АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/513/2016 Постанова винесена суддею Рудик І.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю захисника ОСОБА_2 - адвоката Костецького О.С. та другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Конгаз (Республіка Молдова), громадянина України, приватного підприємця, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 13 лютого 2016 року о 22 год. 40 хв. по вул. Саперно-Слобідська в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ 21124», державний номерний знак НОМЕР_2, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW 525і», державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що постанова суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

При цьому зазначає, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення він заперечував, пояснюючи, що, коли він рухався в середній смузі за автомобілем «BMW», то водій останнього знизив швидкість перед світлофором, який не забороняв рух прямо, та, без включеного правого сигналу повороту або аварійних сигналів, здійснив маневр перестроювання в крайню праву смугу, де раптово зупинив свій автомобіль, при цьому бачивши, що він також перестроюється у крайню праву смугу, та, оскільки він не міг передбачити нічим не мотивований маневр автомобіля «BMW» праворуч і в останню мить раптову його зупинку, то вимушений був перестроїти свій автомобіль максимально праворуч і натиснув на гальма, що, за присутності приморозку біля узбіччя, призвело до заносу задньої лівої частини його автомобіля і удару обома передніми та заднім правим колесами об бордюр і заїздом передніми колесами на газон. Проте, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, уповноважена посадова особа патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановила та не зазначила, коли виникла небезпека для руху автомобіля і відповідно, коли і яким чином він повинен був діяти відповідно до п.п. 12.1, 13.1 ПДР, а самі обставини події ДТП, викладені у протоколі, не відповідають дійсним обставинам, його поясненням та поясненням водія «BMW 525і», який фактично підтвердив його пояснення, а також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків даної ДТП.

Крім того, схема ДТП не відображає реальної картини на момент зіткнення і не виявляє суті ДТП, оскільки представниками поліції не взято до уваги сліди від гальмування, відбитки від протекторів шин його автомобіля на газоні, а також характер пошкоджень, свідчення учасників і очевидця (пасажира «BMW 525і») ДТП.

При цьому зазначає, що діючи в рамках правил дорожнього руху та обстановки, що виникла, він доклав усіх зусиль для уникнення зіткнення, але не мав такої технічної можливості, оскільки водій автомобіля «BMW 525і», в порушення п.п. 8.1, 9.2, 9.9, 10.1, 10.3, 12.3, 12.9, 19.4 ПДР, знизивши швидкість, без включеного правого сигналу повороту або аварійних сигналів, при цьому бачивши його автомобіль позаду себе, здійснив маневр із перестроювання свого автомобіля праворуч у сусідню смугу руху (крайню праву), раптово зупинивши в ній свій автомобіль, що призвело до зіткнення,та знаходиться у прямому причинному зв'язку з ДТП, однак, це не було враховано ані працівниками патрульної поліції при складанні протоколу, ані судом при розгляді справи, що унеможливило прийняття у справі законного та обґрунтованого рішення.

Крім того, в матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан тощо, та, всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, в справі не зібрано доказів, на підставі яких можна було б зробити висновки про наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Костецького О.С. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, проаналізував у постанові докази у справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у порушенні п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме - про не врахування ним дорожньої обстановки, не обрання безпечної швидкості руху та не дотримання безпечної дистанції до автомобіля ««BMW 525і», державний номерний знак НОМЕР_3, під час керування 13 лютого 2016 року о 22 год. 40 хв. по вул. Саперно-Слобідська в м. Києві автомобілем «ВАЗ 21124», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до їх зіткнення, та отриманням внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди без будь-яких заперечень, в якій відображено положення транспортних засобів після зіткнення, пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди; а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо обставин події.

При цьому доводи апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону щодо його змісту, у зв'язку з не зазначенням в ньому свідків, є надуманими, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про наявність свідків пригоди, не зазначали про наявність таких і учасники дорожньо-транспортної пригоди.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди він рухався автомобілем «ВАЗ-21124» зі швидкістю 60 кілометрів на годину в середній смузі за автомобілем «БМВ», який раптово зупинився в своїй смузі, а відстань до нього була близько 50 метрів. Він прийняв праворуч, в крайню праву смугу, аби об'їхати автомобіль «БМВ» справа, і натиснув на гальма, але дорога виявилась слизькою і його автомобіль розвернуло передньою частиною на бордюр, куди він виїхав передніми колесами, а заднім лівим крилом зачепив правий кут заднього бампера автомобіля «БМВ».

При цьому, самим ОСОБА_2 не оспорюється та обставина, що внаслідок незадовільних погодних умов, застосоване ним гальмування призвело до заносу керованого ним транспортного засобу, який задньою частиною здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ».

Водночас, за змістом письмових пояснень, поданих до суду першої інстанції, та апеляційної скарги, ОСОБА_2 вказав, що водій автомобіля «БМВ» створив йому небезпеку для руху, виїхавши в крайню праву смугу та раптово зупинився, у зв'язку з чим він вимушений був перестроїти свій автомобіль максимально праворуч і натиснув на гальма, що, за присутності приморозку біля узбіччя, призвело до заносу задньої лівої частини його автомобіля і удару обома передніми та заднім правим колесами об бордюр і заїздом передніми колесами на газон.

Проте, такі твердження ОСОБА_2 спростовуються, як поясненнями водія ОСОБА_4, наданими ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди, про те, що він почав пригальмовувати та перестроївся в крайній правий ряд, оскільки поряд зупинилась вантажівка та промайнули тіні, тому, вважаючи, що дорогу перебігає пішохід, він вдався до такого маневру, а водію автомобілю «ВАЗ», який рухався позаду на невеликій дистанції, не вистачило гальмівного шляху і він прийняв правіше, щоб здійснити його об'їзд, проте наткнувся на бордюр і йому занесло задню частину автомобіля, так і даними схеми ДТП, які вказують на місце розташування транспортних засобів після зіткнення та те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в автомобілі «БМВ» було пошкоджено задня права блок-фара, задній бампер, заднє праве крило, кришка багажника, а в автомобілі «ВАЗ» - ліве заднє крило, задня ліва блок-фара, задній бампер, ліва задня стійка лівий задній бризговик, передній правий колісний диск.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «ВАЗ» та «БМВ» свідчать про те, що задньою лівою частиною автомобіль «ВАЗ» контактував із задньою правою частиною автомобіля «БМВ».

Зі схеми дорожньо-транспортної пригоди також вбачається, що ДТП сталося на дорозі, що має три смуги для руху в одному напрямку, і після зіткнення кожен з автомобілів «ВАЗ» та «БМВ» розташовується в першій смузі, ширина якої становить 5,2 м, при цьому автомобіль «БМВ» знаходиться поряд із переривчатою лінією, що позначає межі смуги, та відстань від краю проїзної частини дороги до правого переднього колеса автомобіля «БМВ» складає 2,8 м, а до правого заднього колеса - 2,7 м. При цьому, на схемі дорожньо-транспортної пригоди, позаду автомобіля «БМВ», на відстані 2,7 м від краю проїзної частини зафіксоване місце осипу пластику, що свідчить про те, що на момент зіткнення водій автомобіля «БМВ», якщо і здійснював маневр перестроювання, то цей маневр він завершив, а водій автомобіля «ВАЗ» не дотримався безпечної дистанції.

Отже, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, свідчать про недотримання водієм ОСОБА_2вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, і в залежності від них повинен дотримувати безпечної дистанції.

При цьому слід вказати, що дотримання положень пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху полягає в тому, що водій постійно перебуває в контакті з елементами середовища руху, які у процесі руху постійно змінюються, змушуючи водія постійно приймати рішення щодо вибору безпечної швидкості руху в конкретних умовах, а вибрана дистанція повинна забезпечити можливість безпечної зупинки транспортного засобу у випадку, якщо водій переднього транспортного засобу застосував екстрене гальмування, чого не було дотримано з огляду на пояснення ОСОБА_2, приведені в апеляційній скарзі, про те, що відстань до транспортного засобу, що рухався попереду, складала 50-55 м, але він не міг передбачити, що в цей час водій автомобіля «БМВ» ОСОБА_4 буде перестроюватись в крайній правий ряд, куди перестроювався і він, та загальмує, при тому, що, згідно схеми ДТП, після зіткнення автомобіль «БМВ» розташовується прямолінійно, а ширина крайньої правої смуги, куди перестроювався і ОСОБА_2, становить 5,2 м.

Тобто, обрана ОСОБА_2 швидкість, навіть в межах дозволеної, не була безпечною, оскільки при її виборі ним не було враховано ні дорожню обстановку, ні стан проїзної частини, аби безпечно керувати транспортним засобом, що призвело до недотримання ним безпечної дистанції, та як наслідок до зіткнення транспортних засобів.

Отже, сукупністю досліджених судом доказів спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та про його невинуватість у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи його апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про порушення водієм ОСОБА_4 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, яке передбачено санкцією ст. 124 КУпАП, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та характеру вчиненого правопорушення.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень,- залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.