АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/178/16 Головуючий у першій інстанції: Татарчук Л.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_3 та його захисника-адвоката Редька С.М., ОСОБА_5 та її представника-адвоката Калюх Н.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм в ТОВ «Інтерспецмаркет», який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі в зв'язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі в зв'язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП.

Судом першої інстанції було встановлено, що 17 грудня 2015 року о 13 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_3, керуючи автобусом «БАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Артема в м. Дніпропетровську, в районі будинку №5 перед початком руху та при зміні напрямку руху праворуч, не переконався, що це буде безпечним скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою винесена з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування матеріального права, а викладені в постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений не належним чином, оскільки складений не на належному бланку також складений з порушенням ст. 256 КУпАП оскільки йому протокол не давали підписувати, копію протоколу він отримав лише 25.01.2016 року, протокол не підписаний потерпілим, свідками. В зв'язку з допущеними порушеннями, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього не є допустимим доказом а тому не повинен був прийнятий судом в якості доказу його провини. Також зазначає, що йому не було роз'яснено його права те обов'язки передбачені ст. 268 КУпАП.

Крім того в схемі дорожньо-транспортної пригоди не зазначено, який пункт Правил дорожнього руху ним було порушено.Судом безпідставно не були враховані покази свідків з його сторони, які підтверджували його невинуватість.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник-адвокат Редько С.М. підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу ОСОБА_3, підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити.

ПотерпілаОСОБА_5 та її представник-адвокат Калюх Н.І. заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задовольню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Дані вимоги закону були виконані судом першої інстанції в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, та є законним.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності.

Так в судовому засіданні в суді першої інстанції були допитані правопорушник ОСОБА_3, потерпіла ОСОБА_7, свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_13, були дослідженні матеріали справи, яким було надано належну оцінку, та лише потім, враховуючи всі докази отримані в сукупності, судом було прийнято рішення.

Правопорушник ОСОБА_3 в суді першої інстанції провину у скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди не визнав та пояснив, що 17 грудня 2015 року керуючи автобусом «БАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3, рухаючись по вул.Артема в м.Дніпропетровську, сталося зіткнення з автомобілем марки «Ніссан» під керуванням ОСОБА_7, який стояв припаркований на проїжджій частині. Вказав, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_7, оскільки остання не переконалася у відсутності транспортних засобів, та під час його руху відчинила бокові дверцята, які він в подальшому зачепив, в результаті чого на автомобілях маються механічні пошкодження.

З письмових пояснень правопорушника ОСОБА_3 вбачається, що вони є аналогічними тим, що він надав у суді першої інстанції. (а.с.4)

Водій ОСОБА_7 категорично заперечувала пояснення водія ОСОБА_3 та пояснила, що 17 грудня 2015 року припаркувала автомобіль марки «Ніссан» біля магазину, щоб скласти до багажнику духову шафу. В той час, коли техніка була вже в багажнику, вона підійшла до свого авто, відкрила дверцята біля заднього пасажирського сидіння, щоб опустити заднє сидіння і зручніше здійснити погрузку придбаного товару. В цей час по вул.Артема транспортні засобі не рухалися, й тому вона не створювала ніяких перешкод. Знаходячись в салоні свого транспортного засобу й відкидаючи сидіння, вона відчула удар по своїй нозі та дверцятам авто. Надалі з'ясувалося, що дверцята її автомобіля зачепив водій автобусу ОСОБА_14

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_7 які вона давала при складанні протоколу, вбачається, що вони також є аналогічними з поясненнями даними в суді першої інстанції.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у суді підтвердили покази потерпілої, вказавши, що разом здійснювали погрузку духової шафи до багажнику автомобіля марки «Ніссан». Водій ОСОБА_7 з правої сторони, яка знаходилась на проїжджій частині, відкрила задні пасажирські дверцята, й знаходячись в салоні автомобіля, стала опускати заднє сидіння. Після чого вони почули звук удару, скрегіт, та побачила, що автобус «Богдан» зачепив дверцята автомобіля «Ніссан». При цьому відмітили, що коли вони здійснювали погрузку техніки, аварійний сигнал на автомобілі «Ніссан» був увімкнений.

Опитаний у суді свідок ОСОБА_12 зазначив, що будучи пасажиром автобусу «Богдан» під керуванням, як потім дізнався ОСОБА_3, він бачив, як до багажнику припаркованого здебільш на проїжджій частині автомобіля «Ніссан» грузили техніку, а потім жінка (ОСОБА_5) підійшовши до задньої пасажирської двері, привідкрила її, при цьому в цей час автобус рухався, між ним та автомобілем «Ніссан» була відстань приблизно 30-50 см. Після чого жінка нібито своїм корпусом тіла привідкрила дверцята, він крикнув водію ОСОБА_3 бути обережним, але той напевно його не почув, в результаті чого відбулося ДТП.

Аналогічні пояснення суду дав свідок ОСОБА_13

Судом першої інстанції було опитано вищевказаних осіб та було надано належну оцінку їхнім поясненням.

Судом першої інстанції було правильно взято до уваги той факт, щоводій автобусу ОСОБА_3ніяк не міг не бачити, що були відкриті двері у автомобіля «Ніссан», оскількидопитані у суді свідки поясняли, що бачили, як ОСОБА_7 підійшла до автомобіля «Ніссан», відкрила задні пасажирські дверцята, сіла до салону, й коли автобус рухався, то зачепив дверцята автомобіля «Ніссан» та не бучити того, що бачили свідки ОСОБА_3 не міг.

Крім того провина ОСОБА_3 підтверджується іншими письмовими доказами по справі, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП.(а.с.1);

-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди в якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, положення після їх зіткнення, пошкодження транспортних засобів та розташування автобусу «БАЗ», який змінював свій рух в право; (а.с.3)

-та поясненнями свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, які були свідками подій (а.с.6,9,10,11)

Отже дослідивши всі вищезазначені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Доводи правопорушника викладені в апеляційній скарзі щодо недопустимості такого доказу як протокол про адміністративне правопорушення, перевірялися судом першої інстанції і їм була надана належна оцінка. Сам факт складання протоколу на старому бланку як стверджує правопорушник не є підставою для закриття справи за відсутністю складу правопорушення, а лише за доведеності неправомірних дій інспектора, може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб. Право на захист правопорушника в судовому засіданні було реалізовано, до судового засідання з матеріалами справи був обзнайомлений та мав можливість захищатися від інкримінованого йому правопорушення.

Закриваючи провадження по справі відносно ОСОБА_3 судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що з дня вчинення адміністративного правопорушення, минув строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП.

Отже неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином мотивованим.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі в зв'язку зі сплив ом строку притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун