Номер провадження: 33/785/292/16
Номер справи місцевого суду: 513/1480/15-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі головуючого судді: Копіци О.В., за участі особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_2, його захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Саратського районного суду Одеської області від 29.03.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 було закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №150123 від 28.10.2015 року - 06 вересня 2015 року о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 на 120 км + 400 м автошляху Одеса-Рені в с. Зоря Саратського району Одеської області, керуючи автомобілем марки "САЗ 3508", держ. знак НОМЕР_1, що належить ПАТ «Долинка» на праві власності, порушив п.11.2 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), виїхав на зустрічну смугу руху, не врахував габаритів свого транспортного засобу та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Мерседес Бенц», держ. знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З матеріалів справи також вбачається, що після ДТП, водій ОСОБА_2 залишив місце пригоди. За даним фактом відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУпАП, та постановою Саратського районного суду Одеської області від 07.10.2015 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу.

Під час розгляду даної справи по суті, суд 1-ої інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_2 не підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, та ухвалив постанову про закриття провадження по справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає постанову незаконною, просить її скасувати і постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з огляду на наступне.

- суд 1-ої інстанції при розгляді справи допустив неповноту та однобічність, оскільки взяв до уваги показання ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_6 та не врахував пояснень ОСОБА_5;

- ОСОБА_5 вказує на те, що рухався своєю смугою для руху, а водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем "САЗ 3508", виїхав на смугу зустрічного руху і скоїв зіткнення з автомобілем "Мерседес Бенц", внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після цього ОСОБА_2 залишив місце ДТП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду 1-ої інстанції про те, що наявні в матеріалах справи докази є суперечливими та не дозволяють зробити беззаперечний висновок про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Так, з показань учасників ДТП, свідків, а також з інших матеріалів справи неможливо чітко визначити, хто з водіїв порушив правила дорожнього руху та з чиєї вини сталось зіткнення транспортних засобів.

Зокрема, водій ОСОБА_2 вказував, що рухався по своїй смузі для руху, а на зустрічну смугу виїхав мікроавтобус "Мерседес Бенц".

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказували, що встановити точне місце зіткнення та винуватця аварії не надалось можливим, оскільки на місці ДТП уламки скла були розкидані по всій проїжджій частині, жодних слідів гальмування не було, а водії надавали суперечливі показання.

Свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 пояснили, що були залучені в якості понятих при складанні схеми ДТП і безпосередньо ДТП не спостерігали.

Свідок ОСОБА_6 вказала, що бачила момент зіткнення на відстані 150-200 метрів, однак пояснити, дії кого з учасників ДТП стали причиною зіткнення, не змогла. Разом з тим, підстав не довіряти показанням зазначених свідків, в тому числі свідка ОСОБА_6 не має підстав.

У зв'язку з наявністю вищевказаних суперечностей, постановою суду 1-ої інстанції від 29.12.2015 року була призначена авто-технічна експертиза, за результатами проведення якої судовим експертом було складене повідомлення про неможливість дачі висновку судової авто-технічної експертизи №384 від 03.02.2016 року. Експерт мотивував своє рішення тим, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення недостатньо слідової інформації, яка давала би можливість зробити висновок про те, хто з водіїв є винуватцем ДТП, а усунути суперечності в показаннях свідків експертним шляхом не надається можливим.

Той факт, що ОСОБА_2 був притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП не може бути доказом наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи зазначене суд 1-ої інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_2 не підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого вирішив закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, вваж є їх необґрунтованими, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Разом з цим, той факт, що ДТП дійсно мало місце, підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи: схемою ДТП, показаннями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_5, свідків ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_6.

Таким чином, подія ДТП була встановлена та доведена, однак не було доведено вину водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Аналізуючи вищевикладене, вважаю, що посилання в оскаржуваній постанові на відсутність події адміністративного правопорушення як на підставу для закриття провадження по справі є необґрунтованою, у зв'язку з чим постанова по справі підлягає скасуванню.

Стаття 247 КУпАП не передбачає підстави для закриття провадження у справі у звязку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 ОСОБА_14 України, «в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_14 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_14 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_14 України є нормами прямої дії…».

Відповідно до ст. 62 ОСОБА_14 України, «особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.»

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 ОСОБА_14 України як норму прямої дії.

Керуючись ст.ст. 8, 62 ОСОБА_14 України, ст.ст. 247, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову судді Саратського районного суду Одеської області від 29.03.2016 року про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 - закрити у зв'язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_15