Номер провадження: 33/785/233/16
Номер справи місцевого суду: 520/1773/16-п
Головуючий у першій інстанції Чванкін
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 14.03.2016 року,-

встановив:

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, працюючий не офіційно барменом в готелі «Гагарін Плаза», не одружений, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11.01.2016 року, о 05 годині 50 хвилин, по вул. Комарова в м. Одеса, керував транспортним засобом - автомобілем «БМВ» д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку приладу "Драгер ARBL 0963", результат якого склав 0,49 проміле.

Водій ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, у зв'язку з чим, співробітниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 456040 від 11.01.2016 року.

У апеляційній скарзі, ОСОБА_1 послався на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції було застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке є надто суворим. При цьому зазначив, що при накладенні стягнення суд першої інстанції фактично не з'ясував обставин, які мають суттєве значення при накладенні стягнення.

Також апелянт зазначив, що судом не були враховані пом'якшуючі відповідальність обставини, а саме те, що він повністю визнав себе винним у скоєному правопорушенні, до адміністративної відповідальності він не притягувався і вказане правопорушення вчинив вперше. Крім того зазначив, що автомобілем він транспортує вирощену батьками на присадибній ділянці сільгосппродукцію для її продажу на ринку і це є єдиним засобом його заробітку.

Просить постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення змінити та застосувати відносно нього стягнення у вигляді штрафу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. При цьому щиро покаявся у вчиненому правопорушенні та пояснив, що ввечері випив декілька бокалів пива і, вважаючи себе тверезим, сів за кермо автомобіля.

Також зазначив, що був присутній у судовому засіданні районного суду, однак головуючий суддя, на його думку, формально поставився до наданих ним характеризуючих даних.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 11.01.2016 року о 06.00 годин по вул. Комарова в м. Одеса, керував транспортним засобом - автомобілем «БМВ» д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, згідно висновку приладу "Драгер ARBL 0963", результат якого склав 0,49 проміле.

З цих матеріалів та оскаржуваної постанови суду видно, що ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення власноруч зробив запис про те, що керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння і ці обставини він також підтвердив як у місцевому суді, так і в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного вважаю, що висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується особистими поясненнями правопорушника, наданими безпосередньо в суді першої інстанції та апеляційної інстанції та змістом протоколу про адміністративне правопорушення, тому його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, на підтвердження доводів, зазначених в своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 апеляційному суду ніяких доказів не надав, фактично спростував інформацію про наявність у нього єдиного заробітку за використанням автомобілю та вказав, що працює неофіційно барменом в готелі «Гагарін Плаза». При цьому, на підтвердження факту надання допомоги своїм батькам та транспортування безпосередньо ним вирощеної батьками сільськогосподарської продукції не підтвердив.

При цьому апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 про відсутність даних щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та щирого каяття, не можуть бути безумовною підставою для зміни судового рішення, оскільки зазначені обставини були враховані судом при призначені покарання, який визнав за необхідне визначити стягнення у межах санкції зазначеної статі та фактично в її середньому розмірі, оскільки на думку апеляційного суду зазначене стягнення, з урахуванням ступеню суспільної небезпеки правопорушення, а також вчинення ним умисних дій, направлених на порушення безпеки руху з використанням транспортного засобу є необхідним та достатнім для запобігання і вчинення правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що судовий розгляд судом першої інстанції був проведений у відповідності до вимог діючого законодавства, всебічно та повно з'ясовані фактичні обставини справи, а тому постанова Київського районного суду м. Одеса від 14 березня 2016 року є законною та обґрунтованою, підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 14.03.2016 року відносно ОСОБА_1, у частині накладеного адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування усіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.