ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/232/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016 Золочівський районний суд Харківської області в складі головуючого - судді Шабас О.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від старшого сектору БДР Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, такого, що до адміністративної відповідальності за вчинення корупційних діянь не притягувався, непрацюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2016 року до Золочівського районного суду Харківської області надійшов протокол серії АП1 №864056 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складений старшим сектору БДР Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2

В протоколі про вчинення адміністративного правопорушення зазначено: «19 січня 2016 року близько 15:00 години у с. Феськи, поблизу ст. Рогозянка, керуючи автомобілем, здійснив наїзд на нерухомий автомобіль ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1. Внаслідок ДТП постраждалих немає».

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що дійсно взимку 19 січня 2016 року приблизно о 15:00 годині від дійсно їхав на авто у власних справах поблизу с. Феськи, була погана видимість, несподівано після повороту, він майже впритул побачив авто, що стоїть на проїзній частині, здійснивши крутий маневр він оминув авто, ледве не допустивши зіткнення та виїхав у кювет. Вийшовши з авто, він пересвідчився, що майже нема ушкоджень. Пішов до авто, що стояло посеред дороги. Там побачив ОСОБА_3, який пояснив, що сталося якесь ДТП, тому він не може прибрати авто. ОСОБА_2 допоміг ОСОБА_3 прибрати авто та лишив йому номер телефону, але вказав уявне прізвище, так як подумав, що не бажає витрачати час на свідчення.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що 19 січня 2016 року він лишив своє авто на виїзді поблизу дороги, ділянка дороги була рівна, з гарною видимістю. Він вийшов з авто та пішов у власних справах. Через деякий час почув гучний удар, вернувшись до авто він побачив, що в його авто вїхав ОСОБА_2 на своєму автомобілі. ОСОБА_2 по-людські пообіцяв оплатити витрати на ремонт авто, які він спричинив, попросив не викликати працівників ДАЇ, посилаючись на те, що він поспішає, просив поставитися з розумінням. Лишив свій мобільний номер та представився ОСОБА_4. Потерпілий довірився ОСОБА_2 та вирішив не викликати ДАЇ. Згодом кілька разів ОСОБА_2 телефонував йому та навіть зустрічався, проте дізнавшись, що ремонт авто вартує приблизно 10 000 гривень перестав телефонувати та зник.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суддя дійшов наступного.

Положення ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначають, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення перелічує обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення. Так, зокрема, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення, яким, за змістом ч.2 ст. 279 цього кодексу, визначаються межі розгляду матеріалів суддею, повинні зазначатися обставини правопорушення у відповідності до диспозиції закону, що передбачає адміністративну відповідальність за вказане у протоколі правопорушення.

Згідно із положенням статті 9 Конституції, яка проголошує, що «чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України».

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV регулює застосування судами Конвенції та практики Суду. Так, зокрема. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ( 995_004 ) та практику Суду як джерело права.

Пункт 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. встановлює, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У пункт 61 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Корнєв і Карпенко проти України" (Заява N 17444/04) від 21 жовтня 2010 року, що набуло статусу остаточного 21/01/2011г. суд дійшов висновку, що в як і в деяких інших справах проти України, в яких він уже розглядав подібні питання (рішення у справі "Гурепка проти України (N 2)" ( 974_565 ) (Gurepka v. Ukraine (no. 2)), N 38789/04, п. 33, від 8 квітня 2010 року) стосовно такої ж категорії проваджень, застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції є прийнятим при розгляді справ про адміністративні правопорушення.

В якості доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення до матеріалів справи додані:

-протокол про адміністративне правопорушення серії АП1№864056 від 23 лютого 2016 року;

-рапорт старшого сектору БДР Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 про встановлення особи водія, що скоїв ДТП 23.02.2016 р.;

-висновок старшого сектору БДР Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 про списання в архів матеріалу за заявою ОСОБА_3;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) ОСОБА_3;

-пояснення ОСОБА_3

Аналізуючи в якості доказу протокол про адміністративне правопорушення серії АП1№864056 від 23 лютого 2016 року суд зауважує, що при складанні протоколу у графі «час, місце і суть вчиненого правопорушення» особою, що складала протокол не відображено, ким саме скоєно правопорушення, тобто відсутнє прізвище імя по батькові особи, якій інкримінується вчинення правопорушення. Крім того, в протоколі не зазначено яким саме транспортним засобом керувала дана особа при вчиненні правопорушення. Так само в протоколі не відображено місце скоєння ДТП, а лише приблизно зазначено «с. Феськи поблизу ст. Рогозянка». Такі суттєві вади протоколу унеможливлюють прийняття рішення по справі. В тому числі за таких умов невстановлення місця скоєння ДТП, суд позбавлений можливості перевірити доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вказували на різні ділянки дороги, на яких ніби то мала місце пригода.

Схеми місця ДТП матеріали справи не містять, як пояснили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 схема місця ДТП працівниками ДАЇ не складалася.

Серед інших доказів доданих до протоколу матеріали містять висновок старшого сектору БДР Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 від 18 лютого 2016 року, складеного на імя начальника Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5. У висновку доповідаються обставини перевірки заяви ОСОБА_3 щодо скоєння ДТП за участі його авто та невідомою особою 19 січня 2016 року. Так, у абзаці 3 мотивувальної частини висновку зазначено: «в ході проведення перевірки даного факту, при виїзді на місце вказане заявником було обстежено місце, на яке вказував заявник, але слідів ДТП, уламків, ЛКП виявлено не було, обстановка протягом доби змінилася після снігопаду, встановити було ДТП чи ні, не сталося можливим».

Відтак, аналізуючи даний висновок у сукупності із протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1№864056 від 23 лютого 2016 року, які складені однією і тією ж особою із різницею у 4 дні, суд доходить висновку, що обставини, викладені у них є взаємовиключні та суперечать одна одній.

Так, ОСОБА_1, складаючи висновок 18 лютого 2016 року вказує, що за результатами огляду місця події, через зміну погодних умов, та за браком характерних для ДТП слідів неможливо встановити чи мало місце ДТП 19 січня 2016 року у с. Феськи. В той же час через 4 дні, складаючи протокол ОСОБА_1 констатує, що 19 січня 2016 року у с. Феськи мало місце ДТП. Даних щодо встановлення ОСОБА_1 нових обставин, що дали йому змогу встановити факт наявності 19 січня 2016 року ДТП матеріали справи не містять. Рапорт ОСОБА_1 про встановлення водія, що 19 січня 2016 року скоїв ДТП так само не містить пояснень у звязку з чим автором документа було все ж таки встановлено наявність ДТП.

Відповідно складення протоколу у вказаній редакції суд розцінює як порушення права на захист ОСОБА_2, так як в порушення пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з вказаного протоколу неможливо встановити, які саме дії інкримінуються правопорушнику, хто є самим правопорушником та де знаходиться місце скоєння ДТП. Більш того, інші документи, додані в якості доказу, взагалі спростовують дані викладені у протоколі, зазначаючи на неможливість визначення чи відбувалося ДТП.

За таких обставин суд доходить висновку, про відсутність події адміністративного правопорушення, в звязку з чим закриває провадження.

Під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 окрім наведених доказів судом досліджено й ряд інших, як то заява про злочин ОСОБА_3 та пояснення останнього, вважаючи, що перелічені докази, як кожен окремо, так і в сукупності, висновків суду не спростовують у звязку з чим їм судом не надається окремої оцінки.

Керуючись положеннями ст.ст. 9, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_2 закрити через відсутність події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області, або на неї принесено протест прокурором протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.С. Шабас