Справа № 490/1700/16-п 04.05.2016 04.05.2016 04.05.2016
Номер провадження: 33/784/73/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/73/16 Головуючий суду 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 130 КУпАП Головуючий апеляційного суду: Кваша С.В.
П О С Т А Н О В А

04 травня 2016 року апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді Кваші С.В.

при секретарі Луговенко Е.С.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2016 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який не працює, мешкає в Миколаївській області Березанському районі с. Кімівка вул. Леніна 4 а,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КупАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Стягнуто судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, 17.02.2016р. близько 17:15 год. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки "ЗАЗ TF 698", реєстраційний номер BE 0695 ВВ, рухався в м. Миколаєві по вул. 68 Десантників в районі буд. № 49 а у стані алкогольного сп'яніння, згідно результатів проходження медичного огляду на приладі "Драгер" № 2000 із показником 1,31%, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оспорюючи свою вину, просить скасувати постанову суду та винести нове рішення за яким змінити йому вид стягнення на арешт до пятнадцяти діб або накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян так, як транспортний засіб є джерелом існування його сімї.

Зазначає, що суддею та поліцейськими були порушені вимоги ст. ст. 268, 279 КУпАП і не роз'яснив йому прав чим позбавили Конституційного права на юридичну допомогу.

Вважає, що суд безпідставно відмовив йому у клопотанні по направлення справи на розгляд до Березанського районного суду за місцем його проживання, відповідно до вимог ч.2 ст. 278 КУпАП.

Вказує, що ст. 30 КУпАП передбачено, що позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв'язку з інвалідністю. Застосовується це правило за систематичне порушення порядку користування цим правом. Систематичним порушенням переважно на практиці вважається факт третього порушення, якщо за попередні два протягом року були застосовані стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляції, вважаю, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУаПА за обставинами викладеними у оскаржуваній постанові ґрунтуються на доказах, дослідженими та належним чином оціненими судом і апелянтом не оскаржуються.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав свої апеляційні вимоги та просить не позбавляти його права керування транспортними засобами оскільки це є єдиним засобом існування його сімї, та змінити вид стягнення на арешт до 15 діб, або штраф.

Доводи апелянта про порушення вимог ст.ст. 268, 279 КУпАП працівниками поліції спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 126435 від 17.02.2016 року, в якому зазначено про розяснення ОСОБА_2 його прав та обовязків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується його підписом.

Одночасно, у апеляційного суду відсутня можливість перевірити чи були розяснені судом процесуальні права ОСОБА_2, із-за відсутності у справі протоколу судового засідання, ведення якого по адміністративним справам законом не передбачено.

Доводи апелянта щодо незаконного незадоволення судом його клопотання про направлення справи за місцем його проживання до Березанського районного суду Миколаївської області є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем їх вчинення.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 р. № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами

положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» розяснено судам, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Тому в даній справі не було допущено порушення правил підсудності. В той же час, направлення справи до іншого суду могло призвести до порушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на ст. 30 КУпАП, ч. 2 ст. 30 КУпАп передбачено, що позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв'язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто такі обмеження щодо інвалідів не можуть бути застосовані до ОСОБА_2, який притягується до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Суддею під час призначення адміністративного стягнення враховано характер вчиненого правопорушення, дані про особу, ступінь його вини та інші обставини, які мають значення для правильного накладення стягнення, чим виконано вимоги ст. 33 КУпАП і призначено йому стягнення, яке відповідає вчиненому правопорушенню.

Як вбачається з інформаційних даних ДАІ ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_2 що його робота повязана з постійним використанням автомобіля, а позбавлення його права керування всіма видами транспортних засобів залишає його без засобів існування не є підставою для зміни постанови суду.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 24 КУпАП, адміністративний арешт є більш суворим стягненням ніж позбавлення права керування транспортними засобами, тобто є посиленням відповідальності.

За ч. 9 ст. 294 КУпАП у разі зміни накладення стягнення в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

А стягнення у вигляді штрафу не перебачено санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відповідно до вищевикладеного підстав для задоволення апеляції не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: