АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 та її захисника адвоката ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючу менеджером по рекламі «ПКЗ», яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, з накладенням на неї адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, -

встановив:

постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування строком на шість місяців.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 28 січня 2016 року приблизно о 18 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «Форд» д/н НОМЕР_1, рухалася в районі будинку №27 по вул. Дзержинського у м. Дніпропетровську, де, порушуючи п. 2.10 Правил дорожнього руху України, при обїзді перешкоди, у вигляді автомобіля «Тойота» д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, не обрала безпечний боковий інтервал руху, внаслідок чого допустила пошкодження лівого дзеркало заднього виду автомобіля «Тойота». Після зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_1 місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетна, покинула, чим порушила п. 2.10, 13.3 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду змінити, в частині обраного виду стягнення, призначивши стягнення не повязане із позбавленням права керування транспортними засобами.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 факт зіткнення не заперечувала, зазначивши, що місце ДТП покинула, оскільки потерпіла ОСОБА_4 до неї не мала жодних претензій матеріального характеру.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 зявилася разом із своїм захисником адвокатом ОСОБА_2, та подала уточнену апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Свою уточнену апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивував тим, що звук який вона раніше пояснювала, як зіткнення правою частиною її автомобіля із лівим боковим дзеркалом «Тойоти», - ударом її колеса о нерівності дороги. Крім цього, зазначила, що на її автомобілі відсутні будь-які механічні пошкодження, які могли бути завданні в результаті ДТП. Також вважає, що приїзд працівників поліції на місце ДТП майже через дві години після зіткнення беззаперечно доводить факт її невинуватості.

Допитана у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 пояснила, що виступає категорично проти задоволення уточненої апеляційної скарги ОСОБА_1. Свою позицію потерпіла пояснила тим, що на її переконання, суд першої інстанції обґрунтовано та з наведенням відповідних мотивів правильно визнав вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Доводи апелянтки викладенні в уточненій апеляційній скарзі вважає такими, які не відповідають дійсності і представляють собою виключно спосіб уникнення від відповідальності за скоєне.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши сторону захисту та потерпілу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Доводи сторони захисту ОСОБА_1 щодо непричетності її до дорожньо-транспортної пригоди не знайшли свого підтвердження.

Так, у відповідності до протоколу (а.с. 2) дорожньо-транспортна пригода між транспортними засобами «Тойота» д/н НОМЕР_2 та «Форд» д/н НОМЕР_1 відбулася 28 січня 2016 року приблизно о 18 годині 45 хвилин біля будинку №27 по вул. Дзержинського у м. Дніпропетровську. Зіткнення транспортних засобів відбулося в момент обїзду автомобілем «Форд» припаркованого на узбіччі автомобіля «Тойота», необравши безпечний боковий інтервал руху, водій автомобіля «Форд» ОСОБА_1 допустила контакт правим дзеркалом свого автомобіля із лівим боковим дзеркалом автомобіля «Тойота». Внаслідок зазначеного контакту автомобілів, у відповідності до схеми ДТП (а.с. 4), було завдано механічні пошкодження переднього лівого дзеркала автомобіля «Тойота».

Зазначений механізм зіткнення повністю підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_4, свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які дали послідовні та однакові за своїм змістом пояснення щодо того, що вони бачили контакт лівого дзеркала автомобіля «Форд», під керуванням ОСОБА_1, із правим боковим дзеркалом нерухомого автомобіля «Тойота».

Цей же механізм дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 підтвердила у своїх первинних письмових поясненнях (а.с. 12), у яких остання чітко зазначила, що підчас обїзду нерухомого автомобіля «Тойота», припаркованого на узбіччі, почула сторонній звук, проте проігнорувавши його проїхала далі декілька метрів, після чого зупинилася і від незнайомого їй чоловіка, який наздогнав її, дізналась про факт зіткнення.

Крім цього, наведенні вище обставини повністю підтверджуються фототаблицею (а.с. 6, 14), з яких видно, що бокове дзеркало автомобіля «Тойота» вивернуто у протилежну сторону від складання, а на правому дзеркалі автомобіля «Форд» наявні характерні для зіткнення потертості декоративного пластику, що також повністю погоджується із рапортом працівника поліції (а.с. 15).

До пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7 апеляційний суд відноситься критично. Оскільки ОСОБА_1 на різних стадіях давала суперечливі пояснення, які також суперечать і наявними по справі доказам, обєктивність яких не викликала жодних сумніві у кожного з учасників провадження.

Щодо пояснень ОСОБА_7, то вони також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки повідомленні нею обставини суперечать іншим доказам по справі. Крім цього, ОСОБА_7 перебуває у дружніх стосунках із апелянткою, і явно має зацікавленість у результатах розгляду даної справи.

Таким чином, з аналізу наявних по справі доказів, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку щодо правильності встановлених місцевим судом фактичних обставин справи у порушені правил дорожнього руху, що стали причиною завдання механічних ушкоджень транспортним засобам, зафіксованих у протоколах про адміністративні правопорушення за ст.ст. 122-2, 124 КУпАП, складених відносно ОСОБА_1 уповноваженою особою підрозділу національної поліції.

Під час апеляційного перегляду порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП, при розгляді справи районним судом, не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи суд правильно встановив та належним чином обґрунтував.

Неправильного застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, під час апеляційного перегляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні уточненої апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування постанови районного суду відмовити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року, відносно ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, якою накладено на останню стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_8