Справа № 186/511/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в справі про адміністративне правопорушення

20 квітня 2016 року м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Янжула С. А. ,

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, непрацюючого, притягнутого по ч.1 ст.44 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

27 січня 2016 року о 18:00 годині ОСОБА_1 біля будинку №17 по вул.Горького, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, без мети збуту, для власного вживання, зберігав у невеликому розмірі наркотичний засіб "канабіс", в перерахунку на висушену речовину, вагою 0,308 гр та пластикову пляшку з екстрактом канабісу, маса якого в перерахунку на висушену речовину, згідно висновку експерту №1/8.6/227 від 02 березня 2016 року, становить 0,213 гр.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У справі «Стрижак проти України» Європейський суд з прав людини у рішенні від 8 листопада 2005 року констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на відмову повідомити заявника про дату та час слухання у цій справі. Європейський суд з прав людини у справі «Коробов проти України» (рішення від 21 липня 2011 року, яке набуло статусу остаточного 21 жовтня 2011 року) встановив, що при розгляді справи «Коробова проти України» в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції було допущено порушення ст. 3, п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема, й через те, що суд апеляційної інстанції розглянув подану апеляцію на постанову місцевого суду без його участі та таким чином обмежив його право бути присутнім під час розгляду справи. Також, рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року, яке набуло статусу остаточного від 11 квітня 2011 року, констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. При цьому, Європейський суд у своєму рішенні в пунктах 25 і 26 наголосив про те, що принцип процесуальної рівності сторін, один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду, вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони.

Наведені положення Конвенції та практика Європейського суду, що відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються при розгляді справ як джерело права.

Враховуючи вказані рішення Європейського суду, особу, що притягнуто до адміністративної відповідальності було викликано в судове засідання та допитано по суті справи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав, просить суд його суворо не карати.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність ОСОБА_1 визнано його щире розкаяння скоєння правопорушення вперше.

Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1, не встановлено.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 по ч.1 ст.44 КУпАП про адміністративні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДН № 022893 від 06 квітня 2016 року, протоколом огляду місця події від 27 січня 2016 року поясненнями ОСОБА_1, протоколами допитів свідків, висновками експерта №1/8.6/226 від 16 лютого 2016 року та 1/8.6/227 від 02 березня 2016 року, постановою про долучення до справи речових доказів постановою про закриття кримінального провадження від 30 березня 2016 року, долученими до матеріалів справи.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшла висновку, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44 КУпАП.

Відповідно ч.4 ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1, всі обставини справи в їх сукупності та вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розмір якого визначено на рівні найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 44 КУпАП, що буде необхідним для його виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Підстави для застосування іншого, більш м'якого або суворого стягнення, відсутні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Керуючись ст.24, ст.40-1 , ст. 44, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425 (чотирьохста двадцяти п'яти) грн. 00 коп.

Стягти з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 275 (двохста сімдесяти п'яти) гривень 60 копійок.

Речові докази по справі: наркотичну речовину загальною масою 0,308 гр (канабіс) та пластикову пляшку з наркотичною речовиною, що міститься в ній масою 0,213 гр (екстракт канабісу), які знаходяться в камері зберігання речових доказів Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області - знищити.

Штраф повинен бути сплачений згідно зі ст.307 КУпАП протягом 15 днів від дня вручення (отримання) постанови за справою про адміністративне правопорушення в установу банку.

Копія платіжного документу подається до суду.

Своєчасно не сплачений штраф буде примусово стягнутий із заробітної плати чи іншого заробітку, пенсії або стипендії відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП в разі несвоєчасного сплачення штрафу і виконання постанови в примусовому порядку, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП , витрати на облік зазначеного правопорушення. Розмір витрат визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С. А. Янжула

Постанова набирає законної сили:_______________________

Строк пред'явлення постанови до виконання ________________________________