Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/46/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Майданніков О. І.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Кабанова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Кабанова В.В., розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровоград адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2016 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКППФО надати не має можливості, оскільки фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 200 мінімумів доходів громадян, тобто 3400 гривень на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 068938 від 07.07.2015 року ОСОБА_3 07.07.2015 року о 21 годині 40 хвилин по вул. Кримська, біля магазину «Семенівський» в м. Кіровограді керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110247» з ознаками алкогольного сп'яніння - запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду в обласному наркодиспансері на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити йому строк на оскарження постанови. Змінити постанову районного суду в частині накладення стягнення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в судовому засіданні участі не приймав, так як жодного повідомлення із суду не отримував, а про постанову дізнався лише 15.02.2016 року коли подав заяву про отримання копії постанови після лікування та реабілітації.

Зазначає, що суд, при призначенні адміністративного стягнення, не врахував, що він не працює, його майновий стан та відсутність джерел доходу, що являється важливим критерієм при вирішенні питання про накладення такого виду адміністративного стягнення як штраф та забезпечення виконання постанови суду про накладення штрафу. Запевняє, що саме адміністративне стягнення у виді громадських робіт буде достатнім для його виправлення.

Заслухавши ОСОБА_3, який в судовому засіданні свою апеляцію підтримав повністю з вищевказаних підстав, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При перевірці матеріалів адміністративної справи було встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута за відсутністю ОСОБА_3, копію постанови суду скаржник отримав лише 15.02.2016 року, апеляційна скарга до суду першої інстанції надійшла 23.02.2016 року, за зазначених обставин строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Так, за змістом ст.130 КУпАП, відповідальність порушника наступає у випадку керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або відмови від проходження огляду на такий стан.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП визнав повністю.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення від 07.07.2015 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином, вищезазначеним підтверджується факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, яке правильно кваліфіковано за ст.130 ч.1 КУпАП.

Виходячи з сукупності вищенаведених доказів, зібраних по справі, перевіривши їх при розгляді даної справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 та правильним рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Порушень закону під час розгляду справи місцевим судом допущено не було.

Вид стягнення ОСОБА_3 судом першої інстанції призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, однак суд першої інстанції при призначенні виду адміністративного стягнення не врахував те, що ОСОБА_3 позитивно характеризується, має статус внутрішньопереміщенної особи, в даний час перебуває в центрі реабілітації «Нове покоління», не працює, ніяких доходів не отримує. В зв'язку з тим, що ОСОБА_3 перебуває в реабілітаційному центрі, не працює та даний час доходів не отримує, вважаю за можливе, з урахуванням всіх підстав, змінити постанову суду першої інстанції в частині виду адміністративного стягнення, призначеного ОСОБА_3, а саме змінити вид адміністративного стягнення із штрафу в розмірі 3400 грн. на адміністративний арешт строком на 7 діб.

Прохання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 щодо зміни йому виду адміністративного стягнення на громадські роботи не має змоги задовольнити, оскільки чинним законодавством не передбачений такий вид адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.289, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень - змінити.

ОСОБА_3 визнати винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 діб.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області В.В. Кабанова