АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/226/16 Головуючий у першій інстанції: Пономаренко І.П.
Категорія:ч.2 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3,його апеляційну скаргу на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки шість місяців без оплатного вилучення транспортного засобу, -

ВСТАНОВИЛА: :

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки шість місяців без оплатного вилучення транспортного засобу.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3, 27 січня 2016 року о 13 годині 45 хвилин по вул. І.Петрова в м. Тернівка Дніпропетровської області, керував автомобілем «ЗАЗ-110307» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (звужені зіниці очей, сповільнена реакція, сповільненість мови), та на вимогу працівників поліції, в присутності двох свідків, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку для встановлення стану наркотичного сп'яніння, повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує, що він не згодний з постановою суду першої інстанції в зв'язку з тим, що будучи не обізнаним він власноручно, під диктовку працівника поліції в протоколі написав, що він керував автомобілем та до нарколога відмовляється їхати. В дійсності ж він цього не робив.

При цьому апелянт вважає, що судом першої інстанції було безпідставно відхилено його доводи та було взято до уваги доводи працівника поліції.

Крім того апелянт вважає, що його було безпідставно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки доказів його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не має, а саме не долучено копію постанови, яка набрала законної сили. Апелянт вважає, що суд першої інстанції у відповідності до ст. 278 КУпАП повинен був направити матеріали на доопрацювання, але цього зроблено не було.

Апелянт вказує, що у разі відмови проходити на місці зупинки медичний огляд, працівники поліції пропонують пройти медичний огляд в найближчому закладі охорони здоров'я, однак працівники поліції запропонували йому пройти огляд в м. Павлограді, що на його думку не є найближчим закладом охорони здоров'я.

Апелянт вказує, що нічим іншим крім показаннями поліцейського взводу ДПС Ведмідь В.О. не підтверджується, що він перебував з явними ознаками наркотичного сп'яніння.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив її задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним.

Так як вбачається із матеріалів адміністративної справи в судовому засіданні в суді першої інстанції були допитані правопорушник ОСОБА_3, було вислухано думку представника-адвоката Тарковську Т.В., яка діє в інтересах правопорушника, працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, були дослідженні матеріали справи, яким було надано належну оцінку та лише потім, враховуючи всі докази отримані в сукупності, судом було прийняте рішення.

ОСОБА_3 під час судового засідання в суді першої інстанції заперечував факт відмови на місці від освідування. Пройти медичний огляд в мед закладі він відмовився, так як автомобіль належить його тітці, та він боявся, що автомобіль заберуть на штрафний майданчик.Стверджував, що свідків він не бачив. Написати в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він відмовляється від проходження медичного огляду, йому сказали працівники поліції, так як він не знав, що саме необхідно туди писати. Текст пояснення у протоколі він виклав власноручно, оскільки його ввели в оману працівники поліції. Він підписав протокол та лише вдома побачив, що в талоні попередження було зазначено, що протокол був складений за ч.2 ст.130 КУпАП.

Поліцейський взводу ДПС ОСОБА_6 який дав суду покази в якості свідка пояснив, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 був перевірений по відповідним базам. Необхідну інформацію в присутності водія було отримано по телефону. Також тітка водія, яка прибула забрати автомобіль, підтвердила його особу. При складанні протоколу паспортні дані були взяті з комп'ютерної бази, так як ОСОБА_3 не вперше притягується до адміністративної відповідальності. Жодних погроз поставити автомобіль на штрафмайданчик вони не висловлювали, а пропонували водієві передати автомобіль власнику та проїхати на медогляд на їх службовому транспорті.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що її зупинили працівники поліції та в її присутності у водія, який зараз присутній в залі як правопорушник, запитали, чи згоден він пройти медичний огляд для встановлення стану сп'яніння, на що водій категорично відмовився. В її присутності зачитували протокол та роз'яснювали права. Протокол та своє пояснення вона підписала на місці на підтвердження саме того, що водій відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка поліцейський взводу ДПС ОСОБА_7 дав аналогічні пояснення ОСОБА_6.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердила суду, що забирала в день подій автомобіль яким керував ОСОБА_3, підтвердила, що їй відомо, що у ОСОБА_3 не має відповідної категорії для керування легковим автомобілем, але вона дозволяла йому керувати своїм легковим автомобілем.

Судом першої інстанції було опитано вищевказаних осіб та було надано належну оцінку їхнім поясненням.

Крім того провина ОСОБА_3 підтверджується іншими письмовими доказами по справі, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП.(а.с.1) З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_3 власноручно зазначив, що керував автомобілем та до нарколога не медичний огляд відмовився їхати з вимогами ст. 130 КУпАП ознайомлений, даний протокол засвідчив власним підписом. Також вказані обставини засвідчили власними підписами свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_8

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_10 з яких вбачається, що він 27.01.2016 року по вул. Ігоря Петрова в м. Тернівка був присутнім при тому, як водій ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп'яніння у встановленому порядку;(а.с.5)

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_8 з яких вбачається, що вони є аналогічними тим, які вона надала в судовому засіданні у суді першої інстанції;(а.с.6)

-розпискою ОСОБА_9 з якої вбачається, що вона отримала автомобіль «ЗАЗ» д/н НОМЕР_1 від працівників поліції;(а.с.7)

-рапортом старшого сержанта поліції ОСОБА_6 з якого вбачається, що 27.01.2016 року під час несення служби по вул. І.Петрова м. Тернівка ним був зупинений автомобіль «ЗАЗ» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 у якого були явні ознаки наркотичного сп'яніння ( звужені зіниці очей, заторможена реакція, нескладна мова). ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду, для визначення стану наркотичного сп'яніння в присутності двох свідків, також у водія відсутнє посвідчення водія. На водія було складено протокол за ст. 130 ч.2 КУпАП так як правопорушення скоєно повторно на протязі року та за ст. 126 ч.2 КУпАП;(а.с.8)

-витягом з бази даних з якої вбачається, що ОСОБА_3 на протязі року вчинив правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП.(а.с.9)

Отже дослідивши всі вищезазначені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 відносно того, що він будучи необізнаним в протоколі під диктовку працівника поліції написав, що керував автомобілем та до нарколога відказується їхати суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки ОСОБА_3 вже вдруге на протязі року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, отже не знати про відповідальність за таке правопорушення він не міг.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3, щодо невірної кваліфікації його дій за ч.2 ст.130 КУпАП, то вони є голослівними, оскільки матеріалами справи підтверджено факт вчинення ним аналогічного правопорушення повторно на протязі року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що наявність в нього наркотичного сп'яніння не була нічим підтверджено, отже у працівників поліції не було підстав направляти його на освідування, спростовані були в суді як працівниками поліції так і свідками. В зв'язку з тим, що у ОСОБА_3 були наявні ознаки саме наркотичного сп'яніння він повинен був пройти медичний огляд саме у найближчому закладі охорони здоров'я, яким на даній території є єдиний сертифікований в регіоні - Павлоградський наркологічний диспансер.

Отже неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином мотивованим.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки шість місяців без оплатного вилучення транспортного засобу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун