Номер провадження: 33/785/231/16
Номер справи місцевого суду: 500/1155/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю ОСОБА_2, розглянувши подану нею апеляційну скаргу на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.03.2016 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн., а також стягнутий судовий збір.

Відповідно до постанови суду, 26.02.2016 року о 13 год. 10 хв. ОСОБА_2, знаходячись на вул. Р. Міліції, 23 «а» в м. Ізмаїлі Одеської області, вчинила сварку з робочим персоналом КВІ, в ході якої висловлювалася на їх адресу нецензурною лайкою та погрожувала розправою, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заперечила факт вчинення нею правопорушення з тих підстав, що при розгляді справи судом 1-ої інстанції допущена неповнота розгляду та не досліджені докази по справі, а саме:

- судом в якості свідків допитано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які являються працівниками Ізмаїльської КВІ та є безпосередніми підлеглими ОСОБА_6 та перебувають у робочій залежності від нього, у звязку з чим суд повинен критично ставитись до їх свідчень;

- зазначені свідки пояснили, що сварка відбулась в приміщенні КВІ, що суперечить даним, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, згідно з яким сварка відбувалась безпосередньо по вулиці Радянської міліції, 23-А, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_7;

- обов'язковою ознакою об'єктивної сторони правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП є місце його скоєння, а саме - громадське місце, проте судом не взято до уваги те, що оскільки конфлікт із ОСОБА_6 почався в робочому кабінеті ОСОБА_8, тому він до визначення «громадського місця» не відноситься, оскільки знаходиться в приміщенні Ізмаїльської поліції, куди відсутній вільний вхід населенню, тому, відповідно відсутня об'єктивна сторона правопорушення і склад самого правопорушення;

- при винесені постанови, судом не враховано той факт, що відносно ОСОБА_6 провадиться службова перевірка за заявою ОСОБА_2 від 26.02.2016 року, результати якої до теперішнього часу не відомі та постанова суду про визнання ОСОБА_2 винною та притягнення її до адміністративної відповідальності, дає підстави для визнання ОСОБА_6 невинуватим;

- судом також не надавалась оцінка особі ОСОБА_2, її сімейному та майновому стану, хоча при встановлені анкетних даних в суді було зазначено, що вона має на утримання малолітню дитину та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Таким чином, ОСОБА_2, не погодившись з постановою суду 1-ої інстанції, вважаючи її формальною та необґрунтованою, просила скасувати її та закрити провадження по справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, яка підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД № 027644 від 03.03.2016 року, складеного ст. інспектором поліції Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, вбачається, що 26.02.2016 року, близько о 13 год. 10 хв., ОСОБА_2, знаходячись на вул. Р. міліції, 23 «а» в м. Ізмаїлі Одеської області, вчинила сварку з робочим персоналом КВІ, в ході якої висловлювалася на їх адресу нецензурною лайкою та погрожувала розправою.

У зазначеному протоколі дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що сварка почалась в робочому кабінеті КВІ, який не може бути визнаним громадським місцем, оскільки в його приміщення відсутній вільний вхід населенню, тому, відповідно відсутня об'єктивна сторона правопорушення і склад самого правопорушення, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_2 від 26.02.2016 року, які вона підтвердила в суді апеляційної інстанції у співвідношенні з іншими доказами, апеляційний суд вважає, що її вина у вчиненні інкримінованого їй правопорушення доведена показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, які були допитані в суді 1-ої інстанції та не довіряти яким у апеляційного суду не має підстав.

Апеляційний суд враховує доводи ОСОБА_2 про те, що сварка між нею та ОСОБА_6 почалась в приміщенні КВІ, проте порушення громадського порядку відбулось за його межами, оскільки зазначені свідки пояснили, що після того, як вона пішла з приміщення КВІ, то продовжувала висловлювалася на їх адресу нецензурною лайкою та погрожувала розправою на біля будинку 23- а по вул. Радянської міліції, 23 в м. Ізмаїлі Одеської області.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано той факт, що відносно ОСОБА_6 провадиться службова перевірка за заявою ОСОБА_2 від 26.02.2016 року, результати якої до теперішнього часу не відомі та постанова суду про визнання ОСОБА_2 винною та притягнення її до адміністративної відповідальності, має предиюціальне значення, апеляційний суд не виключає можливості притягнення до відповідальності інших осіб які приймали участь у конфлікті, в тому числі і ОСОБА_6, проте, в даному випадку розглядається лише матеріали відносно ОСОБА_2, тому перевірити її доводи щодо наявності в діях інших осіб складу такого правопорушення, чи його відсутності в межах розгляду даної справи не надається можливим.

Оцінивши викладені вище обставини в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, тому не має підстав для скасування постанови в частині наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України.

Разом з тим, постанова суду підлягає зміні в частині накладеного стягнення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням

Так, апеляційний суд вважає слушними доводи ОСОБА_2 про те, що при накладенні на нього стягнення не були враховані всі обставини справи, оскільки, судом не було прийнято до уваги характер правопорушення, те, що конфлікт, який став підставою вчинення правопорушення відбувся, в тому числі, з вини інших осіб. Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, притягується до відповідальності вперше, тому вважає можливим звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, апеляційний суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимог ОСОБА_2, у звязку з чим постанова суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нової постанови.

Керуючись ст.ст. 22, 283, 293 ч.1 п.1, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.03.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП звільнити, обмежившись усним зауваженням.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 275 грн. зарахувавши його до спеціального фонду державного бюджету України.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца