Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/213/16-п Головуючий у 1-й інст. Васильчук О.В.
Категорія ст.172-7 ч.1 КУпАП Доповідач Андрушкевич С. З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Андрушкевича С.З.

секретаря: Воробей Д.О.

прокурора: Гресько Г.С.

з участю скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за протестом заступника керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури Греська Г.С. на постанову судді Баранівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2016 року про адміністративне правопорушення за ст. 172-7 ч. 1 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Зазначеною постановою суду закрито провадження за ст. 172-7 ч.ч. 1, 2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.02.2016 р., ОСОБА_1, працююючи на посаді виконуючого обов'язки директора комунального підприємства «Полісся» Баранівської районної ради та в подальшом директором зазначеного підприємства, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, порушив вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, які визначені ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересі, а саме прийняв та підписав накази від 16.04.2015 року №18, від 28.04.2015 року № 23 та №24, від 26.05.2015 року №27, від 26.06.2015 року №34, від 01.07.2015 року №36,від 01.08.2015 року №40 та №41, які стали підставою для виплати йому премій та доплат. В подальшому будучи директором комунального підприємства « Полісся», використовуючи надані йому службові повноваження, усвідомлюючи факт виникнення реального конфлікту інтересів, в порушення вимог ч.І ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» та укладеного контракту, без погодження голови Баранівської районної ради, видав та підписав накази від 01.08.2015 року №40 та №41, які стали підставою для виплати йому премій та доплат.

Заходи щодо самостійного врегулювання реального конфлікту інтересів, шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику - голові Баранівської районної ради, ОСОБА_1 також не вживалося.

У постанові суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_1, як керівник підприємства мав право згідно законодавства на отримання щомісячної премії у відповідності до діючого законодавства, яким він правомірно скористався та попередньо повідомляв про це безпосереднього керівника, який відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» протягом двох робочих днів після отримання повідомлення не прийняв рішення по суті, в раховуючи це в даному випадку відсутній реальний конфлікт інтересів, про який ОСОБА_1 повинен був повідомити керівництво.

Судом встановлено та підтверджується довідкою виданою КП «Полісся» Баранівської районної ради від 01.03.2016 року №28, (а.с.149), що на виконання рішення сесії районої ради №709 від 22.10.2015 року з ОСОБА_1 за зайво виплачену премію без згоди, утримано 1763 грн.52 коп., що підтверджує факт визнання керівництвом районої ради порушення ОСОБА_1 трудового законодавства, а саме умов контракту за яке є відповідальність згідно Закону.

На думку суду, не надано ніяких доказів, які б достовірно свідчили про перевагу особисто-корисливих інтересів ОСОБА_1, над суспільно-корисними інтересами при виконанні ним своїх повноважень як керівника підприємства, а також, що він використовув надані йому службові повноваження не на користь суспільства і держави, а на шкоду державним, суспільним чи громадським інтересам, наявність суперечностей між особистими інтересами та його службовими повноваженнями у момент винесення наказів на щомісячне преміювання.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.ч. 1,2 КУпАП, накласти адміністративне стягнення відповідно до положень ст. 36 КУпАП у межах санкції зазначеної статті.

Посилається на те, що листи ОСОБА_1 від 30.04, 16.08., 31.08, 30.09.2015 р. не є повідомленнями про наявність конфлікту інтересів, а лише - умовою отримання премій, визначених контрактом - отримання згоди голови районної ради.

Апелянт вважає, що судом не надано оцінки поясненню ОСОБА_1 після складання протоколу про адміністративне правопорушення про те, що він не повідомляв безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів під час прийняття наказів про своє преміювання.

Прокурор зазначає про те, що суд невірно застосував норми Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а також редакцію ст. 172-7 КУпАП, які втратили чинність на момент здійснення правовідносин по справі, що потягло неправильне тлумачення поняття «конфлікт інтересів».

Вислухавши прокурора, який доводи апеляційної скарги підтримав, ОСОБА_1 та його представника захисника ОСОБА_2, які заперечили проти апеляції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції в постанові правильно зазначено, що ОСОБА_1, виконуючи обов'язки директора КП „Полісся" Баранівської районної ради та будучи директором, в своїй роботі керувався Статутом КП"Полісся", відповідним колективним договором, Положенням про порядок управління об'єктами спільної власності територіальних громад та контрактом від 28.07.15 року.

Відповідно до Закону України" Про засади запобігання і протидії корупції" в редакції від 26.04.2015 року , під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Згідно ст.28 згаданого Закону, особи, зазначені в п.п.1,2 частини 1 ст.3 , зобов'язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного дня безпосереднього керівника про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів , не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів до врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Судом першої інстанції встановлено факти звернення ОСОБА_1 до безпосереднього керівника згідно умов контракту на отримання щомісячної премії.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази ,які б достовірно свідчили про перевагу особисто-корисливих інтересів ОСОБА_1 над суспільно-корисними інтересами при виконанні ним своїх повноважень як керівника підприємства, а також не встановлено те , що він використовував надані йому повноваження не на користь суспільства і держави, наявність суперечностей між особистими інтересами та службовими повноваженнями в момент винесення наказів про щомісячне преміювання.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є обгрунтованою , такою , що відповідає вимогам закону і будь-яких підстав для її зміни чи скасування немає.

Посилання прокурора на те , що суд скористався не чинними на момент винесення постанови статтями Закону України „ Про засади протидії та запобігання корупції", суд відхиляє , поскільки чинні статті цього Закону є такими ж по їх суті.

В зв'язку з наведеним апеляційний суд залишає це рішення суду першої інстанції без зміни , апеляцію прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 172-7 ч. 1, 3, 293 , 294 КУпАП, ст. 28 Закону України „Про запобігання корупції" апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури Греська Г.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Баранівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2016 р. щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: