ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Мукачево Справа №303/770/16-п 3/303/781/16

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області В.В.Кость, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, пенсіонера),

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Матеріали адміністративної справи місять фактичні дані відносно того, що: «31 січня 2016 року о 17 год. 05 хв. біля будинку №13, що по вул. Фурманова в м. Мукачево, ОСОБА_1, керував транспортним засобом марки «CITROEN Berlingo», д./н. ВС 08-54 ВІ, з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду відмовився.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у звязку з порушенням ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про причину неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 215 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення містить нормативне правило відносно адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Оцінюючи вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом вимогам чинного законодавства суд констатує наступне.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №457843 від 31.01.2016, ОСОБА_1 порушив приписи п. 2.5 Правил дорожнього руху України, якими передбачено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Однак, як вбачається з наданої ОСОБА_1 суду копії протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 17), ОСОБА_1 порушив саме вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, тобто за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Невідповідність вищевказаного протоколу також встановлена і наданим начальником відділу Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції в Закарпатській області листом про службову перевірку від 01.04.2016 (а.с. 23-24).

Таким чином, долучений до матеріалів справи протокол не може бути визнаний судом у якості належного доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ряд зазначених у ньому відомостей не відповідають даним протоколу, який порушник отримав на руки від працівника ДАІ після його фактичного складання.

Крім того, як вбачається з копії постанови Берегівського районного суду від 24 лютого 2016 року (а.с. 18), 31 січня 2016 року при зупинці працівниками патрульної поліції водія автомобіля марки «CITROEN Berlingo», д./н. ВС 08-54 ВІ, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2. При цьому, ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні.

Також вищевказаним судовим рішенням встановлені обставини відносно відсутності у діях ОСОБА_1 події і складу адмінправопорушення, передбаченого статтею 126 КпАП України, який одночасно був встановлений інспектором при складанні на вказану особу й двох інших адмінспротоколів, а саме за статтею 130 та ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Інших фактичних даних, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення матеріали справи не містять.

Вищевказане свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

По відношенню до цього суд також виходить з того, що згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначив в п. 4 рішення від 22.12.2010 року 23-рп/2010 Конституційний Суд України (справа за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху)), конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Відповідно до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України також зазначив, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до Основного Закону України (частина третя ст. 62) усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 62, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 124, 215, 221, 247, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

2. Копію постанови направити в Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції в Закарпатській області в Закарпатській області для виконання.

3. Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Кость