АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/3244/16-п Суддя 1-ї інстанції: Маслов М.І.
Провадження № 33/790/341/16
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року суддя Апеляційного суду Харківської області Цілюрик В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

Не погоджуючись з рішенням судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях. Апелянт посилається на те, що судового засідання з його участю не проводилося, постанова була прийнята суддею без урахування пояснень ОСОБА_1 Суддею надано не вірну оцінку обставинам, зафіксованим на відеозаписі, який було надано ОСОБА_1 Пояснює,що 28.03.2016 року ОСОБА_2 безпричинно почала наносити ОСОБА_1 удари ножицями в тулуб та руки, в цей час син здійснював відеозапис подій, які відбувалися. Інші докази, наявні в матеріалах справи, суперечать відеозапису, який є об'єктивним та належним доказом. Зазначає про вплив співробітника поліції на його сина щодо надання ним неправдивих пояснень. Вказує, що насильства стосовно ОСОБА_2 не застосовував, не завдавав їй фізичного болю, погроз чи образ. Звертає увагу на порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, в якому не викладено об'єктивної сторони правопорушення та незрозуміло які саме дії були вчинені стосовно ОСОБА_2, яка шкода їй спричинена, в протоколі також відсутні дані самої потерпілої. На час конфлікту вони вже не були членами сім'ї, оскільки спільне гоподарство вже не вели, шлюбно-сімейні відносини носили формальний характер, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є суб'єктами в розумінні ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, вказані вимоги суддею не дотримані, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення та є підставою для скасування постанови. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії 017957 від 01.04.2016 року ОСОБА_1 28.03.2016 року о 22.30 годині за адресою: АДРЕСА_1, вчинив сварку із своєю дружиною ОСОБА_2 в ході якої висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, погрожував фізичною розправою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Такі ж саме обставини викладені суддею в постанові, яка оскаржується. Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 чт.173-2 КУпАП, відповідно до постанови судді, є те, що він виражався в адресу своєї дружини ОСОБА_2 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що підтверджується, як зазначено в оскаржуваній постанові, протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції, поясненнями учасників конфлікту.

Проте, разом з цим, обов'язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, є те, що насильство в сім'ї, тобто умисне вчиненням будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров'ю потерпілого. Ані протокол про адміністративне правопорушення, ані постанова судді від 26.04.2016 року не містять посилання на існування вказаної ознаки, а саме завдання, чи можливості завдання шкоди, і якої саме.

ОСОБА_2 у поясненнях від 28.03.2016 року вказала, що ОСОБА_1 бив її руками та ногами. Вказані пояснення не відповідають її ж поясненням, наданим 31.03.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_2 не зазначила про спричинення їй будь-якої шкоди та вказала, що вона з чоловіком ОСОБА_1 на адресу один одного виражалися нецензурною лайкою з приводу розлучення. В заяві від 28.03.2016 року (а.с. 4) ОСОБА_2 зазначила, що чоловік її неодноразово бив, але за допомогою не зверталася. Ці суперечності судом першої інстанції належним чином не оцінені.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 зазначила, що 28.03.2016 року ОСОБА_1 її бив та виражався нецензурною лайкою в її сторону, проте за медичною допомогою не зверталася, а тому підтвердити вказані нею обставини не може. Таким чином, суд критично оцінює пояснення та заяву ОСОБА_2 від 28.03.2016 року, оскільки застосування ОСОБА_1 стосовно неї фізичного насильства об'єктивними доказами не підтверджено.

ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що 28.03.2016 року він ОСОБА_2 не ображав та не висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, зазначив, що це він є потерпілим, оскільки ОСОБА_2 його постійно провокує, а 28.03.2016 року манікюрними ножицями завдала йому пошкоджень.

Допитаний у судовому засіданні син сторін по справі - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, пояснив, що був свідком конфлікту між батьками, в ході якого саме ОСОБА_2 штовхала ОСОБА_1 та намагалась спричинити йому пошкодження ножицями у руках. Це він знімав на телефон. Однак точної дати, коли відбулися вказані події не пам'ятає та не може стверджувати, що це було саме 28.03.2016 року. Крім того він, пояснив, що батько в день, коли він здійснював відеозапис, не ображав ніяким чином ОСОБА_2 та не бив її.

Пояснення, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, надані у судовому засіданні, є суперечливими. Опитуванням ОСОБА_3 не вдалося усунути вказаних суперечностей, оскільки він не може стверджувати, що саме ці події відбулися 28.03.2016 року, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлено судом.

Враховуючи, що ч. 3 ст. 64 Конституції України передбачає, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також те, що суддею суду першої інстанції не встановлено наявність шкоди, як результату дій ОСОБА_1, суддею необґрунтовано визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, тому апеляційні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Суд не надає оцінку довідці, наданою працівником поліції (а.с.8), та поясненням ОСОБА_3, доданим до апеляційної скарги (а.с. 28), оскільки вони містять суперечливі відомості. Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що з працівниками поліції не спілкувався.

Посилання апелянта на те, що вони з ОСОБА_2 на час конфлікту вже не були членами сім'ї є необгрунтованим, оскільки ані ОСОБА_1, ані ОСОБА_2 під час надання пояснень 28.03.2016 року факт шлюбу між ними не заперечувався.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне скасувати постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26.04.2016 року у відношенні ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик