АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю потерпілого ОСОБА_1, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на ПП Металогенія, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 118,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. ст. 124, 122-4 КУпАП і з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2, керуючи, в порушення п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху України, автомобілем в стані алкогольного спяніння, допустив порушення вимог 1.3., 1.5., 13.1. Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, після чого ОСОБА_2 порушивши вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України, залишив місце ДТП.

Провадження № 33/774/200/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ч. 1 ст. 130, ст. ст. 124, 122-4 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_4

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою в частині накладеного на нього адміністративного стягнення, оскільки при накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, місцевим судом не були дотримані вимоги ст. 33 КУпАП та не враховані обставини, які помякшують відповідальність апелянта за вчинене правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Потерпілий ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечував проти задоволення поданої ОСОБА_2 апеляційної скарги і помякшення накладеного на останнього адміністративного стягнення.

Апеляційний суду, вислухавши потерпілого, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено апеляційним переглядом, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно наявності правових підстав для скасування постанови суду першої інстанції, є безпідставними.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що, накладаючи на правопорушника ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, місцевий суд в повному обсязі дотримався вимог ст. 33 КУпАП та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, наклав адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, правильно врахувавши характер вчинених правопорушень, особу порушника та ступінь його вини.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що застосовані до ОСОБА_2 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

При цьому, в поданій апеляційній скарзі не наведено жодного доводу, що свідчив би про незаконність або необґрунтованість постанови суду першої інстанції та давав би апеляційному суду підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову районного суду без змін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4