Справа № 308/2404/216-к
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2016 м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Феєр І.С., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Качайла А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Качайла А.І. в інтересах ОСОБА_1, на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2016 року.

Даною постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягненню у виді штрафу в розмірі 3400 ( три тисячі чотириста) грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України 275,60 грн. судового збору.

З постанови судді та протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №458943 від 13.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_1, 13.02.2016 року, о 19 год. 30 хв. на 78 км - 900 м а/д Мукачево - Рогатин - Львів, керував автомобілем марки «Шкода Суперб», н/з НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (тремтіння рук, запах алкоголю з ротової порожнини), і відмовився від проходження в установленому законом порядку освідчення на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Качайло А.І. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду від 11.05.2016 року скасувати, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Указує, що водій, ОСОБА_1, 13.02.2016 року на автомашині «Шкода Суперб», д/н НОМЕР_1, рухався по автодорозі Мукачево - Рогатин - Львів, з м. Хуста, у напрямку м. Тячів. При проїзді відрізку даної автодороги, поблизу с. Сокирниця Хустського району, о 19 год. 30 хв. при зустрічному роз'їзді із транспортними засобом «Ауді», д/н НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, між автомобілями відбулося зіткнення. У наслідок ДТП були механічно пошкоджені обидва транспортні засоби, через що, водій ОСОБА_1 отримав травмування лівої ноги у вигляді ускладненого перелому зі зміщенням. Одразу, в 19 год. 30 хв. на місце ДТП прибули працівники

-2-

роти дорожньої - патрульної служби. Указані сержанти поліції, перевіривши реєстраційні документи, встановивши осіб учасників автопригоди та їх стан, приступили до самостійного оформлення ДТП, а саме здійснення замірів та складання схеми автопригоди, ігноруючи повідомленнями ОСОБА_1 про те, що в нього травмована нога, і він потребує лікарської допомоги. Зазначає, що 15.02.2016 року, коли ОСОБА_1 перебував на лікуванні, йому зателефонував сержант поліції ОСОБА_4, який повідомив, що в нього по причині недооформлення матеріалів по факту ДТП на службі виникли неприємності, у зв'язку із чим попросив зустрічі з ОСОБА_1, на що останній погодився. Під час зустрічі ОСОБА_4 більш детально повідомив, що він зі своїм напарником ОСОБА_5, діючи виключно з колегіальних міркувань в інтересах ОСОБА_1, у день ДТП, на місце її настання, слідчо - оперативну групу не викликали, і ніяких процесуальних документів крім схеми автопригоди не складали, однак на теперішній час, у зв'язку з наявністю фіксації в медичному закладі травми ОСОБА_1, вони вимушені дооформити всі матеріали по ДТП за ст.124 КУпАП щоб уникнути дисциплінарної відповідальності на роботі. У подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що вказаний працівник поліції, додатково, уже потім, самостійно доповнив фабулу даного протоколу, зазначивши в її змісті, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП і що потерпілих немає. Також, ОСОБА_1 стало відомо, що сержантом поліції ОСОБА_5 було складено ще один протокол за ч.1 ст.130 КУпАП відносно останнього, з посиланням на те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, і від проходження медичного огляду останній відмовився. Зазначена подія не відповідає дійсності, заперечується правопорушником ОСОБА_1, а також спростовується безпосередньо й іншим учасником автопригоди, водієм ОСОБА_3, який у своєму поясненні вказав, що після ДТП евакуював ОСОБА_1 з автомашини, знаходився поряд із ним, і не спостерігав у нього ніяких ознак сп'яніння, а також не підтвердив те , що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти медичне освідчення на стан сп'яніння, від якого той ніби - то відмовився.

Про відсутність після настання ДТП у ОСОБА_1 ознак сп'яніння, у своєму поясненні вказує й водій ОСОБА_6, який доставляв указаного потерпілого в Тячівську районну лікарню. Одночасно із цим, поліцією Хустської ВП ГУНП порушено кримінальне провадження, за ознаками ч.1 ст.286 КК України. Уважає, що за таких обставин, дії сержантів поліції щодо оформлення матеріалів за нормами адміністративного законодавства були незаконними, оскільки в разі наявності потерпілих на місці ДТП, останні зобов'язані були викликати оперативно-слідчу групу. У порушення Порядку визначеного Інструкцією, що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» працівники поліції не провили освідчення ОСОБА_1 на стан сп'яніння, а тому протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є незаконним. Поліція діяла з порушеннями вищевказаних законодавчих норм та підзаконних нормативних актів, із привласненням повноважень слідчого.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Качайла А.І. на підтримання апеляційної скарги, допитавши свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які показали, що були присутні на місці ДТП за участю ОСОБА_1, де працівники поліції не виконали свої обов'язки щодо освідчення правопорушника на стан алкогольного сп'яніння, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, уважаю, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню з таких підстав.

-3-

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення , чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, тягне відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Порядок такого огляду встановлено ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативно - правовими актами.

Згідно із ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналогічні положення містяться в абзаці 1 п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок) яким, зокрема, встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п. 7 Порядку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Такі ж вимоги встановлені в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858.

Відповідно до п.7 цієї Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

-4-

Як убачається зі змісту фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 458943 від 13.02.2016 року адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП поліцейським виявлено в 19 год. 30 хв., а у першому реквізиті протоколу зафіксовано, що всі процесуальні дії поліцейським виконувалися у 22 год. 10 хв., тобто по спливу більше ніж 2 -х год., як це передбачено Інструкцією. Крім того, фіксація вказаного правопорушення в 22 год. 10 хв. не відповідає дійсності, позаяк у цей час ОСОБА_1 вже знаходився в Тячівській районній лікарні, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1, ОСОБА_9 та довідкою Тячівської районної лікарні №68 від 29.02.2016 року.

Апеляційний суд уважає, що ці дані судом першої інстанції не досліджувалися, не перевірялися та безпідставно відхилені.

Як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суддя першої інстанції в своїй постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №458943 від 13.02.2016 року, який було складено поліцейським роти ДПС з обслуговування ДДЗ сержантом поліції ОСОБА_5, із якого, як вказано в постанові, вбачається що ОСОБА_1 при встановленні у нього явних ознак алкогольного сп'яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук від проходження в установленому порядку освідчення на стан алкогольного сп'яніння на місці відмовився в присутності двох свідків.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «від підпису та пояснення відмовляється», хоча з пояснень наданих апеляційному суду ОСОБА_1 протоколу взагалі не бачив, записів у ньому не проводив.

Приймаючи такий доказ вини суддя першої інстанції виходив із того, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 458943 від 13.02.2016 року, складений у присутності правопорушника ОСОБА_1, а також двох свідків - ОСОБА_10, ОСОБА_11, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці.

За вказаних обставин суддя першої інстанції дійшов до переконання про наявність у діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки він ґрунтується на доказах, які оцінені з порушенням норм процесуального права, а тому не відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Закріплюючи те, що зазначені особи оцінюють докази за своїм внутрішнім переконанням, ця норма водночас указує, що це переконання має ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Ці вимоги норм процесуального закону судом першої інстанції не виконані в повному обсязі, що перешкодило винесенню законної, обґрунтованої й мотивованої постанови.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, протокол відносно ОСОБА_1 був складений 13.02.2016 року о 22 год.10 хв. у той час коли вже ОСОБА_1 перебував у Тячівській районній лікарні, куди був доставлений водієм ОСОБА_9, тобто протокол на місці вчинення ДТП не складався.

-5-

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які були очевидцями відмови ОСОБА_1 від проходження будь-якого освідчення, судом першої інстанції не допитувались, а тому наявні в справі письмові пояснення від їх імені судом безпосередньо не перевірені.

Суд не дав належну оцінку цим даним, не допитав зазначених осіб, які були свідками вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, і їх прізвища зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

За наявності заперечень ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення суд першої інстанції, у порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, належними доказами, а тому не дослідив всебічно, повно й об'єктивно всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що останній після ДТП, яке сталося евакуював ОСОБА_1 з його автомобіля, і знаходився поряд із ним, та не спостерігав у останнього ніяких ознак алкогольного сп'яніння та запаху з ротової порожнини, а також не підтвердив висновки працівників поліції щодо відмови проходження освідчення на стан сп'яніння за пропозицією поліцейського.

Проте суд першої інстанції не дав оцінки цим даним у співставленні з поясненнями ОСОБА_3, не допитав осіб, які зазначені свідками в протоколі про адміністративне правопорушення та осіб які були присутні на місці події, що в сукупності з недоліками протоколу про адміністративне правопорушення та допущеною неповнотою при дослідженні обставин події ставить під сумнів наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Викладене приводить до висновку про те, що не можна вважати доведеними обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №458943 від 13.02.2016 року щодо відмови ОСОБА_1, який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, порушивши вимоги ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з'ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення та, чи винний ОСОБА_1 у його вчиненні, чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які тягнуть скасування постанови судді із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 2 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника - адвоката Качайло А.І. в інтересах ОСОБА_1- задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 11.05.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення й накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 ( три тисячі чотириста) гривень - скасувати.

-6-

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: