П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер 201/5416/16-п

Номер провадження 3/201/918/2016

25 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління з питань праці Державна служба України з питань праці ГУ ДЕРЖПРАЦІ у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, голови Комісії з ліквідації Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсі та регулювання рибальства в Дніпропетровській області, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства», наказу Державного агентства рибного господарства України від 30 листопада 2015 року № 369 «Про ліквідацію територіальних органів Держрибагенства України» та наказу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Дніпропетровській області від 07 грудня 2015року № 118 «Про ліквідацію Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Дніпропетровській області» 08 грудня 2015 року працівників Дніпропетровськрибохорона було попереджено про наступне вивільнення із займаних посад за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України 08 лютого 2016 року.

З попередженнями про наступне вивільнення всі працівники ознайомлені під підпис.

Вивільнення працівників Дніпропетровськрибохорони за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбувалося протягом грудня 2015 року - лютого 2016 року, за їх заявами щодо скорочення терміну попередження.

При звільненні працівникам Дніпропетровськрибохорони було виплачено компенсацію за всі дні невикористаної відпустки та вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку.

Оскільки звільнення за п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тому заява щодо підстави звільнення від працівника не потрібна.

Однак, звільнення ОСОБА_2 завідувача сектором транспорту, флоту та матеріально-технічного забезпечення Дніпропетровськрибохорони відбулося 26 лютого 2016 року за п.1. ч. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з ліквідацією Управління на підставі особистої заяви від 23 лютого 2016 року. В заяві про звільнення гр. ОСОБА_2 висловив бажання звільнити його з посади завідувача сектором транспорту, флоту та матеріально-технічного забезпечення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з 26 лютого 2016 року. Проте, попередження про наступне вивільнення гр. ОСОБА_2 (з яким він був ознайомлений під підпис 08 грудня 2015 року) діяло по 08 лютого 2016 року, тобто по конкретно встановлену у попередженні дату.

Попередження про наступне вивільнення гр. ОСОБА_2 іншою датою в Дніпропетровськрибоохорона відсутнє.

Таким чином, звільнення гр. ОСОБА_2 за п. 1 ч. 1 ст. 40 відбулось безпідставно з порушенням вимог ст.49-2 КЗпП України.

За виявлені порушення законодавства про працю відповідальність несе ОСОБА_1, голова Комісії з ліквідації Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Дніпропетровській області, призначений з 25 січня 2016 року.

ОСОБА_1, згідно Порядку здійснення заходів, повязаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, яким визначено механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів, дія якого поширюється на центральні органи виконавчої влади із спеціальним статусом та їх територіальні органи, крім випадків, коли Конституцією та законами України визначені інші особливості порядку їх утворення, реорганізації або ліквідації, забезпечує дотримання порядку звільнення працівників, зокрема тих, що є членами комісії, у тому числі письмово попереджає їх не пізніше ніж за два місяці де звільнення, повідомляє державну службу зайнятості про звільнення працівників із зазначенням їх чисельності, звільняє працівників і забезпечує своєчасний розрахунок з ними під час звільнення, видає відповідні накази та підписує необхідні документи, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 41 ч. 1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про дату та місце розгляду адміністративної справи був повідомлений належним чином, від нього не надходило заяв про відкладання розгляду справи, при таких обставинах, суд вважає за можливе у відповідності із ст. 268 КУпАП розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1, викладених у протоколі, вбачається, що останній свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, не визнав.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1, вина останнього у вчиненні інкримінованого правопорушення за викладених в постанові обставинах повністю знайшла своє підтвердження дослідженими матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення № 50/4.4-7 від 28 березня 2016 року /а. с. 1-2/, актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 90/4.4-7 від 24 березня 2016 року /а.с.3-5/, копія письмового попередження від 08 грудня 2015 року /а. с. 6/,копія наказу № 10о/с від 23 лютого 2016 року /а. с. 7/.

Суд вважає, що у справі достатньо доказів, прямо передбачених ст. 251 КУпАП для повного, всебічного і об'єктивного розгляду цієї справи.

Дослідивши надані докази у їх сукупності суд дістається висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження і в її діях є склад правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП.

Визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, обираючи винному вид і міру адміністративного стягнення, суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує дані про особу порушника, ступень її вини, майновий стан та обставини, що обтяжують і пом'якшують відповідальність.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що в цілях виховання ОСОБА_1 та у дусі дотримання законів України, а так само попередження здійснення ним нових правопорушень слід застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, необхідно стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,02 мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 33, 283, 284, 299, 122-4 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вираженні складає (пятсот десять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 275 (двісті сімдесят пять) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш, як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш, як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Постанова може бути предявлена до примусового виконання протягом трьох місяців з дня винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Постанову може бути оскаржено або на неї може бути внесено протест прокурора до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.Г.Ополинська