АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/5/16-пГоловуючий у 1-й інстанції Костів Л.І.
Провадження № 33/789/32/16 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 р. м.Тернопіль

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області Лекан І.Є., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лановецького районного суду від 08 лютого 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Лановецького районного суду від 08 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 20 листопада 2015 року о 14 год. 40 хв. в м. Ланівці по вул. Незалежності Тернопільської області керував транспортним засобом марки "ГАЗ-31029", д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння покров обличчя, нестійка хода). На місці продувати в технічний пристрій алкотестер "Драгер" та проїхати в медичний заклад для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду відносно нього скасувати, провадження у справі закрити в зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки судове засідання 08 лютого 2016 року було проведено у його відсутності, що позбавило його реалізувати свої права, передбачені ст.268 КпАП України. Крім того, суд неповно та необ'єктивно розглянув адміністративну справу та не врахував, що він не керував транспортним засобом, жодних свідків під час складення протоколу не було. Зазначає, що по справі відсутні будь-які докази його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що він є інвалідом 2-ї групи. Посилається на порушення його права на захист, оскільки працівник ДАІ при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не роз'яснив права, передбачені ст.268 КпАП України. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження даної постанови.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, врахувавши заяву ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутності, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови слід задовольнити, у вимогах апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, судове засідання 08 лютого 2016 року відбулося у відсутності ОСОБА_1, який не з'явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Апелянт ОСОБА_1 вказує, що з 25 січня 2016 року по теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні в "Інституті травматології та ортопедії Національної Академії Медичних наук України", що підтверджується довідкою №478849 від 02 березня 2016 року.

Оскільки розгляд справи в суді першої інстанції проводився у відсутності ОСОБА_1, який з поважних причин не з'явився в судове засідання, йому слід поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови.

Разом з тим, доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи про те, що він не вживав спиртних напоїв та не керував автомобілем марки ГАЗ-31029, державний номерний знак НОМЕР_2 20 листопада 2015 року та пропозицій продувати технічний пристрій алкотест "Драгер", поїхати в медичний заклад для визначення стану алкогольного сп'яніння йому не надходило є голослівними, нічим не підтверджені та спростовуються наступною сукупністю доказів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20 листопада 2015 року, інспектором ДПС ДАІ в Тернопільській області Паньків А.С.з використанням відеозаписувальних пристроїв, в присутності двох свідків зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки "ГАЗ-31029", д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння покров обличчя, нестійка хода) та факт його відмови пройти у встановленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, правопорушником не оспорювався, ніким не спростований, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп'яніння підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які ствердили, що у їхній присутності на вимогу працівників ДАІ ОСОБА_1, відмовився пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою дозволених технічних засобів чи в медичному закладі.

Свої пояснення свідки подали 20 листопада 2015 року письмово.

Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп'яніння, його дії та ознаки сп'яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилання ОСОБА_1 на порушення його права на захист через не роз'яснення працівником ДАІ при складанні протоколу про адміністративне правопорушення його прав, передбачених ст.268 КпАП України та заперечення присутності свідків при оформленні протоколу, то вони є необґрунтованими, оскільки судом не встановлено будь-яких порушень, а скаржником не представлено в апеляцію будь-яких належних доказів цього.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КпАП України, з врахуванням його особи та характеру вчиненого правопорушення, в мінімальному розмірі санкції ч.1 ст. 130 КпАП України, а тому підстав для скасування постанови суду та її закриття не вбачаю.

Водночас, беручи до уваги те, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України " Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди першої та другої групи, вважаю, що ОСОБА_1, як інваліда другої групи загального захворювання, слід звільнити від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КпАП України, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Лановецького районного суду від 08 лютого 2016 року щодо ОСОБА_1 в частині стягнення судового збору змінити.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп..

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.Є. Лекан