Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/543/2016
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 квітня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою керівника Київської місцевої прокуратури № 10 Гавриша Р.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ровеньки Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

закрите у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, керівник Київської місцевої прокуратури Гавриш Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до провадження; скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року по адміністративній справі № 761/3200/16-п щодо ОСОБА_3 та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним та притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Перевіривши зазначену апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вважає, що вона підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному цим Кодексом.

Спеціальною нормою, якою встановлений такий порядок, а саме ч. 2 ст. 294 КУпАП (зі змінами, внесеними Законом від 14.10.2014 року № 1697-VІІ) визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Наведений у зазначеній вище статті перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення , є вичерпним, а тому розширювальному тлумаченню не підлягає.

Більш того, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року та зміною функцій прокуратури, які визначені ст. 2 вказаного Закону, були внесені зміни до ст. 7 КУпАП, яку було доповнено частиною п'ятою такого змісту: «Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян».

Крім того, прокурора, як суб'єкта оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, було виключено з відповідного переліку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП, саме на підставі Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VІІ.

Враховуючи вищенаведене, а також висновок наведений в ухвалі Конституційного Суду України від 08 грудня 2015 року № 49-у/2015 (справа № 2-43/2015) про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями частини п'ятої статті 7, частини першої статті 287, частини другої статті 294 цього Кодексу про те, що аналіз вказаних положень Кодексудає підстави для висновку, що має місце неузгодженість положень частини п'ятої статті 7, статті 250, частини першої статті 287 та частини другої статті 294 Кодексу щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. З огляду на це питання, з яким звернувся автор клопотання, може бути вирішене у законодавчому порядку. Усунення неузгодженостей у законах не належить до повноважень Конституційного Суду України, суд апеляційної інстанції вважає, що керівник Київської місцевої прокуратури № 10 Гавриш Р.В., у відповідності до положень закону, а саме ч. 2 ст. 294 КУпАП, не наділений правом оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, а тому його апеляційна скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року щодоОСОБА_3 не може бути прийнята до провадження та розглянута.

За таких обставин, зазначена апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню особі, яка її подала, а саме керівнику Київської місцевої прокуратури № 10.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу керівника Київської місцевої прокуратури № 10 Гавриша Р.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 закритеза відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Циктіч В.М.