння обличчя та тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовився, саме тому на нього був складений даний протокол про адміністративне правопорушення в присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12

При розгляді справи інспектор патрульної поліції ОСОБА_13, пояснив, що 04.03.2016 він отримав виклик від чергового про зникнення автомобіля «Тойота» із місця ДТП. Приїхавши, побачив автомобілі припарковані на бул. Кольцова. Побачивши у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп'яніння попросив його пройти тест на спеціальному технічному пристрої «Драгер», на що ОСОБА_2 погодився. Перед проходженням ОСОБА_2 тесту на стан сп'яніння він знайшов двох свідків, в присутності яких останньому було детально роз'яснено процедуру проходження даного тесту. Однак, незважаючи на велику кількість спроб пройти тест, та щоразу повторне роз'яснення самої процедури його проходження, ОСОБА_2 тільки імітував, що проходить тест. Доказом того, що ОСОБА_2, хоч і формально погодився на проходження тесту, однак фактично його не проходив є те, що прилад жодного разу не видав чеку із результатами проходження тесту. Після невдалих спроб проходження тесту на приладі «Драгер», ОСОБА_2 було запропоновано проведення огляду в найближчому закладі охорони здоров'я, на що останній погодився. Однак після приїзду захисника ОСОБА_1, ОСОБА_14 відмовився проходити огляд в закладі охорони здоров'я.

Свідок ОСОБА_15 в суді в присутності захисника ОСОБА_1 пояснив, що 04.03.2016 гуляв по бул. Кольцова в м. Києві із своєю дівчиною, це було у вечірній час. Працівники поліції запросили їх бути свідками проходження особи тесту на стан сп'яніння, на що вони погодились. Перед проходженням тесту працівники поліції детально роз'яснили особі процедуру проходження тесту, а саме: потрібно було набрати «повні легені» повітря та видихнути його в трубку приладу до звукового сигналу. Однак при проходженні тесту ОСОБА_2 повітря вдихнув, а видихав його не в трубку, а поза нею. Таких спроб пройти тест було багато, однак прилад показував, що для того, щоб були хоч якісь результати тестів необхідно видихнути більше повітря. Жодного чеку із приладу не виходило. Також ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі. на що він погодився. Поліцейські викликали інший екіпаж, щоб відвести його, але в цей час приїхав захисник ОСОБА_2 і після наради з ним ОСОБА_2 відмовився від огляду в медичному закладі. З ОСОБА_2 в автомобілі нікого не було, пізніше приїхав захисник. Тиску на нього не було. В дружніх стосунках із поліцейськими та ОСОБА_6 не перебуває. Протокол підписував.

Аналогічними за змістом пояснення, наданими в суді в присутності захисника ОСОБА_1 свідком ОСОБА_12, яка крім того додала, що на вулиці було дуже холодно, тому після того як приїхав захисник, десь через хвилин 30-40 вона сіла в автомобіль погрітися, а її хлопець ОСОБА_15 залишився спостерігати до кінця.

Крім того, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 339236 від 04.03.2016, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_2; даними відеозапису нагрудної камери працівників поліції, згідно якого ОСОБА_2 працівники поліції пропонували пройти огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», при цьому детально проінструктували його про саму процедуру тестування. Однак, останній не відмовляючись від проходження тесту, проходив його не за інструкцією.

На виконання положення пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників суддею, за клопотанням у судовому засіданні допитано потерпілого, свідків, досліджено всі надані докази.

Водночас, суддя відхиляє доводи ОСОБА_2 щодо його згоди та проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, а сам огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, ОСОБА_2 ж проходив огляд ігноруючи інструкції, що роз'яснювались поліцейськими, що підтверджується зібраними по справі доказами.

Крім того, суддя вважає, що заявлені 13.04.2016 та 30.05.2016 ОСОБА_2 та підтримані його захисником клопотання про проведення транспортно-трасологічної експертизи є лише спробою затягнути розгляд справи та уникнути накладення адміністративного стягнення, крім того механізм утворення пошкоджень на автомобілях встановлено без призначення експертизи, а тому в задоволені таких клопотань відмовлено.

Надані через канцелярію суду ОСОБА_2 інші документи, зокрема копії заяв та довідок, характеристики, як не підтверджують, так і не спростовують вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП.

Суддя відхиляє доводи ОСОБА_2 про недоведеність того, що ДТП сталося внаслідок порушення ним ПДРУ, залишення ним місця ДТП та того, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, а вся справа сфабрикована працівниками поліції, які товаришують із свідками та потерпілими, оскільки останні спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та вважає їх лише способом захисту і спробою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми, та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 порушив: п. 2.3 «б», 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху та його дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані, вірно; п. 2.10 «в» Правил дорожнього руху та його дії за ст. 122-4 КУпАП кваліфіковані вірно; п. 2.5 Правил дорожнього руху та його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Обставин, що пом'якшують чи обтяжуючих відповідальність ОСОБА_2 за вчинення адміністративнихо правопорушень, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Згідно ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає більш суворе стягнення, тому суддя вважає за можливе призначити стягнення, застосувавши санкцію даної статті.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124, ст. 122-4 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, одне з яких яке є умисним, грубим і суспільно небезпечним, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність пом'якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення, з урахуванням ст. 36 КУпАП в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення іншого більш м'якого адміністративного стягнення такого як штраф, а також більш суворого виду стягнення такого як адміністративний арешт.

На підставі викладеного й ч. 1 ст. 130, 124, ст. 122-4 КУпАП, керуючись ст. ст. 30, 33, 36, 40-1, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124, ст. 122-4 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення з урахуванням ст. 36 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 від мінімальної заробітної плати, який становить 275 гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: В.П. Новик