Справа № 359/737/16-п Головуючий у І інстанції Ткаченко Д. В.
Провадження № 33/780/312/16 Доповідач у 2 інстанції Данілов
Категорія 429 24.05.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2016 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Данілов О.М., за участю:

представника митниці: Захарова А.О.;

захисника: ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2016 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого юристом компанії «Андреас Неоклеос енд К» в м. Київ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією вилученої валюти у розмірі 4500 доларів США та 2840 грн., -

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2015 року о 13 год. 31 хв. у зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДПМА «Бориспіль», громадянин України ОСОБА_2, який відлітав з України до Німеччини, м. Мюнхен, літаком авіакомпанії «Люфтганза», рейсом № 2545 та обрав за формою проходження митного контролю проходження (проїзд) через «зелений коридор», після перетину ним «білої лінії» було виявлено 15 270 доларів США, 125 євро та 3450 грн. За протоколом вилучено 4500 доларів США та 2840 грн., решту грошових коштів у сумі 10 770 доларів США, 125 євро та 610 грн. пропущено пасажирові.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_2, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню відповідно до Постанови Правління НБУ від 27.05.2008 №148, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2016 року, ОСОБА_2, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією вилученої валюти у розмірі 4500 доларів США та 2840 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.04.2016 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині накладення стягнення. Накладення стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави 4500 доларів США та 2800 грн. - скасувати.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Оцінюючи на правовій підставі докази, суддя першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 своїми діями, які полягали у проходженні митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки в сумі, що не перевищує 10 000 євро, або еквівалент цієї суми в іншій валюті, порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки на момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» з приводу декларування до інспекторів митниці не звертався.

Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь-яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз і вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.

На підставі ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції врахував обставини справи, характер скоєного, особу правопорушника, відсутність пом'якшуючих обставини, прийшов до правильного висновку, що на правопорушника може бути накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією вилученої валюти, яка являється безпосереднім предметом правопорушення, товаром, переміщення якого через митний кордон України обмежено.

При розгляді апеляційної скарги пом`якшуючих та виключних обставин відповідальності особи відповідно до вимог ст.ст. 33, 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Згідно з даними протоколу про порушення митних правил № 0758/125120102/15 від 17 грудня 2015 року на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України ОСОБА_2 було задано питання щодо наявності в нього готівки, на що останній відповів, що має при собі приблизно 8000 доларів США. Після того як пасажира було запрошено до службового приміщення митниці залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» ним була видана готівка в розмірі 15 270 доларів США, 125 євро та 3 450 гривень (а.с. 2-5).

Відповідно до протоколу опитування № 0758/125120102/15 від 17 грудня 2015 року (а.с. 6-8), ОСОБА_2 зазначив, що не знав конкретну суму готівки, яку мав при собі, та зазначив про відсутність будь-яких фінансових документів на право переміщення готівки. Митну декларацію 17.12.2015 року не заповнював, свою вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнає.

Окрім того мету поїздки та подальше призначення грошових коштів у судовому засіданні не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено підстав для застосування положень ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", оскільки, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виключні обставини справи, а також про покладання на громадянина України ОСОБА_2 "індивідуального надмірного тягаря", або про те, що конфіскація вилучених у нього коштів, ставить під загрозу його гідне людське існування.

Відповідно до вимог ст. 471 МК України валютні кошти у розмірі 4500 доларів США та 2840 грн є предметом порушення митних правил та підлягають конфіскації в дохід держави.

Оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевказані обставини та дані, на які послався суд при визначенні стягнення для ОСОБА_2, апеляційний суд вважає за можливе погодитись з постановою суду першої інстанції.

Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятої постанови.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2016 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ