ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 3/425/154/16

425/1253/16-п

Суддя Рубіжанського міського суду Луганської області Томко В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Рубіжанського відділу ДПС БДПС Головного управління Національної поліції України в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 4 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює водієм у службі таксі «Світязь», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2016 року о 07-50 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Renault Logan» з реєстраційним номером ВВ20-25СК, рухаючись по вул. Студентській м. Рубіжного Луганської області, при переїзді пішохідного переходу на перехресті з вул. ОСОБА_2 не надав переваги у русі пішоходу ОСОБА_3, яка перетинала проїзну частину по вул. Студентській, своїми діями змусивши її змінити напрямок та швидкість руху. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 04.04.2016 він, надаючи послуги таксі, віз у своєму автомобілі «Renault Logan» чоловіка та жінку до Рубіжанської центральної міської лікарні. Коли він підїжджав до лікарні, біля пішохідного переходу на перехресті вулиць Студентської та ОСОБА_2 стояла жінка. Коли він проїжджав пішохідний перехід, вона зробила один-два кроки по ньому і на момент, коли вони зрівнялися з нею, між ними була відстань у вигляді приблизно одного метру. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що у жодному разі не створював перешкод для перетину пішохідного переходу цій жінці. Рухався в той момент він зі швидкістю не більше 50 км/год, тобто ніяких Правил дорожнього руху не порушував. Коли він висадив пасажирів і виїжджав з лікарняного містечка, вказана жінка зупинила його, звинувативши в тому, що він ледь її не збив, а також почала ображати його та погрожувати йому відповідальністю за незаконні дії, які він нібито вчинив. З метою уникнення конфлікту ОСОБА_1 вирішив не сперечатися з нею та поїхав у своїх справах.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 04.04.2016 зранку вона завела дитину в дитячий садок і поспішала на роботу до Рубіжанської міської центральної лікарні, де працює лікарем. Вона рухалася по вул. Б. Хмельницького м. Рубіжного в бік лікарні. Перетинаючи по пішохідному переходу перехрестя вулиць ОСОБА_2 та Студентської, знаходячись вже посередині нього, вона побачила, що по вул. Студентській у бік лікарні на великій швидкості рухається автомобіль таксі, який не мав наміру зупинятися та пропускати її. Оскільки вона сама має водійське посвідчення і керує автомобілем, то може приблизно оцінити швидкість автомобіля, яка, з її слів, точно перевищувала 50 км/год. В автомобілі, крім власне водія, було два пасажири жінка (на передньому пасажирському сидінні) та чоловік (на задньому пасажирському сидінні). ОСОБА_4 зрозуміла, що не встигне перетнути пішохідний перехід і була змушена зупинитися та пропустити автомобіль, який промчав на дуже близькій відстані від неї. При цьому, якби ОСОБА_3 не пропустила автомобіль, то, скоріш за все, він би здійснив на неї наїзд. Вказаний автомобіль, в свою чергу, здійснив маневр, щоб не зачепити її, проїхавши повз неї, а потім зупинився біля відділення хірургії, де висадив пасажирів. Коли вона підійшла до водія і поцікавилася, чому він порушує ПДД, він відповів, що вона повинна радіти з того, що залишилася живою, а також додав, що вона може скаржитися куди завгодно, після чого поїхав у своїх справах. Прийшовши на роботу, ОСОБА_3 виявила на рукаві нашарування чи то пилу, чи то грязі, що очевидно було наслідком вищевказаної події. Більше того, коли потерпіла прийшла на роботу, вона знаходилася у стресовому стані, а її руки тремтіли, внаслідок чого ще з півгодини вона не могла приступити до виконання своїх службових обовязків лікаря.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона працює в Рубіжанській центральній міській лікарні і 04.04.2016 вона йшла на роботу по вул. Б. Хмельницького м. Рубіжного. Попереду неї йшла її співробітниця ОСОБА_3 Коли остання переходила дорогу по пішохідному переходу, знаходячись посередині нього, перед нею на великій швидкості проїхав автомобіль таксі «Renault» білого кольору. Водій здійснив маневр і вильнув, щоб обїхати ОСОБА_3, після чого повернув у бік відділу хірургії. При цьому водій швидкості не скидав. ОСОБА_5 чітко все бачила, оскільки знаходилася не незначній відстані і не мала перешкод для огляду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому бути понятим, на що він погодився. У його присутності був складений протокол про адміністративне правопорушення та перевірені документи у ОСОБА_1 Чи підписував останній протокол та чи був він з ним ознайомлений, точно ОСОБА_6 не памятає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 04.04.2016 він разом з дружиною в якості пасажирів їхав у автомобілі таксі у лікарню, оскільки дружина потребувала медичної допомоги. При цьому дружина сиділа на передньому пасажирському сидінні, а він на задньому і дивився у бокове вікно. Швидкість автомобіля була невелика, оскільки у його дружини були поламані ноги і везти її потрібно було акуратно. Жодних інцидентів під час поїздки ОСОБА_7 не пригадує. Водій довіз їх до лікарні і висадив. Чи бачив він ОСОБА_3, точно ОСОБА_7 пригадати не може.

Скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується також письмовими доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 959958 від 04.04.2016;

-поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5

Суд не бере уваги пояснення ОСОБА_1 (як письмові, що є в матеріалах справи, так само і аналогічні пояснення, надані ним в судовому засіданні) про те, що він не скоював інкримінованого йому адміністративного правопорушення та не створював перешкод для пішохода ОСОБА_3, яка була змушена змінити швидкість та напрямок руху, оскільки вони суперечать наданим в судовому засіданні поясненням потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 сам не заперечує тієї обставини, що на момент, коли він проїжджав пішохідний перехід, потерпіла ОСОБА_3 вже зробила один-два кроки і знаходилася на пішохідному переході.

Відповідно до п. 18.1 Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на те, що він рухався зі швидкістю не більше 50 км/год та не перевищував швидкісний режим є необґрунтованими, оскільки ПДД прямо зобовязує водія зменшувати швидкість до самої зупинки для недопущення створення перешкод пішоходам.

Крім того, ОСОБА_1 сам вказує, що коли його автомобіль порівнявся з пішоходом, відстань між ними складала приблизно один метр, що вказує на наявність не тільки перешкоди, але й прямої небезпеки для пішохода, оскільки існував ризик наїзду автомобіля на потерпілу, що навіть на швидкості 50 км/год могло призвести до тяжких наслідків, зо крема завдання серйозних тілесних ушкоджень ОСОБА_3 або навіть смерті останньої.

Також суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_7, пасажира вищевказаного таксі, щодо відсутності будь-яких інцидентів під час поїздки, оскільки, по-перше, це спростовується показаннями ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, по-друге, відповідно до пояснень ОСОБА_3 та самого ОСОБА_7 останній знаходився у автомобілі таксі на задньому пасажирському сидінні і дивився у бокове вікно, тобто не бачив того, що відбувалося попереду автомобіля, а в судовому засіданні не зміг чітко пояснити, чи бачив він ОСОБА_3 взагалі.

За таких обставин, суд вважає доведеним винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 4 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 401, 122 ч. 4, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 4 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у вигляді сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275 (двохсот сімдесяти пяти) гривень 60 (шістдесяти) копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги чи внесення протесту прокурора в десятиденний строк з дня її винесення до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, внесення протесту прокурора, якщо таку скаргу чи протест не було подано (внесено). У разі подання апеляційної скарги чи внесення протесту прокурора постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців. У разі оскарження або внесення на неї протесту прокурора перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги чи протесту.

Суддя В.В. Томко