Справа № 183/1799/16
№ 3/183/678/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 квітня 2016 року м. Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Мельник О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, начальника відділення Військової служби правопорядку в смт. Черкаське Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ст. 172-10 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

29.01.2016 року приблизно о 23 годині 40 хвилин підполковнику ОСОБА_1 по телефону був доведений наказ начальника Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку (надалі Дніпропетровський ЗВ ВСП) полковника ОСОБА_3 №23 від 29.01.2016 року про необхідність вибуття у відрядження 10 військовослужбовців відділення Військової служби правопорядку (смт. Черкаське) під керуванням підполковника ОСОБА_1 до смт. Чаплино Васильківського району Дніпропетровської області в період з 30.01.2016 року по 05.02.2016 року для забезпечення військової дисципліни та правопорядку на станції розвантаження, із часом вибуття 30.01.2015 не пізніше 08 години 00 хвилин. Однак, підполковником ОСОБА_1 не було вжито своєчасних і дієвих заходів щодо організації підготовки вибуття особового складу згідно встановленого порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 29.01.2016 року близько 23 години 30 хвилин начальник чергової зміни (караулу) відділення Військової служби правопорядку (смт. Черкаське) в супереч своїм службовим обовязкам прийняв телефонограму від Дніпропетровського ЗВ ВСП і близько 24 години 00 хвилин її зміст доповів йому по телефону. Згідно отриманого розпорядження особовий склад Військової служби правопорядку під його керівництвом до 08.00 години 30.01.2016 року повинен був вибути до смт. Чаплино Васильківського району Дніпропетровської області. Однак фізично виконати наказ у встановлений строк було не можливо, оскільки о 08.00 годині робочий день ще не розпочався, не було продовольчого і медичного забезпечення для вибуття особового складу у відрядження. Про неможливість своєчасного виконання наказу у письмовій або усній формі керівництву не доповідав, оскільки не намагався ухилитися від його виконання, а лише хотів виконати його належним чином і виїхати у відрядження не дивлячись на проблеми зі здоровям. Також у нього в цей день зламався мобільний телефон і він не міг доповісти про проблеми з виконанням наказу командуванню. За 15 хвилин до їх відїзду у відрядження приблизно об 11.00 годині 30.01.2016 року приїхав начальник Дніпропетровського ЗВ ВСП полковник ОСОБА_3 і він доповів йому про стан виконання наказу. Вважає незаконним складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, оскільки наказ про його відрядження є незаконним, його взагалі не існувало на той час, під підпис йому він доведений не був, а телефонограма Дніпропетровського ЗВ ВСП щодо негайного виконання наказу, отримана відділенням Військової служби правопорядку (смт. Черкаське), на його думку не є розпорядчим документом. Крім того, начальник чергової зміни (караулу) відділення Військової служби правопорядку (смт. Черкаське) не мав права приймати таку телефонограму, наказ, невиконання якого ставиться йому у провину, оформлений з порушенням вимог Наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 року №200.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що він проводив службове розслідування за фактом невиконання службового наказу начальником відділення Військової служби правопорядку (смт. Черкаське) підполковником ОСОБА_1 в частині, що стосується організації заходів щодо підтримання громадського порядку на залізничній станції Чаплино Васильківського району Дніпропетровської області під час розвантаження військових ешелонів. З метою організації вибуття у відрядження особового складу патрулю Військової служби правопорядку, полковником ОСОБА_3 було видано відповідний наказ №23 від 29.01.2016 року, щодо вибуття у відрядження в смт. Чаплино Васильківського району Дніпропетровської області в період з 30.01.2016 року по 05.02.2016 року для забезпечення військової дисципліни та правопорядку на станції розвантаження підполковника ОСОБА_1 разом з 10 військовослужбовцями на військовому автомобілі УАЗ, із часом вибуття 30.012016 року не пізніше 08 години 00 хвилин. З метою забезпечення виконання цього наказу оперативним черговим Дніпропетровського ЗВ ВСП майором ОСОБА_5 було передано 29.01.2016 року о 23.35 телефонограму №465 на імя начальника відділення Військової служби правопорядку (смт. Черкаське). Факт передачі телефонограми підтверджується відповідним записом книги вихідних телефонограм Дніпропетровського ЗВ ВСП. Зазначену телефонограму прийняв військовослужбовець Полтавського зонального відділу військової служби правопорядку, відряджений в розпорядження начальника Дніпропетровського ЗВ ВСП, сержант ОСОБА_6 Зміст телефонограми №465 сержант ОСОБА_6 особисто довів по телефону начальнику відділення Військової служби правопорядку (смт. Черкаське) підполковнику ОСОБА_1 одразу після її отримання. Також, він повторно зателефонував о 07 годині 15 хвилин 30.01.2016 року підполковнику ОСОБА_1 з метою нагадати про вимоги телефонограми №465, і в подальшому по прибутті підполковника ОСОБА_1 до відділення Військової служби правопорядку (смт. Черкаське) представив останньому книгу телефонограм для безпосереднього ознайомлення. Таким чином, підполковнику ОСОБА_1 з 23.40 годин 29.01.2016 року було відомо про необхідність вибуття військовослужбовців відділення Військової служби правопорядку (смт. Черкаське) під його керуванням до смт. Чаплино, однак, підполковником ОСОБА_1 не було вжито дієвих заходів щодо організації підготовки вибуття особового складу у відповідності із встановленим порядком. ОСОБА_1 після отримання наказу, маючи сумніви щодо порядку чи можливості його виконання у поставлені строки не звернувся до свого командира з проханням уточнити наказ, не доповів командиру про невиконання наказу із зазначенням причин, натомість він раптово захворів, про що 30.01.2016 року зранку вже отримав довідку в госпіталі. Однак, згідно зазначеного діагнозу лікаря він міг виконувати наказ і повинен був організувати вибуття особового складу до смт. Чаплино Васильківського району Дніпропетровської області. Підполковник ОСОБА_1 повинен був завчасно прибути до Дніпропетровського ЗВ ВСП та отримати відповідні документи на відрядження, але не зробив цього. Така поведінка підполковника ОСОБА_1 фактично призвела до зриву своєчасного прибуття військовослужбовців Військової служби правопорядку до станції розвантаження Чаплино для підтримання дисципліни та правопорядку.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення (а.4-5), акт службового розслідування (а.с.8-13), витяг з наказу про призначення службового розслідування (а.с.14), рапорт про призначення службового розслідування (а.с.15), рапорт тво начальника штабу-першого заступника начальника Дніпропетровського ЗВ ВСП про невиконання наказу (а.с.16), письмові пояснення свідків ОСОБА_5Г, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с. 17-24, 34,35), книгу вихідних телефонограм Дніпропетровського ЗВ ВСП (а.с.26-27), книгу телефонограм відділення ВСП смт. Черкаське (а.с.28-29), витяги з наказів начальника Дніпропетровського ЗВ ВСП (по стройовій частині) №23, 24, 153 (а.с.39-41,48-49), функціональні обовязки начальника відділення ВСП (а.с.42-43), вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-10 КУпАП, є доведеною та підтверджується у повному обсязі наявними у справі доказами, виходячи з наступного.

Так, будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9,11,16,58,59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підполковник ОСОБА_1 був зобовязаний свято та непорушно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обовязок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обовязки, бути готовим до виконання завдань, повязаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а згідно ч.2, 3 ст. 37 зазначеного Статуту військовослужбовець зобов'язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов'язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов'язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Факт віддання ОСОБА_1 начальником Дніпропетровського ЗВ ВСП полковником ОСОБА_3 наказу про його вибуття разом із 10 військовослужбовцями у відрядження до смт. Чаплино та завчасне ознайомлення останнього з цим наказом підтверджується наявними у справі доказами: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5Г, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, книгою вихідних телефонограм Дніпропетровського ЗВ ВСП, книгою телефонограм відділення ВСП смт. Черкаське, наказами начальника Дніпропетровського ЗВ ВСП (по стройовій частині) №23, 24, 153, а також поясненнями самого ОСОБА_1 Доводи ОСОБА_1 про те, що цей наказ було видано і доведено до нього з порушенням вимог Наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 року №200 суд вважає необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на субєктивному і формальному тлумаченні ОСОБА_1 вимог вказаного наказу, порядку і форми віддання військових наказів.

Розглядаючи справу враховую також наступне. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 в активній формі відмовлявся від виконання поставленого перед ним наказу (в усній чи письмовій формі). Однак сама його поведінка як після отримання інформації від підлеглого про такий наказ, так і згодом до прибуття командування свідчить про його фактичну відмову від виконання наказу. Так, ОСОБА_1 з моменту отримання наказу, не приступив до його виконання, не прибув до Дніпропетровського ЗВ ВСП для отримання відповідних документів для відрядження, фактично приступив до виконання наказу лише близько 08.00 години 30.01.2016 року і жодним чином не намагався доповісти командуванню про неможливість його виконання у встановлений строк, хоча знайшов час і можливість 30.01.2016 року вранці до прибуття начальника Дніпропетровського ЗВ ВСП до смт. Черкаське звернутися до лікувального закладу за консультацією (а.с.38).

Таким чином, оцінюючи всі докази в сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-10 КУпАП, а саме відмова від виконання законних вимог командира (начальника). Доводи ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються його особистими поясненнями в суді, матеріалами справи і не ґрунтуються на вимогах закону.

Обставин, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

При визначенні виду і розміру стягнення, керуючись ст. 33 КУпАП, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, який одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що помякшують та обтяжують його відповідальність, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, що відповідно до ст. 23 КУпАП буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 172-10, 279, 280 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-10 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 5 (пять) діб.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Мельник