АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Осіпова Л.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Згідно з постановою ОСОБА_3 28 листопада 2015 року о 10 годині 45 хвилин по вул. Світлій, 6 у м. Києві в порушення п. 2.9 а ) Правил дорожнього руху України керував автомобілем «ЗАЗ»,д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді змінити в частині накладення стягнення, пом'якшити вид стягнення, замінивши його на штраф в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому ОСОБА_3 посилається на те, що судом були порушені вимоги ст. 277-2 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи. І вирішуючи питання щодо накладення на нього адміністративного стягнення, суддя не врахував характер вчиненого ним правопорушення, дані про його особу, зокрема, те, що він працює водієм, позитивно характеризується за місцем роботи, вперше притягується до адміністративної відповідальності за таке правопорушення, а також його щире каяття у вчиненому. Зазначає, що наявність у нього права керувати автомобілем є головною передумовою заробітку та утримання сім'ї.

Також ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, і це клопотання обгрунтував тим, що у часті в розгляді справи про адміністративне правопорушення він не приймав, а копію постанови отримав лише 20 січня 2016 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року є обґрунтованим, оскільки строк на подачу апеляційної скарги пропущено з поважних причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

Заслухавши ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 в порушенні п. 2.9 Правил дорожнього руху України за обставин, викладених у постанові, є обґрунтованим та підтверджується сукупністю даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у результаті тестування на алкоголь за допомогою спеціального технічного засобу - 2,5‰ (а.с. 1, 2).

Цей висновок не оспорюється і ОСОБА_3 в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Всупереч доводам апеляційної скарги, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_3стягнення, суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП та обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення за правопорушення, що стосується безпеки дорожнього руху та є грубим, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, оскільки воно є необхідним з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових подібних правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного, посилання ОСОБА_3 на те, що позбавлення права керування транспортними засобами негативно вплине на його роботу та утримання й забезпечення сім'ї, не свідчить про неможливість застосування до нього даного виду стягнення та не є достатніми підставами для зміни судового рішення.

Не можуть бути підставами для зміни постанови судді і посилання апелянта на розгляд справи у його відсутність, оскільки права ОСОБА_3, передбачені ст. 268 КУпАП, було поновлено при перегляді справи в апеляційній інстанції, і він ними скористався.

Таким чином, постанова судді є законною та обґрунтованою, і підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Л.О. Осіпова