АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/425/2016 Постанова винесена суддею Білоцерківець О.А.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю ОСОБА_2 і його захисника ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 і його захисника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження закрито, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Цією ж постановою закрито адміністративне провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 04 липня 2013 року о 13 годині в м. Києві на

вул. Набережне шосе, керуючи автомобілем марки «DAF», державний номерний знак

НОМЕР_2, порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, а саме, при виникненні перешкоди для руху в залежності від дорожньої обстановки та швидкості руху не вжив заходів для зупинки транспортного засобу та безпечного об'їзду, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія

ОСОБА_4, що призвело до пошкоджень транспортних засобів, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім того, згідно з постановоюсудді місцевого суду, відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, за яким 04 липня 2013 року о

13 годині він, керуючи автомобілем марки «Nissan Teana», державний номерний знак НОМЕР_1, та рухаючись по вул. Набережне шосе в м. Києві, під час руху заднім ходом на дорозі для автомобілів, близько заїзду, не переконався в безпеці дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, чим порушив п.п. 10.9, 10.10 ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4. порушень вимог п.п. 10.9, 10.10 ПДР України, які призвели до виникнення ДТП і, відповідно, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у порушенні ПДР України та вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відносно нього справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 124 КУпАП.

Як вважає апелянт, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті недотримання ПДР України водієм ОСОБА_4., проте суд, в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 252, 268, 280 КУпАП, не дослідив матеріали провадження, не вислухав пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до неправильної оцінки доказів у справі і як наслідок обставин, які фактично мали місце під час дорожньо-транспортної пригоди.

Безпідставно суд, як стверджує апелянт, не прийняв до уваги показання очевидця події - інспектора ДАІ ОСОБА_6, який є незаінтересованою особою по справі, та висновок експерта ТОВ «Експертно-правовий центр «Правекс» ОСОБА_7, які узгоджуються з його поясненнями щодо обставин ДТП, при цьому надавши, без належного обґрунтування, перевагу висновку судового експерта Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_8, який є неповним, суперечливим та містить припущення.

Крім того, як зазначає апелянт, судом не прийнято до уваги, що пояснення ОСОБА_4 про поломку автомобіля і вимушену у зв'язку з цим зупинку не підтверджено жодним доказом по справі, водночас відповідно до п. 15.9 ПДР України зупинка на шляхопроводі заборонена, і даний факт суддею не був оцінений, що вказує на упереджене та необ'єктивне ставлення до учасників справи.

Також апелянт указує, що його захисник під час судового розгляду в суді першої інстанції був позбавлений можливості задати всі питання ОСОБА_4, за допомогою яких можливо було б з'ясувати дійсні обставини події, при цьому ОСОБА_4 відмовився повідомити дані щодо свідка події, який перебував у його автомобілі під час ДТП, чим фактично приховав важливий доказ.

Звертає увагу апелянт і на те, що наявність чи відсутність порушення ПДР України одним водієм не може визначатися через наявність чи відсутність порушень ПДР України іншим водієм, тобто вважає, що суддя, посилаючись на відсутність в діях

ОСОБА_4 порушень ПДР України і наявність порушень ПДР України у

ОСОБА_2, фактично вийшов за межі складеного протоколу про адміністративне правопорушення та адміністративного процесу.

Крім того, як зазначає апелянт, дослідження всіх обставин цієї справи не може вважатися повним та об'єктивним, оскільки не була виконана постанова Апеляційного суду міста Києва від 18.12.2014 року, якою матеріали про адміністративне правопорушення поверталися на дооформлення з тих підстав, що в них містилися суперечливі висновки експертиз і такі суперечності можливо було усунути лише шляхом призначення повторної комісійної експертизи, проте суд без проведення зазначеної експертизи, не маючи спеціальних автотехнічних знань та досвіду роботи в експертній установі, а також обмежившись лише формальним допитом експертів, неналежно провів дослідження доказів по справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення другого учасника ДТП - ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 щодо доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положенням ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як видно з матеріалів справи, наведені вимоги закону при розгляді справи в суді та винесенні суддею постанови дотримані не були.

За матеріалами справи, відносно водія ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АБ2 № 206239 від 04 липня 2013 року, в якому вказано, що він, 04 липня 2013 року о 13 годині, рухаючись на автомобілі марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2, на вул. Набережне шосе в м. Києві, при виникненні перешкоди для руху в залежності від дорожньої обстановки та швидкості руху не вжив заходів для зупинки транспортного засобу та безпечного об'їзду, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Nissan», д.н.з.НОМЕР_1, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, тобто порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР України.

Крім того, відносно водія ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення АБ2 № 251762 від 04 липня 2013 року, де указано, що він, 04 липня

2013 року о 13 годині, рухаючись на автомобілі марки «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1, по

вул. Набережне шосе в м. Києві, під час руху заднім ходом на дорозі для автомобілів, близько заїзду, не переконався в безпеці дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, тобто порушив п.п. 10.9, 10.10 ПДР України.

За результатами розгляду справи щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП, суддя місцевого суду, посилаючись на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується матеріалами справи, зокрема, і висновком судового експерта Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України

ОСОБА_8, визнав його винуватим та провадження відносно нього закрив, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а адміністративне провадження відносно ОСОБА_4 закрив на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Між тим, перевіряючи докази у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_4, судом апеляційної інстанції приймається до уваги наступне.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді ОСОБА_2 стверджував, що

п.п. 12.1, 12.3 ПДР України не порушував, бо рухаючись по Набережному шосе в м. Києві під мостом Патона в крайньому правому ряді зі швидкістю 55 км/год., він бачив, що попереду стояв автомобіль марки «Nissan», у якого були включені габаритні вогні, проте в цей момент його автомобіль «підрізав» автомобіль білого кольору, що призвело до порушення для нього нормальної видимості і як наслідок неможливості вчасно зреагувати на перешкоду у вигляді автомобіля марки «Nissan», хоча він здійснив екстрене гальмування для зупинки, але уникнути зіткнення не зміг. При цьому зазначав, що автомобіль марки «Nissan» рухався заднім ходом.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 додатково зазначив, що дорога у напрямку руху його автомобіля має незначний поворот всіх трьох смуг праворуч на кут приблизно 15 відсотків, містить знаки дорожнього регулювання та стіну будівлі шляхопроводу, що в значній мірі обмежує оглядовість на даній ділянці дороги в його напрямку руху, а тому він не мав можливості уникнути зіткнення транспортних засобів.

В своїх поясненнях як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції водій ОСОБА_4 зазначав, що 04 липня 2013 року о 13 годині він рухався по вул. Набережне шосе в м. Києві та, наближаючись до моста Патона, відчув як його автомобіль почав втрачати швидкість і побачив як загорілася аварійна лампа тиску масла, а тому він був змушений прийняти вправо та зупинитися, ввімкнувши при цьому аварійну світлову сигналізацію. Після зупинки автомобіля, приблизно через 20-30 секунд, не встигши вийти з автомобіля, в дзеркало заднього виду він побачив, що автомобіль марки «DAF», який рухався позаду, не намагаючись його об'їхати, здійснив з його автомобілем зіткнення. При цьому в категоричній формі стверджував, що його автомобіль заднім ходом не рухався.

Крім того, в матеріалах справи містяться два висновки експертів щодо обставин події, зокрема, експерта ТОВ «Експертно-правовий центр «Правекс» ОСОБА_7 та експерта Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_8, які є неповними та суперечливими.

Не дивлячись на вказівку суду апеляційної інстанції у постанові від 18 грудня

2014 року про необхідність у призначенні відповідного експертного дослідження, яке б могло усунути недоліки та суперечності вищевказаних експертиз, дослідницьких дій при поверненні матеріалів справи на доопрацювання до інспекції ВДАІ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві проведено не було, а наведене має істотне значення для з'ясування фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди та перевірки доводів учасників ДТП.

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи містять взаємовиключні показання учасників ДТП щодо обставин цієї пригоди, а висновки експертів автотехніків є взаємовиключними та неповними, що позбавляє зробити висновок про те, дії якого водія перебувають у причинному зв'язку з наслідками цієї пригоди, а відтак і перевірити доводи учасників щодо відсутності порушень Правил дорожнього руху України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти остаточне законне рішення по суті справи та з цих же підстав немає можливості перевірити правильність висновків судді районного суду.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року скасуванню, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_4 - поверненню до Головного управління Національної поліції у м. Києві для належного оформлення та проведення додаткової перевірки, під час якою необхідно виконати постанову судді Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року, шляхом уточнення пояснень учасників ДТП та очевидця, а також шляхом призначення відповідних експертних досліджень з'ясувати дійсний механізм ДТП і встановити осіб, які припустилися до порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дана ДТП, зокрема, з'ясувати дії якого водія перебувають у причинному зв'язку з наслідками ДТП, а також виконати інші дії, спрямовані на встановлення істини у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження закрито, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а також відносно ОСОБА_4 провадження за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову про повернення справи щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП до Головного управління Національної поліції в м. Києві для проведення додаткової перевірки з метою встановлення дійсного механізму ДТП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста О.П.Павленко