Дата документу 10.05.2016
ЄУ № 420/851/16-п
Провадження №3/420/252/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року смт. Новопсков

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Потапенко Р.Р., за участю секретаря Войтенко О.А., прокурора Ляхова А.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріал, який надійшов з Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, маючої базову вищу освіту, пенсіонера, депутата Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, індивідуальний ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, якій розяснено її права відповідно до ст. 268 КУпАП, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Новопсковського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, зі змісту якого вбачається, що остання, будучи депутатом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області сьомого скликання, 08.01.2016 року звернулась з депутатськими зверненнями до Білолуцької селищної ради з метою ознайомлення з матеріалами засідання Узгоджувальної комісії по Білолуцькій селищній раді від 12.11.2009 року та від 14.04.2009 року і отримання завірених копій необхідних документів. Засідання Узгоджувальної комісії по Білолуцькій селищній раді від 12.11.2009 року відбувались з приводу спору про суміжне землекористування ОСОБА_2 та сина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 Таким чином, у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між приватним інтересом у вигляді зацікавленості з приводу вирішення питання щодо спору про суміжне землекористування для свого сина ОСОБА_3 та її службовими повноваженнями, як депутата Білолуцької селищної ради, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання службових повноважень. Реальний конфлікт інтересів в даному випадку полягає в тому, що приватний інтерес ОСОБА_1 у вигляді зацікавленості з приводу вирішення питання щодо спору про суміжне землекористування для свого сина ОСОБА_3 реально зіткнувся з її службовими повноваженнями з моменту подання ОСОБА_1 депутатського звернення до Білолуцької селищної ради, більш того, вказана особа вчинила дії - підготувала від свого імені та спрямувала до селищної ради депутатське звернення, в умовах реального конфлікту інтересів.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП прийняття рішень та вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні корупційного адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що є депутатом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області сьомого скликання. 08.01.2016 року вона дійсно звернулася до Білолуцької селищної ради з депутатськими запитами про ознайомлення з матеріалами засідань Узгоджувальної комісії Білолуцької селищної ради від 14.04.2009 року та 12.11.2009 року. Ці депутатські запити вона зробила на підставі звернень своїх виборців, оскільки є недоліки в роботі Узгоджувальної комісії. Вказані матеріали Узгоджувальної комісії вона не отримувала, їх суть їй не відома, про те, що вони стосуються її рідних та близьких вона не знала. Просила закрити провадження у справі за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що працює діловодом в Білолуцькій селищній раді. В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Білолуцької селищної ради з депутатськими зверненнями, які, на її думку, стосувалися її сина ОСОБА_3 і мають ознаки конфлікту інтересів, оскільки ОСОБА_1 раніше постійно зверталася до Білолуцької селищної ради в інтересах свого сина ОСОБА_3 з заявами стосовно земельної ділянки по вул. Гагаріна, 16, в смт. Білолуцьк. В депутатських зверненнях ОСОБА_1 від 08.01.2016 року конкретно не було зазначено, що вони стосуються спірної земельної ділянки чи її сина.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що працює секретарем Білолуцької селищної ради. 08.01.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Білолуцької селищної ради з депутатськими зверненнями щодо матеріалів засідань Узгоджувальної комісії від 14.04.2009 року та 12.11.2009 року. Юрисконсульт ради ОСОБА_6 пояснювала ОСОБА_1, що в її діях містяться ознаки конфлікту інтересів, оскільки раніше ОСОБА_1 зверталася до Білолуцької селищної ради в інтересах свого сина ОСОБА_3 Конкретно в запитах інформацію відносно свого сина ОСОБА_3 чи спірного будинку ОСОБА_1 не вказувала.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, який вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення повністю доведена матеріалами справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, суд приходить до наступного.

За змістом ст.ст. 245, 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 2 ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів

У примітці до ст.172-7 КУпАП визначене поняття реального конфлікту інтересів, за яким під ним слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідно до рішення №1/1 від 09.11.2015 року першої сесії сьомого скликання Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області «Про підсумки виборів депутатів селищної ради та Білолуцького селищного голови», ОСОБА_1 є депутатом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області сьомого скликання.

Таким чином, відповідно п.п. б п. 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 дійсно є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначені обов'язки суб'єктів відповідальності за корупційні правопорушення щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зокрема, вказані особи зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

З долучених до протоколу письмових документів вбачається, що 08.01.2016 року до Білолуцької селищної ради надійшли депутатські звернення ОСОБА_1 за вх. №6 та № 7 про надання для ознайомлення матеріалів засідання Узгоджувальної комісії Білолуцької селищної ради від 14.04.2009 року та 12.11.2009 року та отримання копії необхідних документів.

Надходження вказаних запитів ОСОБА_1 не заперечувала.

З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 від 25.03.2016 року вбачається, що він є сином ОСОБА_1, що остання також не заперечувала.

Тобто судом встановлено, що зазначені особи є близькими в контексті абз.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції».

На депутатські звернення ОСОБА_1 отримала відповідь Білолуцької селищної ради від 14.01.2016 року за вих. № 95, згідно якої селищна рада відмовила їй у надання матеріалів засідання Узгоджувальної комісії Білолуцької селищної ради від 14.04.2009 року і 12.11.2009 року, а також завірених копій документів, посилаючись на те, що вони містять службову інформацію.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення визначено як діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупцією є використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Наведеною вище статтею реальний конфлікт інтересів визначений, зокрема, як суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Отже, особисті інтереси суб'єкта корупційних дій мають не просто не співпадати, а створювати конфлікт з інтересами того органу, в якому така особа здійснює діяльність.

Основною субєктивною ознакою поняття конфлікту інтересів є внутрішня суперечливість відповідної особи, яка характеризується наявністю усвідомлюваних або інстинктивно-відображених прагнень до віддання переваги у реалізації та забезпеченні власних інтересів над суспільно-корисними, що набуває конкретного втілення у відповідних вчинках.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала; вчиненим з необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суду не надано жодних доказів, які б достовірно свідчили про те, що ОСОБА_1, звертаючись до Білолуцької селищної ради з депутатськими запитами щодо матеріалів засідання Узгоджувальної комісії від 14.04.2009 року та 12.11.2009 року, переслідувала при цьому свій приватний інтерес у вигляді зацікавленості з приводу вирішення питання щодо спору про суміжне землекористування для свого сина ОСОБА_3, а також про те, що її приватний інтерес реально зіткнувся з її службовими повноваженнями як депутата Білолуцької селищної ради, тобто доказів того, що ОСОБА_1 мала умисел на вчинення корупційного діяння.

Крім того, як вбачається з протоколу Узгоджувальної комісії по Білолуцькій селищній раді від 12.11.2009 року № 1, у звязку з тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 претендують на одну і ту саму земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,077 га, комісія запропонувала сторонам вирішити спір у судовому порядку.

Таким чином, матеріали справи не містять, а прокурором не надано будь-яких фактичних доказів, які б з достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки конфлікту інтересів у даному випадку.

Як при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, повязаного з корупцією, так і прокурором у судовому засіданні формально, без посилання на конкретні докази та обставини стверджувалось про наявність у ОСОБА_1 при зверненнях до селищної ради з депутатськими запитами реального конфлікту інтересів.

Покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд оцінює критично, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях того, що ОСОБА_1 було відомо про те, що запитувана нею інформація стосується її сина ОСОБА_3 Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази у даній справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у звязку з чим справа підлягає закриттю.

Керуючись ч. 2 ст. 172-7, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 287, 290, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-тиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд.

Суддя: