Справа № 490/2245/16-п 18.04.2016 18.04.2016 18.04.2016
Номер провадження: 33/784/62/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

при секретарі Кельїної А.Г.

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 березня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеса, проживаючого в АДРЕСА_1,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Згідно постанови судді, 08.03.2016 року, близько 00 год. 35 хв., ОСОБА_1, рухаючись по вул. Генерала Свиридова, в районі будинку по вул. 2 Повздовжня,45 у м. Миколаєві, керував транспортним засобом «Lexus RX 350», номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що під час зупинки його транспортного засобу разом з ним була його семимісячна донька. Після проходження алкотесту він заявив працівникам поліції про бажання пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, але перед цим просив надати йому можливість завести доньку додому.

Дане прохання працівниками поліції проігноровано і вони при свідках у протоколі зазначили, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі. Вважає, що такі дії працівників поліції є незаконними.

Вказує, що протокол має неточності, а саме він складений в м. Миколаєві по вул. Свиридова напроти буд. 11 Повздовжня, 45. Однак в протоколі зазначено, що правопорушення вчинено в м. Миколаєві по вул. 2-а Повздовжня 45 та по вул. Генерала Свиридова, але такого перехрестя не існує.

Зазначає, що суд безпідставно зазначив, що його вина підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яких суд не допитав для встановлення обставин справи.

Заслухавши ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, дослідивши запис відеореєстратора, здійснений інспектором патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є правильними та ґрунтуються на досліджених доказах.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Водію було запропоновано пройти медичний огляд на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest», та показник тесту №1981 склав 0,43 проміле.

Наведені в протоколі обставини підтверджуються відомостями за результатами проходження огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, здійсненого з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alkotest», цифровий показник приладу становив 0,43 проміле (при дозволених не більше 0,2 проміле), № тесту 1981 від 08.03.2016 року о 00:51, що підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння.

Як слідує з пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на які послався суд в обґрунтування рішення, ці свідки підтвердили викладені у протоколі обставини та пояснили, що в їх присутності ОСОБА_1 продув алкотестер та показник тесту склав 0,43 проміле алкоголю.

Ці обставини не заперечував і ОСОБА_1, який в суді першої та апеляційної інстанції не оспорював присутність двох свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на ці пояснення ОСОБА_1, а також тієї обставини, що він не заявляв клопотання про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відсутні підстави вважати, що судом допущені процесуальні права апелянта.

Крім того, під час апеляційного розгляду судом досліджений запис відеореєстратора, здійснений інспектором патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що у протоколі викладені дійсні обставини, які відбувалися на місці зупинки транспортного засобу. Зокрема, водій ОСОБА_1 погодився на проходження медичного огляду за допомогою спеціального технічного засобу, та після продуття алкотестеру цифровий показник приладу становив 0,43 проміле.

Встановлено, що продуття приладу відбувалося в присутності двох свідків, після чого працівник патрульної поліції роз'яснив водію процесуальні права та запропонував пройти медичний огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився.

Допитані під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (інспектора патрульної поліції) підтвердили обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, пояснивши, що ОСОБА_1 після продуття приладу було запропоновано пройти медичний огляд в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився.

Отже, працівником патрульної служби МВС дотримані вимоги п. п. 2.6, 2.7 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», згідно яким огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, а установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихувальному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 не заперечував тієї обставини, що йому було запропоновано пройти медичний огляд у медичному закладі, від чого він відмовився.

Отже, ці пояснення теж підтверджують дані про відмову водія у проходженні медичного огляду.

Апелянтом не спростовані відомості, що містяться за результатами проходження тесту на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу.

Відповідно до вимог п. 2.9 зазначеної Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, уповноважена особа патрульної служби МВС забезпечує доставку цих осіб до найближчого

закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з

моменту виявлення підстав для його проведення.

Як слідує з пояснень ОСОБА_1, причиною відмови від проходження медичного огляду було те, що в автомобілі перебувала його малолітня дитина, а тому він просив працівників поліції надати можливість відвезти дитину додому, а потім пройти медогляд.

Однак, хоча апелянтом і зазначений мотив відмови, який він вважає поважним, але ж фактично ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, і не реалізував передбачене законом право пройти медичний огляд в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За наведених обставин, суддя дійшов вірного висновку, визнавши ОСОБА_1 винним у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушені вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Що стосується неточностей щодо зазначення адреси перехрестя, де був зупинений водій, про граматичну помилку у написанні адреси, то ці неточності не є суттєвими, і не дають підстав для скасування постанови суду з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, про що просить апелянт.

Призначаючи стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП та врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1

Обставини, що обтяжують та пом'якшують відповідальність, судом не встановлені.

Стягнення визначено в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням підвищеної суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2016 року залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча:

.