Справа № 163/2997/15-п Провадження №33/773/84/16 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ч. 2 ст. 185-10, ч. 2 ст. 204-1 КУпАП Доповідач: Міліщук С. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Міліщук С.Л., з участю секретаря Павловій Н.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу останнього на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, житель АДРЕСА_1, директор «Любомльського хлібзаводу» визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185-10, ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і на останнього накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 6800 гривень. Постановою стягнуто також з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, 06 грудня 2015 року, о 21 год. 05 хв., в районі прикордонного знаку №1008 на групою осіб з громадянином ОСОБА_4 здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України з метою переміщення тютюнових виробів на надувному човні з України до Республіки Польща та злісну непокору законній вимозі прикордонного наряду, яка проявилась у невиконанні законних вимог останніх зупинитись та намаганні втекти з метою уникнення затримання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, просить останню скасувати, а провадження щодо нього по справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях інкримінованих складів адміністративних правопорушень. В обґрунтування зазначає, що суд, притягнувши його до адміністративної відповідальності, в той же час, не з'ясував всіх обставин справи, оскільки наміру перетнути державний кордон України він не мав, а висновки суду щодо доведеності його вини у вчиненні вказаних правопорушень ґрунтуються виключно на припущеннях.

Також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки пропустив останній у зв'язку з погіршенням його стану здоров'я, а також пошуком юриста для надання правової допомоги.

Заслухавши скаржника та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а також поновити строк на апеляційне оскарження постанови, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, пояснення свідків, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з апеляційної скарги та пояснень, даних ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляду справи, останній не мав можливості подати апеляційну скаргу в строк, передбачений ст. 294 КУпАП, у зв'язку з перебуванням на лікуванні, що підтверджується випискою із медичної картки останнього від 10.02.2016 року, а тому вважаю, що строк оскарження постанови був пропущений ОСОБА_2 з поважних причин і він підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом не були дотримані в повному обсязі.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим Законом, полягає у вчиненні групою осіб, або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №008325 і затримання від 06.12.2015 року, ОСОБА_2, на території Рівненської с/р, Любомльського району Волинської області, 06.12.2015 року о 21 год. 05 хв. в районі прикордонного знаку №1008 в 50 метрах від лінії державного кордону разом з ОСОБА_4 був затриманий з використанням попереджувальних пострілів вгору при здійсненні спроби незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску з метою переміщення тютюнових виробів за допомогою гумового човна, чим порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Проте, якими саме діями правопорушника виразилась незаконна спроба вчинена групою осіб перетину державного кордону, і в чому конкретно вона виразилась, як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і при його розгляді в суді першої інстанції встановлено не було, і відповідно ні в протоколі, ні в постанові судді не зазначено.

В той же час, ОСОБА_2, як при складанні протоколу щодо нього, так і в ході судових засідань в судах першої та апеляційної інстанції, а також допитаний для з'ясування обставин справи в ході апеляційного розгляду ОСОБА_4, кожен окремо пояснили, що дійсно за вказаних у протоколі часі та місці були затримані прикордонним нарядом біля річки Західний Буг, однак перебували там з метою перевірити поставлені рибальські сітки, і ніякого відношення, як до цигарок, так і до гумового човна не мають.

Будь - яких переконливих і достатніх доказів, які б спростовували покази ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо обставин їх затримання та мети перебування в прикордонній смузі в матеріалах справи немає. Той факт, що неподалік місця затримання ОСОБА_2 були виявлені інші невідомі особи які втекли, а також ящики із цигарками та гумовий човен, не доводять вчинення ним особисто спроби перетину кордону, а інших доказів вини його у вчиненні даного правопорушення до протоколу приєднано не було.

Крім того, постановою Любомльського районного суду Волинської області від 27.01.2016 року, яка набрала законної сили, провадження щодо ОСОБА_4 про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за аналогічних обставин складення щодо нього протоколу було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу інкримінованого йому правопорушення.

Допитані ж в ході апеляційного розгляду свідки ОСОБА_6 - інспектор прикордонної служби ВПС «Рівне», а також ОСОБА_7 - дільничий інспектор прикордонної служби 2-ї категорії - старшина відділення показали, що дійсно у вказаний в протоколі час і місці під час несення ними служби почули звуки в кущах біля річки Західний Буг. При наближенні, виявили групу осіб, які блимали ліхтариками і почали палити цигарки, обливши їх легкозаймистою рідиною. На їхню вимогу припинити незаконні дії, невідомі особи почали втікати, не зважаючи на попереджувальні постріли вгору.

При цьому, ОСОБА_7 затримав неподалік цигарок ОСОБА_2, а ОСОБА_6 - ОСОБА_4 Затримання даних осіб відбулося в прикордонній смузі на відстані 1500 метрів від контрольно - слідової смуги в напрямку державного кордону. Також на березі річки був виявлений надувний човен, який перед вибуттям з місця затримання до відділення прикордонної служби був складений в сумку, яка була виявлена неподалік останнього.

Вищезазначені пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повністю підтверджуються, як вищезазначеним протоколом, так і наданими відділом прикордонної служби копіями схеми затримання 2 громадян України в районі п/з 1008 06.12.2015 року, фотографії спорядженого човна, робочого зошита центру управління службою відділення прикордонної служби «Рівне» за 06 - 07 грудня 2015 року, в якому відображені повідомлення про затримання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в прикордонній смузі.

В той же час вищезазначені свідки в ході апеляційного розгляду не змогли пояснити, в яких саме діях ОСОБА_2 і в чому саме конкретно виразилась незаконна спроба останнього перетнути державний кордон.

Окрім цього, як вбачається із матеріалів справи та пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, у затриманих ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не було виявлено ніяких легкозаймистих речовин, якими підпалювались цигарки і від останніх не було чути їх запаху.

Визнаючи ж винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП суд всупереч вимогам ст. ст. 245, 280 КУпАП у постанові не навів жодного переконливого доказу скоєння ним цього правопорушення.

З врахуванням вищенаведеного приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом з тим, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Зокрема, вина ОСОБА_2 у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №008324 і затримання від 06.12.2015 року (а.с. 21-22), згідно якого ОСОБА_2 в час і за обставин викладених вище вчинив злісну непокору законній вимозі прикордонного наряду, яка проявилась у невиконанні законних вимог останніх зупинитись та намаганні втекти з метою уникнення затримання, чим порушив вимоги п. 12 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»; рапортами військовослужбовців ВПС «Рівне» ОСОБА_7 (а.с. 26) та ОСОБА_8 (а.с. 27), а також поясненнями допитаних в ході судового засідання свідків інспекторів прикордонної служби ВПС «Рівне» ОСОБА_7 та ОСОБА_6

З огляду на вищенаведене, та приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, а також дані про особу ОСОБА_2, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, вважаю, що на останнього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції даної статті КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 січня 2016 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Цю ж постанову в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП змінити.

На підставі ч. 2 ст. 185-10 КУпАП накласти на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В решті постанову Любомльського районного суду Волинської області від 04 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області С.Л. Міліщук