Провадження № 3/702/113/16
Справа № 702/351/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття провадження у справі

11 травня 2016 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В., з секретарем Ясінською О.А., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 441418 від 11.03.2016 року складеного працівниками Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_1, 11.03.2016 року о 17 год. 15 хв. в с. Зарубинці керував автомобілем ОСОБА_2 Феліція д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння. Від медичного освідування в присутності двох свідків відмовився. ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2. 5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП розяснено.

В судовому засіданні, особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вину не визнав повністю, та пояснив, що він керуючи транспортним засобом на дорозі, приблизно за 300 метрів побачив працівників ДАІ. Він не відмовляється від того, що дійсно випив 50 грам горілки, але вважає, що оскільки законодавством визначено допустиму норму алкоголю - 0,2 проміле, то він не порушив ПДР, оскільки вжиті ним 50 грам горілки є допустимою нормою. Він керував транспортним засобом спокійно, на вимогу працівників ДАІ одразу зупинив транспортний засіб, не намагався уникнути зупинки. Після зупинки інспектор відразу повідомив йому, що він перебуває в стані алкогольного сп»яніння і є необхідність їхати на швидку. Він відмовився їхати на швидку допомогу, оскільки вважав, що випивши 50 грам горілки він не перебуває в стані алкогольного сп»яніння та не перевищив дозволену норму алкоголю. Замість того, щоб перевірити його на стан спяніння прибором Драгер, інспектор відразу змусив його писати протокол, а саме повідомив, що саме необхідно написати. Інспектор сказав йому в протоколі написати, що він випив 150 грам горілки. Він такої кількості спиртного не вживав, оскільки хворіє в зв»язку з чим алкогольні напої не вживає. В той день він разом з іншими працював в полі та дуже змерз. Хлопці запропонували йому зігрітися та випити горілки, але він не пив, а лише пригубив. В зв»язку з тим, що він поспішав в поле, він з дому навіть не взяв документи про, що і повідомив працівників ДАІ після зупинки транспортного засобу. Після цього, вони відпустили його на його ж автомобілі додому для того щоб він взяв документи, хоча при цьому стверджували, що він перебуває в стані алкогольного спяніння. Після того як він вдома взяв документи він повернувся до працівників ДАІ. Потім працівники поліції дістали з під сидіння свого автомобіля прибор, не показуючи, що це за прибор, cсказали щоб він дихав в трубку. Після цього працівник поліції показав йому дані прибору, який показував результат 1,7 проміле. Він зателефонував до свого знайомого, який йому повідомив, що допустима норма 0,2 проміле. Тобто, прибор показав, що в нього в крові було у 8 разів менше допустимої норми алкоголю. Після цього він повідомив працівникам поліції, що необхідно їхати на швидку допомогу, але вони йому повідомили, що протокол вже складено. Після цього, працівники поліції посадили його в свій автомобіль, але проїхавши декілька метрів сказали, що в лікарню його не повезуть і якщо він має намір їхати в лікарню щоб їхав сам. Його зупинили працівники поліції о 17 год. 15 хв. Провели не зрозуміле для нього освідування на пристрій «Драгер», який показав1,7 проміле алкоголю в його крові. Після цього освідування та його даних він звернувся до працівників поліції з вимогою негайно доставити його на швидку допомогу для повторного освідування на вміст алкоголю в його крові. Працівники поліції відмовилися везти його на швидку допомогу. Вони протримали його більше години, там на місці зупинки. Він поїхав додому, переодягнувся, взяв з собою знайомого та поїхав на швидку допомогу. Він знайшов чоловіка, який з ним поїхав на швидку допомогу, оскільки працівники поліції їздили по селу та контролювали чи буде він керувати транспортним засобом. Його знайомий поїхав разом з ним на швидку допомогу, але за кермом автомобіля був він. Знайомого він попросив поїхати разом з ним та бути за свідка у разі вчинення відносно нього працівниками поліції, які їздили по селу, неправомірних дій та для посвідчення подій, які відбувалися в Монастирищенській ЦРЛ. В лікарню він приїхав приблизно о 20 годині. Коли він приїхав на швидку допомогу його відправили в приймальне відділення, де черговим лікарем був ОСОБА_2. Він в приймальному відділенні досить довго чекав виклику, оскільки на прийомі була літня жінка з переломом, тому лікарі їй першій надавали допомогу. Його покликав лікар зайти приблизно о 20 год. 30 хв. Лікар нарколог в телефонному режимі повідомив, що відповідно до постанови, після спливу понад двох годин, результати аналізу крові на вміст в ній алкоголю до уваги не беруться. Йому запропонували написати заяву та здати аналіз крові, але оскільки такий результат до уваги вже не братиметься, а аналіз коштує грошей, він від нього відмовився. В лікарні, у відділенні швидкої допомоги йому дали тест на алкоголь, після того як він його зробив, тест показав результат абсолютний нуль. Запрошені працівниками поліції свідки в якості понятих не бачили, що він відмовлявся від медичного освідування, не бачили, що в нього була нестійка хода. Свідки підписали в протоколі лише те, що він зазначив в протоколі. Інший свідок взагалі під»їхав на місце лише через 20 хв. Крім цього, до свідка ОСОБА_3 працівники поліції їздили додому вже після складання протоколу, а з якою саме метою йому невідомо. Працівники поліції в присутності запрошених свідків його на стан сп»яніння не освідували. Протокол, який йому вручили, відрізняється від протоколу, який мітиться в матеріалах справи. Працівники поліції словесно примусили його зазначити в протоколі про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння. Йому відомо, що згідно норм діючого законодавства визначена допустима норма алкоголю в крові. Він не заперечує, що випив 50 грам горілки, а можливо навіть і меншу кількість, але вважає, що така кількість спиртного на його масу тіла в кінцевому результаті не перевищить допустиму норму алкоголю в крові. Він не перебував в нетверезому чи некерованому стані коли його зупинили працівники поліції. Працівники поліції повинні були надати спочатку йому прибор «Драгер», яким визначити наявність чи відсутність алкоголю в його крові, та його допустиму норму, а потім складати протокол, але працівники поліції спочатку склали протокол, а потім надали йому можливість дути в прибор «Драгер». Він мав можливість відмовитися давати пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення, але він розгубився і написав дані пояснення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що під час патрулювання с. Зарубинців в поле зору потрапив автомобіль марки «Шкода», який своїми діями викликав підозру та давав привід для його зупинки, а саме автомобіль рухаючись зупинився, а потім знову почав рух, знову зупинився. З урахуванням вимог ПДР України та за таких обставин автомобіль було зупинено. Після зупинення вказаного автомобіля він представився водію та пояснив причину зупинки. Під час спілкування з водієм він відчув від нього характерний запах алкоголю. На запитання чи вживав водій алкогольні напої, останній підтвердив, що дійсно вживав алкогольні напої на полі коли був на посівних роботах. Він повідомив водію ОСОБА_1, що це є порушенням ПДР України та запросив його для складання адміністративного протоколу. Під час складання протоколу водій намагався уникнути складання протоколу. Ним було зупинено два автомобілі, водіїв яких запрошено за свідків. Крім цього, під час складання протоколу були також присутні інші особи, родичі чи знайомі водія ОСОБА_1. В присутності понятих громадянину ОСОБА_5 було запропоновано пройти освідування в районній ЦРЛ, він відмовився. Після чого було складено протокол за ст. 130 КУпАП, порушення п.2.5 ПДР України, а саме відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння. При встановленні особи водія, ОСОБА_5 повідомив, що в нього відсутнє посвідчення водія, але він може його привести. Після того, як водій привіз документи він зчинив сварку, з приводу його незаконної зупинки. Він повідомив, що водій має право проїхати в Монастирищенську ЦРЛ для освідування. При керуванні транспортним засобом забороняється навіть приймати ліки, які знижують увагу, а водій пояснює, що він був і вживав спиртне у кількості 50 грамів, та свідомо сідає за кермо. Він не зобовязаний після складання протоколу, який підписаний ОСОБА_1 возити його по власних справах. Він роз»яснив водію, що він має право проїхати в Монастирищенську ЦРЛ для освідування. Відеореєстратор є його особистим і він його використовує у власних цілях. Протокол був складений ще до того, як водій поїхав по документи. Він відпустив водія під власну відповідальність, оскільки вважав, що він в адекватному стані. У свідків були відібрані пояснення, де чітко зазначались їх дії та дії водія. До свідка ОСОБА_3 вони заїзджали, оскільки не було взято його телефон. Протоколи бути різними не можуть. Оскільки протокол який видано на руки водію є копією оригіналу протоколу, який міститься в матеріалах справи. Запис в оригіналі протоколу відповідає дійсності, оскільки від водія було чути різкий запах алкоголю. В копії протоколу даний запис відсутній тому, що копію протоколу водію було вручено раніше. Згідно норм діючого законодавства вказівка на дозволену норму алкоголю в крові відсутня. Згідно норм ПДР України забороняється навіть вживати медичні препарати, які гальмують реакцію водія, не те щоб алкогольні напої. Дійсно ОСОБА_1 був освідуваний на місці зупинки за допомогою пристрою «Драгер», але в зв»язку з тим, що даний пристрій був в несправному стані, дані тесту до протоколу в якості доказу додані не були. Протокол складено за порушення п. 2.5 ПДР, а не за порушення п. 2.9 ПДР. Правопорушник спочатку погодився з протоколом, але потім передумав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він будучи вдома, порався по господарству та почув як зупинився автомобіль. Він виглянув на вулицю та побачив, що працівник поліції зупинив автомобіль, як потім з»ясувалося ОСОБА_1. Водій вийшов з автомобіля і він чув як працівник поліції його запитував чи є в нього документи. Водій відповів, що документів не має, але він може їх привести. Після цього розмова між водієм та працівником поліції продовжувалася, але про що саме вони розмовляли він не чув. Потім водій автомобіля сів в автомобіль і через деякий час привіз документи. Його працівник поліції запрошував бути свідком, але він відмовився. Потім вони розмовляли про те, щоб їхати на швидку допомогу, разом сіли в автомобіль та разом поїхали, але повернулись приблизно через пять хвилин. Працівник поліції знову його запросив бути свідком, але він відмовився, оскільки з ОСОБА_1 проживає в одному селі та не хотів з ним сваритися. Потім працівник поліції зупинив водія вантажного автомобіля, який погодився бути свідком. Працівник поліції щось писав, але він не бачив що саме. На даний момент він прийшов в судове засідання свідчити як свідок тому, що працівники поліції не правильно зупинили ОСОБА_1.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він працює в Монастирищенській ЦРЛ. Під час його чергування в лікарні, як черговий лікар, 11 березня 2016 року, приблизно на початку 20 години, до Монастирищенської ЦРЛ звернувся ОСОБА_1, який пояснив, що має намір повторно пройти тест на вміст в його крові алкоголю, оскільки його зупинили працівники міліції освідували його на місці та констатували в нього стан алкогольного сп»яніння. Він звернувся за консультацією до лікаря нарколога. Лікар нарколог пославшись на відповідний номер наказу та повідомила, що освідування на предмет вмісту алкоголю в крові є дійсним та може бути прийнято до уваги лише в тому випадку, якщо воно проведено протягом 2 годин з моменту зупинки. Він поцікавився в ОСОБА_1 о котрій годині його зупинили працівники поліції і він повідомив, що його зупинили приблизно на початку 17 години. В зв»язку з цим в медичному закладі освідування як такого офіційно проведено не було. Разом з тим, ОСОБА_1 поводився адекватно, був орієнтовний в часі, у власній особистості, поводив себе адекватно і він запаху алкоголю від нього не чув. В лікарні ОСОБА_1 зробив тест на індикаторну трубку, за результатами якого ознак алкогольного спяніння не було, тест показав нуль вмісту алкоголю в крові. Офіційно даний тест засвідчений не був, оскільки минуло більше двох годин після освідування ОСОБА_1 працівниками поліції. Як пояснював ОСОБА_1 він звернувся до ЦРЛ через такий тривалий час після першого його освідування в зв»язку з тим, що шукав транспортний засіб для того щоб доїхати в медичний заклад.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що до нього додому приблизно о 19 год. 30 хв., точної дати він не пам»ятає, заїхав ОСОБА_1, просив проїхати разом з ним в Монастирищенську ЦРЛ, для проходження медичного огляду на стан сп»яніння, оскільки працівники поліції неправомірно констатували, що він перебував в стані алкогольного сп»яніння. ОСОБА_1 сказав, що він сам буде керувати транспортним засобом, оскільки не перебуває в стані алкогольного сп»яніння. Коли вони приїхали на швидку допомогу, чекали поки оглянуть пацієнта з переломом. Після цього ОСОБА_1 зробили якийсь алкотестер, за допомогою паперу, який реагує на вміст алкоголю в слині, за результатами якого він нічого не показав, а потім поїхали додому. При цьому, ОСОБА_1 був в нормальному адекватному стані, нормально керував автомобілем і запаху алкоголю від ОСОБА_1 він не чув. Він вважає, що після вживання горілки в кількості 50 грамів не можна вважати, що людина перебуває в стані алкогольного сп»яніння. З ОСОБА_1 він поїхав на швидку допомогу оскільки він його попросив поїхати з ним як свідка. Він сам водій і коли їде вночі, то обовязково бере когось із собою, в дорозі все може бути.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всестороннього та об»єктивного дослідження їх у судовому засіданні, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні і справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення та виходить з наступного.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов»язаний доводити свою невинуватість у вчиненні будь-якого правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Так, відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП передбачена лише за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп»яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров»я України від 09.11.2015 року N 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доказів проведення працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів огляду на стан сп»яніння водія ОСОБА_1 та відповідно доручення до матеріалів адміністративної справи відповідних документів, суду не надано.

З пояснень, даних в судовому засіданні, допитаного в якості свідка працівника Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4, встановлено, що : «Дійсно ОСОБА_1 був освідуваний на місці зупинки за допомогою пристрою «Драгер», але в зв»язку з тим, що даний пристрій був в несправному стані, дані тесту до протоколу в якості доказу додані не були. Протокол складено за порушення п. 2.5 ПДР, а не за порушення п. 2.9 ПДР».

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Особа, відносно якої складено адміністративний протокол, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що працівники поліції спочатку погодилися везти його на швидку допомогу для освідування, але проїхавши трохи їх автомобілем, відмовилися везти його в медичний заклад. Він особисто не відмовлявся від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров»я на предмет вживання алкоголю, що в подальшому самостійно і намагався зробити. Ним вчинено в протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння та відмова в проходженні медичного огляду на стан сп»яніння в закладі охорони здоров»я через обман з боку працівників поліції та свою необізнаність.

Пояснення ОСОБА_1 в цій частині, в судовому засіданні підтвердили і свідки ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7

Доказів наявності зацікавленості даних свідків в результатах розгляду справи, перебування їх в родинних стосунках з ОСОБА_1 суду не надано, що дає підстави вважати покази даних свідків правдивими та такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

Працівник Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він не зобовязаний після складання протоколу, який підписаний ОСОБА_1 возити його по власних справах. Він роз»яснив право ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан сп»яніння.

Згідно рапорту працівника Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 від 11.05.2016 року, здійснити привід свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, та які згідно пояснень працівника Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 в судовому засідані засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, ОСОБА_3 та Дерев»янка В.М., не представилось можливим.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в зв»язку з порушенням ним п. 2.5 ПДР України, суду не надано.

За таких обставин та оскільки працівником Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області не був проведений огляд водія ОСОБА_1, в даному випадку при відсутності результатів тестування, проведеного працівником поліції в присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу, у закладі охорони здоровя, суд приходить до висновку про те, що працівниками Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, на яких покладено обов»язок доведення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, не прийнято жодних дій для доведення вини ОСОБА_1, суду не надано будь-яких об»єктивних доказів, крім показів самого працівника поліції, щодо керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп»яніння та його відмови від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров»я.

Наявність в протоколі про адміністративне правопорушення пояснень особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що: « Я ОСОБА_1 випив 50 грам горілки під час обіду та керував автомобілем ОСОБА_2, д.н 80969 ХК. Від медичного освідування на стан алкогольного сп»яніння відмовляюся» в сукупності з іншими доказами, зокрема відсутності доказів належного проведення освідування на стан алкогольного сп»яніння, доказів відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп»яніння в закладі охорони здоров»я не може бути достатнім для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, приписами ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, в тому числі передбачене ч. ч.1-4 ст.130 КУпАП, працівник ДПС тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, ч.1 ст.266 КУпАП, передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено з пояснень особи, відносно якої складено адміністративний протокол, та не заперечувалося в судовому засіданні і працівником Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4, який склав протокол про адміністративне правопорушення, працівник поліції водія ОСОБА_1 відносно якого констатував факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння, не відсторонив від керування транспортним засобом, а навпаки дозволив останньому продовжити рух за кермом транспортного засобу з метою доставки документів, які посвідчують особу та право на керування транспортним засобом. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 продовжив рух власним транспортним засобом в особистих справах.

Відтак, у даній адміністративній справі недоведена винність ОСОБА_1, у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, і враховуючи, що в матеріалах адміністративної справи відсутні достатні докази керування водієм ОСОБА_1, транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння та докази його відмови від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров»я, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, що передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України, ст. 7, ч.1 ст.130, ст. ст. 247-249, 251, 265-1, 265-2, 266, 268, 279, 280, 283-285, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, провадженням закрити, в зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вилучене посвідчення водія, повернути ОСОБА_1, у відповідності до ст. 265-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області. Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя: Н.В. Мазай