АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Свалявського районного суду від 01.04.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, 293, Свалявського району, оператора АЗС.

Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 23.01.2016 року близько 09:45 години на 756 км автодороги Київ-Чоп керував автомобілем марки ВАЗ 211240, дорожній номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння ( різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нестійка хода). Від проходження медичного освідчення відмовився в присутності двох свідків.

Постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КпАП України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3400 грн. ( трьох тисяч чотирьохсот гривень).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови Свалявського районного суду від 01.04.2016 року щодо нього та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що його необґрунтовано визнано винним у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння так як органами ДПСС не застосовувалась трубка Контроль тверезості, а тому направлення до медичного закладу для медичного освідування також не відповідає вимогам закону. Звертає увагу суду на те, що повістка про розгляд справи на адресу ОСОБА_1 не надсилалась, внаслідок чого розгляд справи відбувся без його участі. Крім того, зазначає, що у постанові суду не вказано які саме дані та обставини справи враховані при обранні виду адміністративного стягнення, чим порушено вимоги ст. 33 КпАП України.

Апеляційний суд констатує, що правопорушник повторно не зявився у судове засідання , не повідомляючи суд про причини своє неявки , хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Захисник ОСОБА_2 також не зявився у судове засідання , не повідомивши про причини неявки.

Судом постановлено проводити розгляд справи на підставі наявних матеріалів.

Суд, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги , прийшов до висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги КпАП України дотримано в повному обсязі.

Так, суд першої інстанції при розгляді справи вірно прийшов до висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З установлених у судовому засіданні обставин вбачається, що 23.01.2016 року близько 09:45 години на 756 км автодороги Київ-Чоп керував автомобілем марки ВАЗ 211240, дорожній номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння ( різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нестійка хода). Від проходження медичного освідчення відмовився в присутності двох свідків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №258599 від 23.01.2016 року, де міститься пояснення ОСОБА_1, який вказав, що випив за день до події 100 грам горілки і їхати в медичний заклад відмовився та подути в прилад Драгер відмовився.

Суд критично оцінює доводи апелянта щодо відсутності в його діяннях складу правопорушення у звязку з відсутністю стану алкогольного спяніння так як диспозиція ч.1 ст. 130 КпАп України передбачає таку саму відповідальність за відмову від проходження медичного огляду що і у випадку керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а тому вказані доводи апеляційний суд відхиляє та вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо порушення Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів ( наказ Міністерства внутрішніх справи України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства юстиції України від 24.02.1995 року N 114/38/15-36-18) так як даний нормативно-правовий акт втратив чинність.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано обставини справи та дані про особу ОСОБА_1 при обранні адміністративного стягнення. Так, суд першої інстанції наклав на ОСОБА_1 найменш суворе адміністративне стягнення, яке передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

Зокрема, за відсутності даних про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше, наявності постійного місця роботи, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

На підставі викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги такими, що не знайшли свого підтвердження.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції апеляційним судом не виявлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, що подав ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Свалявського районного суду від 01.04.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: