Справа № 405/3011/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Безсмолий Є.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з сектору Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

-за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2016 року близько 15:35 в м.Кіровограді по вул.В.Перспективна ОСОБА_1 керував а/м ВАЗ-21130, д/н НОМЕР_2, та виїжджаючи на дорогу із житлової зони не надав дороги та допустив зіткнення з а/м DAEWOO-MATIZ, д/н НОМЕР_3, який рухався по вул.В.Перспективній ліворуч від нього, чим порушив п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України(надалі ПДР України), за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

В результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, надав пояснення, згідно яких 24.03.2016 року біля 15:35 год керував автомобілем НОМЕР_4, та виїжджав з двору свого будинку на вул. В.Перспективну. Під'їхавши до вул. В.Перспективна, бажав повернути наліво в напрямку проспекту Студентського, зупинився, оскільки була обмежена видимість при виїзді із двору та пропускав транспортні засоби, які рухалися як в одному, так і в іншому напрямках. З лівої сторони він нього стояв автомобіль, який розпочав рух та моргнув йому світлом фар, даючи зрозуміти, що бажає його пропустити. Доїхавши фактично до середини проїжджої частини, пропускав транспортні засоби, які рухалися з правої сторони, коли водій автомобіля DAEWOO-MATIZ, який рухався зліва на право відносно нього зі швидкістю приблизно 80-90 км/год., допустив наїзд в ліву передню бокову частину його автомобіля. Вважає, що саме водій автомобіля DAEWOO-MATIZ ОСОБА_2 допустила порушення ПДР України, оскільки бачила його автомобіль, який повертав вліво, та мала можливість уникнути зіткнення, якби рухалася із меншою швидкістю та застосувала гальмування.

Водій ОСОБА_2 в суді пояснила, що 24.03.2016 року близько 15.35 год., водій ОСОБА_1, виїзджав з житлової зони на автомобілі НОМЕР_5 на проїзджу частину, а саме на вул. Велику Перспективну м.Кіровограда, не надав дорогу та допустив зіткнення з її автомобілем НОМЕР_6, на якому вона рухалась по вул. В. Перспективній від проспекту Комуністичного в напрямку вул. Шевченко.

Зазначила, що вона наближалась до виїзду з вказаної житлової зони, яка прилягає до вул. В. Перспективній на невеликій швидкості, оскільки на перехресті вулиці В. Перспективної та проспекту Комуністичного на нерегульованому пішохідному переході пропускала пішохода та зупинила свій автомобіль до повної зупинки.

На момент виявлення автомобіля НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1 швидкість її автомобіля становила близько 40 км/год. З моменту виявлення автомобіля ОСОБА_1, який почав виїжджати на проїзну частину, вона застосувала екстрене гальмування, але в звязку з тим, що відстань між нашими автомобілями була незначною, відбулось зіткнення передньою частиною її автомобіля в переднє ліве крило автомобіля під керуванням ОСОБА_1, який в момент зіткнення саме рухався вперед, оскільки кінетична енергія цього автомобіля розвернула передню частину її автомобіля вліво.

В суді представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 підтримав пояснення останньої, зазначив, що водій ОСОБА_1 правомірно притягується до адміністративної відповідальності за чт.124 КУаАП за порушення вимог пунктів 10.1., 10.2. ПДР України.

Заслухавши пояснення учасників, які брали участь у розгляді адміністративної справи, вивчивши матеріали адміністративної справи, суддя приходить до наступних висновків.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він виїжджаючи з житлової зони мав намір виконати поворот ліворуч перетнувши приблизно до 12 м. ширину проїзної частини вул. В.Перспективна, яка має по дві смуги руху в кожному напрямку.

Так, відповідно до п. 10.1. Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п.10.2. ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Тлумачення терміну дати дорогу наведено в п. 1.10. ПДР України та передбачає: дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Твердження ОСОБА_1 про те, що швидкість автомобіля НОМЕР_6 становила 80-90 км/годину є безпідставними та спростовуються схемою до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 268895, так як при такій швидкості кінцеве розташування автомобілів, яке зазначено в схемі не могло відбутись, оскільки при такій швидкості автомобіль НОМЕР_6 був би відкинутий набагато далі від місця зіткнення. Але в даному випадку, автомобілі після повної зупинки контактують між собою, що вбачається зі схеми ДТП та долучених до справи фотографій.

При цьому, приписи пунктів 10.1, 10.2. ПДР України для ОСОБА_4 при виїзді з житлової зони носять безумовний, імперативний характер та в даному випадку відсутні будь-які обєктивні причини, які б унеможливили зупинку автомобіля ОСОБА_1 перед проїзжою частиною для надання переваги в русі автомобілям, які рухались по вул. В. Перспективній.

Таким чином, очевидно, що ОСОБА_4 не переконався, що початок його руху та виїзд з житлової зони буде безпечним для інших учасників руху та не зупинився перед проїзної частиною для надання дороги транспортним засобам, що рухаються по ній.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, вважаю, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, обєктом яких є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки вина вказаної особи у скоєному правопорушенні повністю знайшла своє підтвердження в наданих й досліджених матеріалах справи: протоколі про адміністративне правопорушення від 24.03.2016 року серії АП2 № 268895 (а.с.2), схемі місця ДТП від 24.03.2016 року (а.с.3), поясненнях ОСОБА_2О.(а.с.6)

Зважаючи на встановлені судом обставини, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та з врахуванням положень статті 33 КУпАП, накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» з особи, яка вчинила правопорушення, справляється судовий збір на користь держави у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 124, 283 - 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Є.Б. Безсмолий