АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

20 квітня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ІгнатовР.М., при секретарі судового засідання Богацькій М.М., за участі прокурора Фрунзе С.В., особи, відносно якої закрито провадження про вчинення адміністративного правопорушення - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора 1-го відділу військової прокуратури Київського гарнізону Фрунзе С.В. на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 24.03.2016, −

В С Т А Н О В И В

Цією постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1724 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, прокурором 1-го відділу військової прокуратури Київського гарнізону Фрунзе С.В.подано апеляційну скаргу з доповненнями, в якій він просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 24.03.2016 про закриття провадження у справі та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1724 КУпАП, та накласти на нього штраф у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією отриманого доходу від роботи за сумісництвом.

Згідно постанови суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 19.05.2014 уклав контракт про проходження військової служби на 3 роки, тобто являється військовою посадовою особою Збройних Сил України, отримує за це заробітну плату з державного бюджету України і являється суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення. 14.07.2015 ОСОБА_2 почав не з'являтися вчасно на службу без поважних причин. Він мав намір займатись іншою оплачуваною діяльністю при проходженні ним військової служби для одержання додаткового заробітку. З серпня по грудень 2015 року ОСОБА_2 у порушення ст.68 Конституції України, ч.1 ст.25 ЗУ «Про запобігання корупції» та статутних вимог, після свого нез'явлення вчасно на службу без поважних причин займався іншою оплачуваною діяльністю не пов'язаною з виконанням обов'язків військової служби, а саме домовився зі своїм знайомим ОСОБА_4 про надання кур'єрських послуг з метою отримання винагороди. Вказану роботу ОСОБА_2 виконував без офіційного працевлаштування на території Голосіївського району міста Києва.

Заслухавши доводи прокурора Фрунзе С.В., який вважає себе суб'єктом апеляційного оскарження в справах про адміністративні корупційні правопорушення та просив розглянути подану ним апеляційну скаргу, думку особи, відносно якої закрито провадження про вчинення адміністративного правопорушення - ОСОБА_2, який залишив питання щодо визначення кола суб'єктів апеляційного оскарження корупційних адміністративних правопорушень на розсуд суду, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення окрім іншого має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 1724 - 1729 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим , згідно ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст.26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Втім, згідно змісту оскаржуваної постанови, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1724 КУпАП закрито, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до ОСОБА_2 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст.7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст.287 КУпАП та ч.2 ст.294 КУпАП. У зв'язку з цим суд не вважає необґрунтованим посилання апелянта на ч.1 ст.287 КУпАП та ч.5 ст.7 КУпАП. Разом з тим, судом звертається увага на те, що лист ВССУ №9-754/0/4-15 не є джерелом права і носить рекомендаційних характер.

Також суд звертає увагу на те, що посилання прокурора на ст.250 КУпАП як на правову підставу її звернення з апеляційною скаргою, не можуть бути прийняті судом як такі, що відповідають закону, оскільки прокурор має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. В даному випадку провадження здійснюється на підставі протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, а не скарги.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. Усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Окрім цього, ч.2 ст.294 КУпАП, яка є спеціальною нормою відносно ч.1 ст.250 КУпАП, дано перелік осіб, наділених правом на апеляційне оскарження, а саме частиною другою цієї норми передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Зазначений перелік суб'єктів апеляційного оскарження є вичерпний. Прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження ЗУ від 14.10.2014 №1697-VІІ шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП.

Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження та її прийняття не відповідало б ані нормам національного законодавства, ані правовій позиції викладеній в вищезазначеному рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права у відповідності до конституційних приписівішень ЄСПЛ , які є джерелом права ЄС, апеляційну скаргу з доповненнями подано особою, яка не входить до кола суб'єктів оскарження постанов суду першої інстанції, а тому така апеляція підлягає поверненню.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу разом з доповненнями прокурора 1-го відділу військової прокуратури Київського гарнізону Фрунзе С.В. на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 24.03.2016, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-4 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, − повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/525/2016

Категорія: ст. 172-4КУпАП