АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/241/16 Головуючий у І-й інстанції - Митрохін А.А.
Справа № 205/2094/16-п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року, ОСОБА_3. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 29.02.2016 року, ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Деу Ланос» д/н НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч, не дав дорогу автомобілю «Фольксваген» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, заподіявши пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.4 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить постанову судді першої інстанції змінити з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, на більш м'якіше - штраф.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду винесена з невідповідною суворістю. Судом, при накладанні стягнення не взяті до уваги істотні обставини, що мають пом'якшуючий характер. Вчинене ОСОБА_3 правопорушення, не носило небезпечний характер, швидкості автомобілів були незначними, правопорушення скоєно з необережності, без грубого порушення встановлених правил, та без явно виражених ознак зухвалості. Зазначає, що ОСОБА_3 працює на посаді територіального менеджера, оскільки його посада пов'язана з необхідністю мати водійське посвідчення та управляти транспортними засобами для належного виконання своїх функціональних обов'язків. Позбавлений права керування транспортним засобами, ОСОБА_3 не зможе належним чином утримувати свою родину в якій дві неповнолітні дитини, оскільки він є єдиним годувальником у зв'язку з находженням дружини у декретній відпустці. Також вказує на те, що ОСОБА_3 повністю визнає свою провину та щиро розкаюється.

У судове засідання апеляційного захисник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з'явились, подану апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі. Поряд з цим, ОСОБА_3 зазначив, що факт дорожньо-транспортної пригоди визнає, свою вину у порушенні правил дорожнього руху, що стали причиною завдання механічних ушкоджень, зазначив, що частково відшкодував заподіяну шкоду, та відшкодує й те, що не відшкодує страхова компанія. Просить змінити адміністративне стягнення на штраф.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні апеляційного суду не заперечував проти зміни накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню,виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що суддя першої інстанції лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП, загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення і не мотивував своє рішення щодо накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на правопорушника адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП.

Також, судом першої інстанції не було обговорено і питання про накладення на ОСОБА_3 передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, які б, у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували відповідальність ОСОБА_3 за адміністративне правопорушення, в той час, як визнання правопорушником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та його щире каяття у вчиненому, наявність двох малолітніх дітей ОСОБА_6 2014 року народження та ОСОБА_7 2008 року народження, та посилання ОСОБА_3 на те, що він є єдиним годувальником у зв'язку із находженням дружини у декретній відпустці, і керування автомобілем є єдиним джерелом доходів його родини, суд апеляційної інстанції враховує як обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП, пом'якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Дослідивши фактичні обставини справи, з урахуванням обставин, за яких ОСОБА_3. вчинив ДТП, допущених останнім порушень вимог Правил дорожнього руху України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що характер вчиненого ОСОБА_3 правопорушення не свідчить про грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами.

Крім того, вирішуючи питання про можливість зміни накладеного на правопорушника адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_4, який в суді апеляційної інстанції не заперечував проти пом'якшення накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т АН О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року відносно ОСОБА_3 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко