Провадження №33/792/72/ 16
Справа № 677/407/16-п Головуюча в 1 інстанції Боголюбова Л.М.
Категорія: ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП Доповідач Вітюк І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року м. Хмельницький

Суддя апеляційного суду Хмельницької області Вітюк І.В., при секретарі Інжиєвській Ю.А., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, прокурора Лазаренка В.В., розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури Лісового Я.А. на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2016 року,

В с т а н о в и л а:

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2016 року щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Маленки Красилівського району, українки, громадянки України, жительки АДРЕСА_1, одруженої, з середньо-спеціальною освітою, працюючої сільським головою Терешківської сільської ради,

закрито провадження по справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне корупційне правопорушення №1 від 15.03.2016 року ОСОБА_1, ставиться у вину те, що вона, перебуваючи з 09.11.2010 на посаді секретаря Терешківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, являючись посадовою особою місцевого самоврядування 9 рангу та відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, будучи обізнаною зі спеціальними обмеженнями, встановленими Законом, порушуючи вимоги п.п.2,3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, не повідомила упродовж серпня 2015 року - лютого 2016 року сесію Терешківської сільської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, передбачені ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172 7 КУпАП.

Так, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді секретаря Терешківської сільської ради Красилівського району, маючи повноваження на видачу обов'язкових до виконання працівниками апарату сільської ради розпоряджень, в порушення п.п.2,3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», положень ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.3 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», абз.2 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», за підписом секретаря сільської ради 20.08.2015 року та 17.09.2015 року видала розпорядження за №59 та №66 про преміювання працівників сільської ради, у тому числі секретаря сільської ради, тобто себе, отримавши премії у розмірі 1500 грн. (згідно розпорядження №59 від 20.08.2015) та 2000 грн. (згідно розпорядження №66 від 17.09.2015), а всього на загальну суму 3500 грн.

На засіданнях чергових (позачергових) сесій Терешківської сільської ради, які відбулися 18.08.2015, 01.09.2015, 09.10.2015, 23.10.2015, 09.11.2015, 14.12.2015, 23.12.2015, 25.12.2015 та 25.01.2016 ОСОБА_1 не повідомила сесію вказаної сільської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який виник під час видання розпоряджень про призначення собі премій та подальшого отримання премій.

Закриваючи провадження по справі, місцевий суд виходив з того, що видані розпорядження про преміювання працівників сільської ради, у тому числі і секретаря сільської ради, були фактично видані в.о. сільського голови ОСОБА_1 не відносно себе, як сільського голови, а відносно секретаря сільської ради ОСОБА_1 чиї обов'язки нею також виконувались, виконуючи обов'язки сільського голови, і будь якої оплати за сумісництво вона не отримувала.

Не погоджуючись з рішенням суду, заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури Лісовий Я.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у межах санкцій вказаних частин статті.

Свої вимоги аргументує тим, що ОСОБА_1 при видачі розпоряджень про своє преміювання діяла в умовах реального конфлікту інтересів, не залежно від того був у неї умисел на вчинення таких дій чи ні.

Заслухавши пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, ОСОБА_1, яка вважає постанову місцевого суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, яка підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді секретаря Терешківської сільської ради, у зв'язку із смертю голови цієї сільської ради ОСОБА_3, тимчасово здійснювала повноваження Терешківського сільського голови у період з 08.12.2014 по 09.11.2015 року, а отже, у вказаний період була суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення відповідно до п. "в" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції".

20.08.2015 року та 17.09.2015 року ОСОБА_1 видала розпорядження №59 та №66 відповідно, на підставі яких преміювала себе за посадою секретаря Терешківської сільської ради у розмірі 1500 грн. та 2000 грн., на загальну суму 3 500 грн.

Згідно з вимогами ч.1 ст.12-1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень сільський голова, секретар сільської ради зобов'язаний негайно доповісти про це відповідній раді та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів.

Однак, як вбачається із пояснень ОСОБА_1, наданих в судах першої та апеляційної інстанцій, вона не доповіла відповідній раді про наявний конфлікт інтересів щодо преміювання себе, як працівника сільської ради, вважаючи, що в даному випадку виконувала свої обов'язки, як голова сільської ради.

Відповідно до ст.172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею виникає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, під яким, у відповідності до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З врахуванням вище викладеного, та приймаючи до уваги те, що преміювання працівників, в тому числі й секретаря сільської ради, не є обов'язковим видом оплати праці, а являється лише методом стимулювання такої праці, розмір та порядок нарахування якого залежить від особистого вкладу кожного працівника в загальні результати роботи, а тому, приймаючи рішення про власне преміювання, оформляючи та підписуючи розпорядження, ОСОБА_1 мала особистий інтерес, який полягав у можливості встановлення собі певних матеріальних благ, покращення матеріального становища, тобто, фактично свідчило, про перебування її в умовах реального конфлікту інтересів.

При вчиненні зазначених дій, реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 полягав у суперечності між її приватним інтересом (в даному випадку отримати премію), та її службовими повноваженнями - можливістю самостійно прийняти рішення про її нарахування.

У зв'язку з наведеним та у відповідності до вимог п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає необхідним, за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора, скасувати постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2016 року, як незаконну та постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у тому, що вона, перебуваючи з 09.11.2010 на посаді секретаря Терешківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, являючись посадовою особою місцевого самоврядування 9 рангу та відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, та обізнаною із спеціальними обмеженнями, встановленими Законом, порушуючи вимоги п.п.2,3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, виконуючи обов'язки голови сільської ради, 20.08.2015 року та 17.09.2015 року видала розпорядження за №59 та №66 про преміювання працівників сільської ради, у тому числі себе, як секретаря сільської ради, отримавши премії у розмірі 1500 грн. (згідно розпорядження №59 від 20.08.2015) та 2000 грн. (згідно розпорядження №66 від 17.09.2015), а всього на загальну суму 3500 грн., не повідомила при цьому сесію Терешківської сільської ради про наявність реального конфлікту інтересів, який виник у неї під час видання вказаних розпоряджень, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, передбачені ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

На підставі положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, ступеня вини, обставин, що пом'якшують відповідальність, та відсутність обставин, що обтяжують її відповідальність, вважаю за можливе накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в мінімальній межі, визначеній санкцією частини статті за більш серйозне з числа вчинених правопорушень, що буде достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та необхідним для запобігання вчинення нових правопорушень.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2016 року про закриття провадження по справі у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення, з урахуванням вимог статті 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області І.В. Вітюк