АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Гладій С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює керівником Київського відділення ТОВ «Туристична компанія «Сонячна долина», проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до постанови судді та протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 1 № 730517, ОСОБА_4 2 грудня 2014 року о 15 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «Вольво», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Г. Космосу, 4, в місті Києві, під час здійснення лівого повороту при зеленому сигналі основного світлофора, в порушення п. 16.6 Правил дорожнього руху України, не надала дорогу автомобілю «Шевролет», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх механічних пошкоджень, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

14 серпня 2015 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року скасувати, а провадження у справі відносно неї закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому ОСОБА_4 зазначає про те, що під час розгляду справи судом не було вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди, які мають суттєве значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, що призвело до помилкового висновку про її винуватість у вчинені адміністративного правопорушення. Зокрема, ОСОБА_4 вказує, що судом не були опитані свідки дорожньо-транспортної пригоди, не прийнято до уваги висновок автотехнічного дослідження № 1-05/02 від 5 лютого 2015 року. Також апелянт звертає увагу, що постановлене судом рішення у її відсутність без належного повідомлення про час та місце розгляду справи, призвело до порушення її конституційних прав на справедливий і відкритий розгляд справи в суді з дотриманням принципу законності та рівності всіх учасників процесу перед законом і судом.

Крім того, ОСОБА_4 вважає, що постановлене рішення не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому не наведені докази, на підставі яких суд прийшов до висновку про її винуватість. Натомість наполягає, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Шевролет» ОСОБА_5

У зв'язку із цим, в апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить, закривши провадження в справі щодо неї за відсутністю складу адміністративного правопорушення, направити матеріали до органів державтоінспекції для складання протоколу відносно дійсного винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_4 подала клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді, поважність причини пропуску якого вона обґрунтовує тим, що про прийняте рішення вона дізналась лише 10 серпня 2015 року, при отриманні його копії на поштовому відділенні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 на підтримання клопотання та апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, які не заперечували проти поновлення ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження постанови, однак просили залишити постанову суду без змін, опитавши експерта автотехніка ОСОБА_7, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення з долученими під час апеляційного розгляду документами, перевіривши доводи апеляційної скарги і клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

При цьому, положення ст. 289 КУпАП регламентують можливість поновлення строку на оскарження постанови в разі його пропуску з поважних причин.

Як зазначено в клопотанні і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 не була присутня в судовому засіданні при постановленні рішення в суді першої інстанції та отримала його копію на поштовому відділенні лише 10 серпня 2015 року.

З огляду на такі причини пропуску строку, не з вини ОСОБА_4, з метою недопущення порушення її конституційного права на доступ до правосуддя, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції слід поновити.

Разом з тим, доводи безпосередньо апеляційної скарги ОСОБА_4 про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, задоволенню не підлягають.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 730517 від 2 грудня 2014 року, в цей день, ОСОБА_4 о 15 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «Вольво», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Г. Космосу, 4, в місті Києві, під час здійснення лівого повороту при зеленому сигналі основного світлофора, не надала дорогу автомобілю «Шевролет», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх механічних пошкоджень, чим порушила вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно неї, та постановою суду першої інстанції про визнання її винності у дорожньо-транспортній пригоді, ОСОБА_4, як в апеляційній скарзі, так і в суді апеляційної інстанції, стверджувала, що, рухаючись в місті Києві по вулиці Г. Космосу, вона виїхала на перехрестя з вулицею Рикова на зелений миготливий сигнал світлофора з наміром заїзду на стоянку магазину «Фуршет». Наближаючись до смуги руху в зворотному напрямку вулиці Г. Космосу, з правої сторони, на світлофорі, який регулює напрямок руху № 3 згідно з циклограмою з організації світлофорного регулювання, вона бачила жовтий сигнал світлофора, а тому впевнена, що для автомобіля «Шевролет», під керуванням ОСОБА_5, на світлофорі перед перехрестям вулиць Рикова та Г. Космосу був червоний сигнал світлофора. У зв'язку із цим, будучи переконаною, що інший водій буде дотримуватися правил дорожнього руху і зупиниться, вона продовжила рух. Вважала, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія «Шевролет» ОСОБА_5, який виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора.

На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_4 посилалася на висновок автотехнічного дослідження № 1-05/02 від 5 лютого 2015 року, виконаного ТОВ «Український центр судових експертиз», згідно з яким, відповідно до записів камери відеоспостереження та режиму роботи світлофорного об'єкту «вул. Рикова - вул. Героїв Космосу» в місті Києві, встановлені підстави вважати, що автомобіль «Шевролет», номерний знак НОМЕР_2, о 14 годині 41 хвилині 32 секунді в'їжджав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух, а звідси - про наявність в діях водія ОСОБА_5 невідповідності вимогам п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, які можуть перебувати в причинно-наслідковому зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до цього ж висновку, за досліджених обставин, в діях водія автомобіля «Вольво», номерний знак НОМЕР_1, невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, не встановлено (т. 1 а. с. 69-86).

При цьому, особа яка проводила автотехнічне дослідження № 1-05/02, в своїх висновках виходила з дій водія мікроавтобуса білого кольору, який згідно з записами відеокамери № 10, наданої учасниками пригоди, рухався за напрямками № 3 і № 4 та почав рух хоча б на червоний-жовтий сигнал, що інформував про наступне вмикання зеленого сигналу біля першого світлофора, що на вулиці Г. Космосу, о 14 годині 40 хвилин 45 секунд (а. с. 86).

Проте, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні апеляційної інстанції запису з камери відеоспостереження світлофорного об'єкту «вул. Рикова - вул. Г. Космосу» в місті Києві, водій мікроавтобусу білого кольору, який рухався за напрямками № 3 і № 4, почав рух на 4-5 секунд раніше ніж транспортні засоби за напрямком руху № 1, рух по якому, згідно з наданою циклограмою роботи світлофорних об'єктів, розпочинається одночасно з напрямком руху № 3 (а. с. 68), що ставить під сумнів об'єктивність висновків автотехнічного дослідження № 1-05/02.

Крім того, за відсутності на відеозапису достовірної інформації про рух тих чи інших транспортних засобів на конкретний сигнал світлофора, вказаний висновок автотехнічного дослідження № 1-05/02 від 5 лютого 2015 року носить вірогідний характер, і, більш того, не підтверджується іншими доказами по справі, зокрема: не узгоджується з поясненнями самої ОСОБА_4 про те, що при наближенні до проїжджої частини, по якій рухався автомобіль «Шевролет», на світлофорі за напрямком руху № 3 горів жовтий сигнал світлофора; суперечить поясненням свідка ОСОБА_8, відповідно до яких автомобіль «Шевролет» пересікав зону дії світлофору за напрямком руху № 3 на жовтий миготливий сигнал та виїхав на перехрестя за напрямком руху № 4 на червоний сигнал.

За таких підстав висновок автотехнічного дослідження ТОВ «Український центр судових експертиз» № 1-05/02 від 5 лютого 2015 року не є беззаперечним доказом як окремо, так і в сукупності з іншими, невинуватості ОСОБА_4 в дорожньо-транспортній пригоді, як вона на цьому наполягала в апеляційній інстанції.

З цих же причин, а саме вірогідності результатів дослідження за відсутності достовірної інформації на відеозаписі про рух транспортних засобів на конкретний сигнал світлофора, не можуть вважатися об'єктивними пояснення спеціаліста ТОВ «Український центр судових експертиз» ОСОБА_10, надані ОСОБА_4 в судовому засіданні (т. 2 а. с. 41-47) про те, що автомобіль «Шевролет» виїжджав на перехрестя вулиць Г. Космоса та Рикова в місті Києві на червоний сигнал світлофора, оскільки такий висновок ним зроблений виходячи із початку руху мікроавтобуса білого кольору за напрямком № 3, який не узгоджується з початком руху транспортних засобів за напрямком № 1 та з попереднім його дослідженням. Не змінює вірогідність висновку і аналіз вказаним спеціалістом руху транспортних засобів за напрямком № 5, так як ним брався до уваги рух автомобіля, який знаходився в крайньому правому положенні та який повертав вправо. При цьому, залишено без уваги початок руху інших автомобілів в цьому напрямку, які розпочинали рух в 14 годині 41 хвилині 35 секунд.

Не ґрунтуються на Правилах дорожнього руху України і твердження спеціаліста автотехніка ОСОБА_10 про те, що, за відсутності на шляху автомобіля «Вольво» при виїзді на вулицю Рикова розмітки 1.12 або дорожнього знака 5.62, водій зазначеного автомобіля ОСОБА_4 у відповідності до вимог п. 16.8 Правил дорожнього руху України повинна була виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, а водій автомобіля «Шевролет» ОСОБА_5, незалежно від того, на який сигнал світлофора він в'їжджав на перехрестя, повинен був дати можливість автомобілю «Вольво» завершити маневр і звільнити перехрестя, оскільки, по-перше, водій автомобіля «Вольво» ОСОБА_4 в даній конкретній дорожній обстановці виїжджала на перехрестя, а не на вулицю Рикова, та, по-друге, любий водій за наведених обставин повинен керуватися п. 16.6 Правил дорожнього руху України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 як на місці дорожньо-транспортної пригоди, так і в суді апеляційної інстанції пояснив, що 2 грудня 2014 року він рухався на автомобілі «Шевролет» в місті Києві вулиці Г. Космосу зі сторони проспекту Л. Курбаса на зелений сигнал світлофора. Під'їжджаючи до перехрестя, зі сторони вулиці Рикова на його напрямок руху несподівано виїхав автомобіль «Вольво», який, не зупиняючись та не зменшуючи швидкість, намагався проїхати в напрямку магазину «Фуршет», внаслідок чого сталося зіткнення. Винною в дорожньо-транспортній пригоді вважає водія автомобіля «Вольво» ОСОБА_4, яка не надала дорогу його автомобілю, що рухався на зелений сигнал світлофора.

На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_5 посилався на висновок автотехнічного дослідження № 020-15 від 6 березня 2015 року, проведеного ДП «Центр Експертних Досліджень», відповідно до якого, згідно з даними відеозапису щодо початку руху транспортних засобів по напрямку № 1, часової діаграми роботи світлофорів на перехресті вулиці Г. Космосу і вулиці Рикова, автомобіль «Шевролет» перетнув стоп-лінію свого напрямку руху на першій секунді роботи зеленого миготливого сигналу світлофора, з огляду на що в діях водія автомобіля «Вольво» ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.6 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди (т. 1 а. с. 115-120).

Проте, враховуючи, що вказаний висновок, за відсутності на відеозаписі інформації про рух тих чи інших транспортних засобів на конкретний сигнал світлофору, в тому числі за напрямком руху № 1, вказаний висновок автотехнічного дослідження № 020-15 від 6 березня 2015 року також носить вірогідний характер, хоча і знаходить своє підтвердження по справі, однак не може бути врахований як такий, що містить достовірні дані, як і пояснення експерта автотехніка ОСОБА_7, який проводив указане дослідження, під час апеляційного розгляду справи.

Разом з тим, пояснення ОСОБА_5 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме що він виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, у зв'язку з чим водій автомобіля «Вольво» ОСОБА_4 повинна була надати йому перевагу в русі, об'єктивно підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_9

Так, опитаний в апеляційному суді ОСОБА_9 пояснив, що 2 грудня 2014 року, біля 14 години 40 хвилин, він знаходився на вулиці Г. Космосу в місті Києві в салоні припаркованого автомобіля і став свідком дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів «Вольво» та «Шевролет». При цьому свідок підтвердив, що автомобіль «Шевролет», під керуванням ОСОБА_5, рухався по вулиці Г. Космоса зі сторони проспекту Л. Курбаса на зелений сигнал світлофора, а зіткнення сталось внаслідок того, що автомобіль «Вольво», маючи намір заїхати на стоянку біля магазину «Фуршет», не зупиняючись, став пересікати напрямок руху автомобіля «Шевролет», який рухався в зустрічному напрямку, не пропустивши його. Також, на підтвердження своїх пояснень ОСОБА_9 зазначив, що після зіткнення транспортних засобів для пішоходів ще горів червоний сигнал світлофора. У зв'язку з тим, що він став свідком дорожньо-транспортної пригоди, то свої дані залишив водіям, транспортні засоби яких зіткнулись (т. 1 а. с. 28, 109).

Аналогічні пояснення в суді апеляційної інстанції дала свідок ОСОБА_1

Зокрема вона показала, що 2 грудня 2014 року, біля 14 годин 40 хвилин, переходячи вулицю Г. Космосу в місті Києві, зупинилась навпроти магазину «Фуршет», оскільки для пішоходів горів червоний сигнал світлофора, а для автомобілів, відповідно, зелений. В цей час зліва від неї, зі сторони вулиці Рикова, рухався автомобіль «Вольво», який при під'їзді до напрямку руху по вулиці Г. Космосу не зупинився та не пропустив автомобіль «Шевролет», що рухався зі сторони проспекту Л. Курбаса (т. 1 а. с. 108).

Наведені пояснення свідків ОСОБА_1 і ОСОБА_9 повністю узгоджуються зі схемою та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди (т. 1 а. с. 5, 93), на яких зафіксовані напрямки руху автомобілів «Вольво» і «Шевролет», місце розташування транспортних засобів після їх зіткнення, а також місцезнаходження вказаних свідків на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Також, з того ж відеозапису, дослідженому в суді апеляційної інстанції, встановлено, що після пересікання о 14 годині 41 хвилині 32 секунді автомобілем «Шевролет» стоп-лінії по напрямку свого руху по вулиці Г. Космосу (т. 1 а. с. 118) та зіткненням транспортних засобів на 34 секунді (т. 1 а. с. 84), пішоходи продовжили перехід вулиці через 8-10 секунд, що підтверджує пояснення свідків ОСОБА_1 і ОСОБА_9 в тій частині, що після зіткнення транспортних засобів, для пішоходів горів ще червоний сигнал світлофора, оскільки зазначене повністю відповідає циклограмі роботи світлофорів по напрямкам руху пішоходів № 6 і № 7 (т. 1 а. с. 68).

Крім того, сама ОСОБА_4 на місці дорожньо-транспортної пригоди в своїх поясненнях вказувала, що, рухаючись по вулиці Г. Космосу по напрямку руху № 1, який за циклограмою роботи світлофорів в кінцевій стадії ідентичний роботі світлофора в напрямку № 4, по якому рухався автомобіль «Шевролет» (т. 1 а. с. 68), з метою заїзду на стоянку магазину «Фуршет», здійснювала відповідний маневр на зелений сигнал світлофора (т. 1 а. с. 3).

Оцінка і аналіз наведених обставин у їх сукупності об'єктивно свідчить про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося через недотримання водієм ОСОБА_4 вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху України, оскільки вона, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не дала дорогу автомобілю, під керуванням ОСОБА_5, що рухався в зустрічному напрямку.

Оскільки порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, що спричинило пошкодження транспортних засобів, то в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд виходить саме з пояснень свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_9, які об'єктивно підтверджуються схемою огляду місця пригоди, відеозаписом обставин зіткнення транспортних засобів, циклограмою роботи світлофорних об'єктів на перехресті вулиць Рикова - Г. Космосу та іншими доказами, наявними у справі, в тому числі поясненнями ОСОБА_5 та самої ОСОБА_4 на місці зіткнення транспортних засобів.

Крім того, вказані свідки є сторонніми очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, незаінтересованими в результатах розгляду справи, а тому підстав ставити під сумнів їх пояснення по справі не встановлено.

Не надано суду таких підстав, а також доказів на спростування їхніх пояснень відносно обставин дорожньо-транспортної пригоди, і ОСОБА_4

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_8, так як вони носять по справі суперечливий характер та не узгоджуються з іншими об'єктивними доказами по справі.

Щодо тверджень ОСОБА_4 про неповноту з'ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди органами державтоінспекції, то, на переконання суду апеляційної інстанції, після неодноразового направлення судами справи за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 на доопрацювання, в матеріалах справи міститься достатньо доказів для перевірки законності притягнення останньої до встановленої законом відповідальності.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції недоліки самої постанови, за правильності висновку суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, який належним чином перевірений судом апеляційної інстанції.

Не тягне скасування постанови і прийняття судом рішення по справі у відсутність ОСОБА_4, оскільки її права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі давати пояснення та надавати докази, в повній мірі реалізовані в апеляційному суді.

За таких підстав апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Разом з тим, в постанові суду першої інстанції підлягає уточненню час, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, у зв'язку з чим постанова підлягає зміні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року задовольнити та поновити їй зазначений строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року змінити: уточнити час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце близько 14 годин 40 хвилин 2 грудня 2014 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва С.В. Гладій

Справа № 33/796/76/2016 Постанова винесена суддею Бандурою І.С.

Категорія ст. 124 КУпАП Суддя апеляційного суду Гладій С.В.