Номер провадження: 33/785/290/16
Номер справи місцевого суду: 515/424/16-п
Головуючий у першій інстанції Тимошенко
Доповідач Дирдін О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Дирдін О.Д., за участю ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 та прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 на постанову судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 04 квітня 2016р.,

ВСТАНОВИВ:

вказаною постановою ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина

України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого,

обіймає посаду голови Татарбунарської

районної ради Одеської області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано не винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.1 КУпАП та провадження по справі було закрито на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно наданих матеріалів, ОСОБА_1, обіймаючи посаду голови Татарбунарської районної ради Одеської області VІІ скликання та являючись, згідно п/п «б» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, діючи з прямим умислом, свідомо, в порушення вимог ст.ст.28,35 Закону України «Про запобігання корупції», ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», не вжив заходів щодо усунення конфлікту інтересів, не повідомив невідкладно раду про наявність реального конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів при наступних обставинах.

Згідно рішення І сесії Татарбунарської районної ради Одеської області № 1 від 20.11.2015 р., ОСОБА_1 обрано до депутатського складу зазначеної ради VІІ скликання. Рішенням № 3 від 20.11.2015 р. І сесії VІІ скликання Татарбунарської районної ради Одеської області ОСОБА_1 обрано головою зазначеної ради, а згідно рішення № 4 І сесії VІІ скликання цієї ради від 27.11.2015р. йому присвоєно сьомий ранг посадової особи місцевого самоврядування та відповідно до ст.ст.14, 15, 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», постанови кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» визначено надбавку за вислугу років в розмірі 25% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг як такому, що має стаж державної служби станом на 27.11.2015 р. 19 років 7 місяців5 днів.

Відповідно до протоколу пленарного засідання ІІ сесії VІІ скликання Татарбунарської районної ради Одеської області від 27.11.2015 р., в роботі пленарного засідання взяли участь 31 депутат вказаного органу місцевого самоврядування, в тому числі й ОСОБА_1, який під час розгляду на даній сесії питань, які стосуються його приватних інтересів, свідомо не вжив заходів та негайно не повідомив відповідну раду, як колегіальний орган, про наявність у нього реального конфлікту інтересів. Натомість, ОСОБА_1, розуміючи та виявивши наявність у нього реального конфлікту інтересів, не вжив заходів щодо його врегулювання та свідомо проголосував за прийняття рішення № 4 «Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування голові Татарбунарської районної ради».

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у неповідомленні Татарбунарської районної ради про наявність конфлікту інтересів під час розгляду питання щодо присвоєння рангу посадової особи під час ІІ сесії VІІ скликання Татарбунарської районної ради Одеської області від 27.11.2015 р., ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, своїми умисними діями, які виразились у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 під час ІІ сесії VІІ скликання згаданої ради від 27.11.2015 р. прийняв рішення щодо присвоєння йому рангу посадової особи, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд, приймаючи вказане рішення мотивував його тим, що представлені до суду матеріали справи не містять, будь-яких фактичних даних, які б з достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки конфлікту інтересів у ОСОБА_1

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову суду скасувати та винести нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті, з тих підстав, що судом не було всебічно і повно зясовані всі обставини справи, зокрема ті, які мають суттєве значення для наявності чи відсутності в діях особи складу адміністративного корупційного правопорушення, а справу розглянуто з порушеннями процесуальних норм, передбачених КУпАП.

Вислухавши виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, виступи ОСОБА_1 його представника, які заперечували в задоволенні скарги та просили постанову суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи, а саме з копії протоколу пленарного засідання І сесії VІІ скликання Татарбунарської районної ради Одеської області від 20.11.2015 р. та копії рішення І сесії VІІ скликання Татарбунарської районної ради № 1-VІІ від 20.11.2015 р. (а.с.11-14,15 зв.), вбачається, що ОСОБА_1 було обрано на посаду голови зазначеної ради.

Рішенням ІІ сесії VІІ скликання Татарбунарської районної ради Одеської області № 4-VІІ від 27.11.2015 р. (копія на а.с.19) ОСОБА_1, як голові згаданої ради, було присвоєно сьомий ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Відповідно до протоколу другого пленарного засідання ІІ сесії VІІ скликання Татарбунарської районної ради від 27.11.2015 р. (а.с.16-18), за рішення № 4-VІІ про присвоєння ОСОБА_1 рангу посадової особи місцевого самоврядування проголосували «за» одноголосно 31 депутат з присутніх на вказаній сесії із загальної чисельності депутатів у кількості 34 особи. При цьому, як слідує з протоколу, спірних питань з цього приводу не виникало. На сесії при постановленні рішення також приймав участь ОСОБА_1, як голова ради.

Зокрема, суд першої інстанції прийшов до правильної думки про те, що факт участі ОСОБА_1 у голосуванні за прийняття рішення № 4 про присвоєння йому рангу посадової особи місцевого самоврядування, доведений.

Згідно ст.172-7 КУпАП субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п.п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п/п «в» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1, як голова Татарбунарської районної ради Одеської області, є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, визначеним згаданою нормою зазначеного Закону.

Згідно ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», субєкти відповідальності за корупційні правопорушення зобовязані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатись про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходи щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

За змістом зазначеної норми Закону, повідомлення щодо наявності конфлікту інтересів може мати довільну форму, оскільки не вимагає обовязкової письмової форми.

За вказаних обставин, офіційне повідомлення про конфлікт інтересів безпосередньо орган, який приймає рішення колегіально (у даному випадку Татарбунарську районну раду), слід вважати, як усунення будь-яких суперечностей в розумінні тлумачення повідомлення про конфлікт інтересів.

Зокрема, корупційні правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризуються умисною формою вини і відповідальність за ними настає у разі, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, або за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Під реальним конфліктом інтересів, в контексті примітки до ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», якою передбачено особливості врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, виходячи з наведено, можна зазначити, що конфлікт інтересів має бути реальним, очевидним і передбачуваним.

Як вже зазначалось, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він не повідомив колегіальний орган про наявність конфлікту інтересів та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Однак суд першої інстанції прийшов до мотивованої думки, що матеріали справи не містять, будь-яких фактичних даних, які б з достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки конфлікту інтересів у даному випадку.

Крім того, ст. 14 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено встановлення в органах місцевого самоврядування певних категорій посад.

Як вбачається з протоколу № 3 про адміністративні правопорушення від 17.03.2016 р. (а.с.2-7), ОСОБА_1 присвоєно третю категорію посади в органі місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад. Ранги присвоюються відповідно до займаної посади, рівня професійної кваліфікації, результатів роботи. Ранги присвоюються одночасно з обранням (прийняттям) на службу в органи місцевого самоврядування або обранням (призначенням) на вищу посаду.

З огляду на викладене, чинним законодавством визначено порядок, згідно якого, особі при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування має бути присвоєно ранг у межах відповідної категорії посад і це присвоєння має відбуватись одночасно з обранням на зазначену службу.

Тобто, цей порядок чітко визначений законом, підлягає неухильному виконанню, він є обовязковим незалежно від бажання чи небажання посадової особи отримати такий ранг та від того, буде вона за це голосувати чи ні.

І якщо особа, про присвоєння рангу якій приймається рішення, голосує за це, то це значить, що вона усвідомлює вимоги закону, діє в його (закону) інтересах і сприяє його реалізації, незалежно від того, чи прагне вона отримати цей ранг чи ні.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, суд першої інстанції мотивовано визнав той факт, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.1 КУпАП.

Таким чином, матеріали справи не містять, а прокурором в судовому засіданні апеляційної інстанції не надано будь-яких фактичних даних, які б з достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, як голови районної ради, в момент прийняття рішення про присвоєння йому рангу посадової особи органу місцевого самоврядування, та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому він знайшов своє виявлення.

За таких обставин, суд першої інстанції законно визнав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.1 КУпАП та мотивовано закрив провадження по справі на підставі ст. 247 п.1 КУпАП в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись: ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4, залишити без задоволення, а постанову судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 04 квітня 2016р., у відношенні ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного

суду Одеської області (підпис) ОСОБА_5

Копія вірна.

Суддя апеляційного суду Дирдін О.Д.