АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/193/16 Справа № 704/186/16-п Головуючий по 1 інстанції Воронкова І.Г.
Категорія:ч. 2 ст. 85 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю представника ТОВ «Потаське» ОСОБА_3; особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4, при секретарі Єгоровій С. А., ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 85 КУпАП, за апеляційною скаргою директора ТОВ «Потаське» ОСОБА_5 на постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 березня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця смт. Маньківка Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює,

закрито провадження, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП; вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 24 від 15.12.2015 року, ОСОБА_4 15.12.2015 року о 06 год 30 хв. в ур. «Рідке» порушив встановлені законом правила полювання, а саме п. 1, 4 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Він полював без належного дозволу та із застосуванням забороненого знаряддя - петель, внаслідок чого загинула тварина (косуля), за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 березня 2016 року закрито провадження у справі відносно ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП.

В постанові суд першої інстанції зазначив, що з протоколу про адміністративне правопорушення № 24 від 15.12.2015 року, який надійшов до суду першої інстанції після доопрацювання, вбачається, що ОСОБА_4 15.12.2015 року в адміністративних межах ТОВ «Потаське» порушив встановлені законом правила полювання, а саме полював без належного дозволу та із застосуванням забороненого знаряддя - петель, внаслідок чого загинула тварина (козуля), чим порушив п. 1, 4 ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про мисливське господарство та полювання".

Також місцевим судом встановлено, що на підставі вищевказаного протоколу постановою лісничого Потаського лісництва № 41/15 від 18.12.2015 року ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 85 КУпАП до штрафу в сумі 2040 грн., яка в подальшому була скасована постановою головного лісничого ДП «Уманське лісове господарство» від 25.12.2015 року з тих підстав, що справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 85 КУпАП належать до розгляду у судовому порядку, а саме Тальнівським районним судом Черкаської області. Крім цього, вказується, що протокол містить виправлення щодо кваліфікації дії особи.

Не погодившись з указаною постановою суду першої інстанції, директор ТОВ «Потаське» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП.

В своїй скарзі апелянт указує, що оскаржувана постанова є незаконною та не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що безпосередньо після виявлення правопорушення, яке було вчинено ОСОБА_4, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 85 КУпАП, посадовою особою ДП «Уманське лісове господарство» складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, було проведено фотографування як знарядь вчинення правопорушення, так і тварини, яка загинула в результаті його вчинення. Також було проведено огляд речей (петель) та огляд трупа тварини, за наслідками яких було складено відповідні протоколи огляду. В подальшому вказані матеріали направлені до суду першої інстанції.

Також, вказує апелянт, судом першої інстанції були викликані та допитані в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, пояснення яких зафіксовані засобами технічної фіксації судового процесу. Вказані свідчення підтверджують винуватість ОСОБА_4 Разом з тим, пояснення цих свідків не були взяті до уваги судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови. Більше того, факт допиту свідків та зміст їх пояснень взагалі не знайшли відображення в оскаржуваній постанові місцевого суду.

Апеляційна скарга була прийнята судом до розгляду. Щодо підстав для такого прийняття суд апеляційної інстанції відзначає, що ТОВ «Потаське» має підстави бути потерпілим у цій справі, оскільки відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» користувачі мисливських угідь мають право на відшкодування збитків від порушників правил полювання за здобуті незаконним шляхом тварини, а ТОВ «Потаське» відповідно до рішення Черкаської обласної ради № 9-9 від 29 травня 2003 року до 2028 року включно є користувачем мисливських угідь в Тальнівському районі загальною площею 12 052 га.

Відповідно до ст. 269 КУпАП, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні представник ТОВ «Потаське» підтримав апеляційну скаргу з посиланням на неправильне застосування судом матеріального та процесуального законодавства, необ'єктивну оцінку досліджених у суді матеріалів справи. Вказав, що суд першої інстанції повністю проігнорував наявні у матеріалах справи докази, зокрема дані протоколу про адміністративне правопорушення, додані матеріали, покази свідків. При цьому показам свідків суд взагалі не дав жодної оцінки, хоча вони були належно допитані у судовому засіданні в суді першої інстанції.

ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти апеляції і вважає постанову суду законною та обґрунтованою, вказавши, що лісничі та єгері побили його у лісі та примусили підписати документи. Вказав, що у лісі він опинився випадково, прийшовши по дрова, а його чоботи були у крові тварини, оскільки він перед цим у себе вдома забив коня.

Заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина друга ст. 85 КУпАП передбачає відповідальність за повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у відповідний апеляційний суд. Апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Кваліфікація правопорушення за ч. 2 ст. 85 КУпАП є альтернативною щодо його ознак, тобто для кваліфікації дій особи за ч. 2 ст. 85 КУпАП не обов'язковим є факт вчинення правопорушення повторно (це лише одна з кількох самостійних кваліфікуючих ознак). Для вказаної кваліфікації достатньо й вчиненні передбаченого діяння вперше, якщо воно мало наслідком добування, знищення або поранення тварини.

Враховуючи, що у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_4 свою вину не визнав, суд мав детально проаналізувати всі наявні докази на предмет їх належності і допустимості і зробити висновок про винуватість чи невинуватість особи.

З даних журналу судового засідання (а.с. 50-55), у якому вівся аудіозапис, слідує, що суд першої інстанції допитував у якості свідків кількох осіб. Зокрема свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтверджували у своїх показах, що вони затримали ОСОБА_4 безпосередньо біля петлі, у яку була впіймана косуля. Опису цих показів в оскаржуваній постанові немає взагалі, тобто суд першої інстанції ухилився від оцінки цих показів як доказу, зокрема не вказав, з яких мотивів такі покази приймаються чи відхиляються.

Немає у рішенні суду першої інстанції й оцінки доводів ОСОБА_4 про те, що його били з метою примусити підписати документи. Суд першої інстанції намагався з'ясувати результати кримінального провадження, внесеного в ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_4 про його побиття, однак, не отримавши відповідних остаточних документів (матеріали провадження перебували на перевірці в прокуратурі), вирішив ухвалювати постанову без з'ясування цих важливих обставин.

Натомість суд апеляційної інстанції витребував інформацію про результати указаного вище кримінального провадження, а саме з'ясував, що відповідне кримінальне провадження було закрите 04 січня 2016 року. Копія відповідної постанови була отримана та приєднана до матеріалів справи, про її наявність було оголошено у судовому засіданні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції констатує, що за заявою ОСОБА_4 про його побиття представниками мисливського господарства була проведена належна перевірка в порядку КПК України як того вимагає практика Європейського суду з прав людини, й відомості його заяви про побиття не знайшли свого підтвердження. Враховуючи це, суд апеляційної інстанції критично сприймає покази ОСОБА_4 щодо його побиття, оскільки вони (крім його слів) нічим не підтверджуються.

Крім цього, суд апеляційної інстанції критично сприймає й покази ОСОБА_4, надані в суді апеляційної інстанції, про його випадковість появи у лісі в темну пору доби з чоботами, які були в крові тварини, вбачаючи такі покази спробою уникнути встановлення факту своєї винуватості.

Враховуючи це, суд апеляційної інстанції вбачає, що у суду першої інстанції не було достатніх підстав ігнорувати покази допитаних ним свідків щодо незаконних дій ОСОБА_4 Тоді як ці свідки показували (згідно з даними журналу судового засідання в суді першої інстанції а.с. 50-55), що вони затримали ОСОБА_4 безпосередньо біля петлі, у якій була загибла косуля, коли ОСОБА_4 прийшов перевіряти цю петлю. Також і в поясненнях на місці пригоди, підписаних ОСОБА_4, стверджується, що він займався незаконним добуванням диких тварин.

Крім цього, суд апеляційної інстанції не вбачає обґрунтованими доводи суду першої інстанції стосовно неналежного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення після того, як матеріали справи направлялися на дооформлення. Дійсно, спершу стосовно ОСОБА_4 був складений протокол за ч. 1 ст. 85 КУпАП й навіть в адміністративному порядку була ухвалена постанова про його винуватість. Однак, в тому ж адміністративному порядку ця постанова була скасована через помилковість кваліфікації дій особи, оскільки було встановлено, що його дії мають належно кваліфікуватися за ч. 2 ст. 85 КУпАП, що належить до розгляду у судовому порядку (а.с. 5). Саме тому матеріали після до оформлення в частині уточнення кваліфікації дій особи й були направлені для розгляду до Тальнівського районного суду Черкаської області.

Інакше вони у судовому порядку взагалі не повинні були розглядатися й не повинні були прийматися судом першої інстанції до розгляду по суті згідно з положеннями ч. 1 ст. 221 КУпАП, адже розгляд справ за ч. 1 ст. 85 КУпАП не віднесені до компетенції суду. Крім цього, й у супровідному листі на адресу суду щодо надсилання справи було вказано, що справа стосовно ОСОБА_4 направляється саме щодо правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП (а.с. 6).

Враховуючи це, суд апеляційної інстанції вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні поставленого йому у вину правопорушення була належно доведена, й стверджувати факт відсутності у його діях складу поставленого у вину правопорушення у суду першої інстанції достатніх підстав не було. Винуватість підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними пояснень самого ОСОБА_4 на місці правопорушення.

Однак, апеляційний суд констатує, що справа надійшла до апеляційного суду вже після спливу строку можливого накладення на особу стягнення. Такий строк скінчився 15 березня 2016 року, тоді як справа надійшла до суду 21 березня 2016 року. Тому на даний час на ОСОБА_4 вже неможливо накласти стягнення, у зв'язку зі спливом строку для можливого накладення такого стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. У зв'язку з цим, жодного адміністративного стягнення на нього не накладається.

Речові докази у справі, а саме тросові петлі у кількості 15 штук, необхідно знищити.

Керуючись, ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Потаське» ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 березня 2016 року щодо ОСОБА_4 скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 закрити, у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко