АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 травня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_1 та її захисника адвоката ОСОБА_2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючу, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, -

встановив:

постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 12 березня 2016 року приблизно о 01 годині 45 хвилин, рухаючись по вул. Тітова у м. Дніпропетровську, керувала автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, чим порушила п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у строк передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП. У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову суду у частині призначеного стягнення, обмежившись стягненням не повязаним із позбавленням права керування транспортними засобами. Разом із доводами про зміну постанови, апелянт виклала клопотання про поновлення пропущеного строку.

Мотивуючи причини поважності пропущеного строку, ОСОБА_1 зазначає, що повний текст постанови із мотивами обрання надто суворого стягнення отримала лише 13 квітня 2016 року, а оскільки не є фахівцем у галузі права, їй був необхідний час для звернення за правовою допомогою до захисника.

Щодо суворості накладеного стягнення, то апелянт зазначила, що судом не було враховано те, що вона свою провину у скоєному визнала, щиро каялася, а за кермо автомобіля сіла через загрозу його втрати. Крім цього, ОСОБА_1 зазначила, що є матірю одиначкою, має на утриманні двох малолітніх дітей, і працює водієм таксі, а право керування транспортними засобами їй необхідне для виконання своїх трудових обовязків, і є єдиним джерел доходу її сімї.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 зявилася разом зі своїм захисником адвокатом ОСОБА_2, у якому просила суд подану нею апеляційну скаргу задовольнити, призначивши стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги й клопотання, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що заявлене клопотання про поновлення пропущено строку підлягає задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП строк оскарження постанови складає десять днів з моменту проголошення постанови суду. При цьому пропущений строк може бути поновлено апеляційним судом за клопотанням особи із визнанням наведених причин пропуску строку поважними.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 дійсно за день до спливу строку отримала постанову суду та, не будучи фахівцем у галузі права, у відповідності до ст. 268 КУпАП, мала право звернутися по допомогу до професійного захисника адвоката.

З урахуванням наведених обставини та враховуючи, що фактично особою пропущено строк лише на один день, то апеляційний суд вважає, що причини пропуску є поважними і пропущений строк підлягає поновлено.

При обрані виду та розміру стягнення суд має дотримуватися вимог ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

А також вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

З аналізу постанови районного суду вбачається, що суддя дійшовши висновку про необхідність застосування саме позбавлення права керування, врахував, що особою вчинено одне із тяжких правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Доводи апелянта щодо суворості призначеного покарання під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження.

Апелянт стверджує, що працює водієм, проте жодних доказів своєї зайнятості суду не надає. Разом з тим не надала жодного доказу того, що є матірю одиничкою, а також доказів свого матеріального стану та наявності джерел доходу, з яких міг би бути сплачений призначений штраф.

Таким чином апеляційний суд під час перегляду справи жодних обставин, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції не встановив, а призначене стягнення судом першої інстанції у повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 23, 30, 33 КУпАП, будучи таким, що відповідає суспільній небезпеці вчиненого, є справедливим та сприятиме вихованню апелянтки у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та відповідатиме особі правопорушника, а також у подальшому запобігатиме вчиненню нею нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині виду накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року.

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 про зміну постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року - відмовити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та якою на неї накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області