Справа № 134/178/16-п
Провадження № 33/772/58/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач: Нешик Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Нешик Р.І.;

за участю: ОСОБА_2

представника управління Держпраці у Вінницькій обл.: Коробчинського В.Є.

представника потерпілих: ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 15.02.2016 року, якою -

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1;

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП та обрано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 275,60грн.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно постанови суду, провину ОСОБА_2 визнано в тому, що він, працюючи начальником відділу освіти Крижопільської РДА у Вінницькій області, не забезпечив виконання покладених на нього обов'язків, допустив порушення ст.ст.141, 116 КЗпПУ: несвоєчасно провів розрахунок зі звільненою 06.11.2015 року ОСОБА_5, здійснивши розрахунок коштів 16.11.2015 року та він же не провів індексацію заробітної плати працівників за 2014 і 2015 роки, згідно постанови КМУ №1078 від 17.07.2003 року, чим вчинив правопорушення за ст.41 КУпАП.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати постанову місцевого суду і прийняти нову, якою закрити провадження по справі на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУПАП - в зв'язку із вчиненням ним дій в стані крайньої необхідності.

ОСОБА_2, підтримавши доводи своєї скарги в апеляційному суді, причину затримки виплат при звільненні пояснив тим, що казначейством встановлені щомісячні дні 10 та 25 числа, коли вони перераховують субвенції на рахунки місцевих бюджетів.

Після наказів про звільнення бухгалтерією проводяться бухгалтерські розрахунки з працівниками, беруться фінансові зобов'язання у казначейства про оплату, аж після цього оплачуються платіжні доручення і тоді кошти надходять до банків для зарахування на карткові рахунки працівників.

За його твердженнями, частині працівників, заробітна плата яких була мінімальною, з 2011 року продовжувалась проводитись індексація.

На решту працівників не доставало коштів на нарахування індексації, тому вона не проводилась. Нарахування індексації за рахунок коштів, виділених на заробітну плату, порушувало би право працівників на її отримання.

ОСОБА_2 вважає, що він діяв в стані крайньої необхідності, оскільки виплата індексації за рахунок коштів на зарплату, заподіяла би більшої шкоди, тому просив закрити відносно нього адміністративне провадження за відсутності в його діях адміністративного правопорушення.

Представники потерпілих та управління Держпраці заперечили проти таких доводів, зазначивши, що ОСОБА_2 нічого не зробив, щоб належно виконати свої обов'язки і провести із працівниками своєчасні і належні розрахунки, тому просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки за порушення вимог законодавства про працю він обґрунтовано має понести адміністративну стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, та заперечення проти них представників потерпілих і управління Держпраці у Вінницькій області; дослідивши доводи апеляційної скарги із залученими до неї додатками, перевіривши матеріали адміністративної справи дійшла висновку про законність прийнятого рішення місцевим судом відносно начальника управління освіти ОСОБА_2 із наступних підстав.

Як було встановлено, питання про дату звільнення ОСОБА_5 та інших вчителів у зв'язку зі скороченням штату, начальнику районного відділу освіти було відомо за 2 місяці до звільнення, ще у вересні 2015 року.

Хоча вона і не працювала з цього часу, проте отримувала заробітну плату.

Знаючи вимоги ст.116 КЗпПУ, які зобов'язують керівника організації в день звільнення працівника провести всі виплати, ОСОБА_2 мав організувати свою роботу так, щоб не порушити дані норми Закону, завчасно подавши платіжні доручення на виплати, чого ним не зроблено, в зв'язку з чим дані порушення правомірно ввійшли в акт перевірки та за що він обґрунтовано був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Після проведення перевірки своїм наказом №4 від 15.02.2016 року ОСОБА_2 дав розпорядження головному бухгалтеру відділу освіти своєчасно проводити розрахунки із працівниками, без порушень трудового законодавства, що в свою чергу спростовує його твердження про неможливість виплат в інші дні, ніж ті, що встановлені Держказначейством.

За порушення строків розрахунків при звільненні працівників ОСОБА_2 притягнув до дисциплінарної відповідальності головного бухгалтера управління освіти, чим визнав неправомірність і своїх дій, про що повідомив головного державного інспектора управління Держпраці у Вінницькій області своїм листом від 25.02.2016 року.

Нормами ст.141 КЗпПУ на керівника установи покладаються обов'язки неухильно дотримуватись трудового законодавства та уважно ставитися до потреб і запитів працівників.

Розмір винагороди за виконану роботу це не лише заробітна плата, а і індексація на неї, що передбачено ст.95 КЗпПУ.

ОСОБА_2 не заперечив, що був обізнаний про необхідність її нарахування в 2014 і 2015 роках.

Його пояснення про відсутність коштів на нарахування індексації не приймаються судом до уваги, оскільки він не надав достатніх доказів про те, що приймалися належні міри щоб такі кошти з'явилися для виплат.

Копія листа, адресованого в Департамент освіти і науки ОДА у вересні 2015 року про потреби в освітній субвенції всього лише на суму 12 589,30грн не узгоджується із його поясненнями як в частині сум, необхідних для нарахування індексації так і по часу звернення із таким проханням.

Своїм наказом №40 від 15.02.2016 року ОСОБА_2 дав розпорядження центральній бухгалтерії відділу освіти провести нарахування і виплатити індексацію працівникам освіти за 2015 рік в межах кошторисного асигнування.

Після чого, обком профспілки працівників освіти і науки та управління Держпраці повідомив своїми листами про погашення заборгованості по індексації.

Зазначене вказує про можливість виплати даних нарахувань, але при умові, якщо до цього докласти зусилля, про що слід дбати ще із початку календарного року, а не в кінці, як зазначено в апеляційній скарзі, що в листопаді-грудні були такі звернення.

Пункт 4 частини 2 статті 247 КУпАП передбачає можливість закриття справи в разі вчинення дій в стані крайньої необхідності.

Проте, для цього необхідні певні умови. Суд не може згодитись, що ОСОБА_2 діяв саме в такому стані, на що він посилається в апеляційній скарзі. По справі не встановлено, що нависла чи вже існувала якась небезпека громадським, державним інтересам, правам, свободам громадян, чи встановленому порядку управління, яку неможливо було усунути іншим шляхом, ніж як не сплативши індексацію, тим самим відвернувши заподіяння більшої шкоди ніж та яка настала.

Саме необхідність таких дій передбачав законодавець, для закриття справи за даною нормою Закону.

Проте, не переконання суду, дії ОСОБА_2 не підпадають під цей Закон, а тому вимоги апеляційної скарги із цих підстав не підлягають до задоволення.

Тому, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 15.02.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області Р.І. Нешик

З оригіналом вірно: