Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/60/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Мумига І. М. Категорія - 172-7 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 року м. Кіровоград

Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Іванов Д.Л., при секретарі Сакарі І.І., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, її представника адвоката Степанової Н.В. та прокурора Гуземи О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24 березня 2016 року в справі про притягнення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку с. СтуговщинаСловечанського району

Житомирської області, громадянку України,

з середньою освітою, секретаря та депутата

Червонослобідської сільської Компаніївського району,

Кіровоградської області, що проживає за адресою:

АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч.1 та 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, оформленого 04 березня 2016 року Олександрійським місцевим прокурором Білоусовим І.О., ОСОБА_3 поставлено за провину те, що вонабудучи депутатом та секретарем Червонослобідської сільської ради сьомого скликання - суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення,відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» у порушення вимог п.1,2,3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у період з 04 грудня 2015 року (день офіційного оприлюднення проектів рішень) до 25 грудня 2015 року (на час засідання сесії) про наявність у неї суперечності між її приватним інтересом та представницькими повноваженнями при прийнятті сесією Червонослобідської сільської ради рішення про виділення земельних ділянок на користь її дітей, що в подальшому вплинуло на її об'єктивність та неупередженість та вчинила активну дію, а саме проголосувала за прийняття вказаних рішень під час засідання сесії Червонослобідської сільської ради в умовах існування вказаних суперечностей, тобто не повідомила про реальний конфлікт інтересів свого безпосереднього керівника- голову Червонослобідської сільської ради ОСОБА_5 та у подальшому депутатів вказаної сільської ради, які обрали її на посаду секретаря, та вчинила активну дію у виді голосування за прийняття вказаних рішень умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1,2 ст. 172-7КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій умовах існування реального конфлікту інтересів.

Постановою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24 березня 2016 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та 2 за ст. 172-7 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400, 00 грн.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення, суддя на підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, а також пояснень ОСОБА_3, яка повністю визнала свою вину, прокурора, дійшов висновку про наявність конфлікту між особистими інтересами ОСОБА_3 та її службовими повноваженнями під час голосування на сесії Червонослобідської сільської ради за рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» в інтересах її близьких родичів ( двох синів та дочки), яка б могла вплинути на об'єктивність або неупередженість прийнятого рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вищевказану постанову районного суду та звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю, вказуючи на те, що від її дій не настало ніяких негативних наслідків, а вільних земельних ділянок на території сільської ради в той час не було.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник апеляційну скаргу підтримали повністю, просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в скарзі.

Прокурор Гузема О.А. заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, вказуючи на законність та обґрунтованість рішення суду.

З'ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3 її представника, прокурора, а також дослідивши представлені матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Зокрема, згідно ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких родичів.

Згідно примітки 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Як правильно встановлено суддею районного суду під час розгляду справи, ОСОБА_3, згідно протоколу засідання Червонослобідської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області № 1 від 12 листопада 2015 року є депутатом Червонослобідської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, відповідно до рішення Червонослобідської сільської ради від 12 листопада 2015 року № 3 обрана на посаду секретаря сільської ради та згідно п.п. «б» ч.1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Статтею 172-7 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Згідно примітки 1 ст. 172-7 КУпАП суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, визначені у підпунктів «а, б» п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Оскільки ОСОБА_3, всупереч вимогам ч. 1 та ч. 2 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», будучи депутатом та секретарем Червонослобідської сільської ради сьомого скликання, не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, та не повідомила сесію та голову цієї ради до початку голосування про наявність конфлікту інтересів, хоча могла і повинна була це зробити невідкладно у письмовій формі, то при фактичних обставинах цієї справи, у її діях є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та 2 ст. 172-7 КУпАП.

Вказаним обставинам, з урахуванням оголошених та досліджених в судовому засіданні письмових доказах, а також показань самої ОСОБА_3, яка не оспорювала свою провину, районний суд дав об'єктивну оцінку, про що змістовно та вмотивовано зазначив в оскаржуваному рішенні.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку, висновок судді районного суду про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідно до положень ст.ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин справи і являється правильним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що голосування на сесії не призвело до настання реальних негативних наслідків, так як вільних земельних ділянок на території сільської ради не було і те, що на посаді секретаря ОСОБА_3 працювала неповний місяць і усіх тонкощів не знала, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки корупційні правопорушення, допущені ОСОБА_3 з об'єктивної та суб'єктивної сторони, в розумінні ст.ст. 22, 36 КУпАП та положень Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» не можуть вважатись малозначними.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, скасування законного та обґрунтованого рішення судді районного суду, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення, а постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області 24 березня 2016 року в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 та 2 ст. ст. 172-7 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Д.Л. Іванов