Справа № 743/206/16-п Головуючий у 1 інстанції Павленко О. В.
Провадження № 33/795/59/2016
Категорія - ст.173-2 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області ТРЕЙТЯК О.П.

за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, пенсіонер, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено стягнення у виді адміністративного арешту на строк 2 (дві) доби.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 ( шістдесят) коп.

Як встановив суд, 19 лютого 2016 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_1, в АДРЕСА_1 вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2, лаявся в її адресу нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психологічному здоров'ю потерпілої, своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати та постановити нове рішення, яким провадження в справі № 743/206/16-п про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП, щодо нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги аргументує тим, що для правильної кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, факт порушення конституційних прав і свобод члена сімї, як людини та громадянина і нанесення шкоди його психічному здоров'ю, повинен відображатися у постанові, однак зі змісту оскаржуваної постанови судом першої інстанції не зазначено які саме права і свободи було порушено і чи були вони порушені взагалі. Зазначає, що викладена в постанові суть правопорушення, як то вчинення сварки - не є ознакою психологічного насильства, визначеного Законом України «Про попередження насильства в сімї», як насильство пов'язане з тиском одного члена сімї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, які доводять постраждалого до стану емоційної невпевненості, втрати здатності захистити себе і можуть заподіяти або заподіяли шкоди психічному здоров'ю. Вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЧН № 006318 не зазначено назву закону, його статтю, частину статті тощо, з викладенням змісту певної норми, вимоги якої порушено. Крім того, в протоколі відсутні жодні докази спільного проживання його та ОСОБА_2 однією сім'єю, при тому що дана обставина має визначальне значення для вирішення справи в частині кваліфікації дій за ст. 1732 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з вказаних в ній підстав, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримано в повному обсязі.

Так, відповідно до ч.1 ст.1732 КУпАП, вчинення насильства в сім'ї - це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї .

Відповідно до положень Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» від 15.11.2001 р., насильство в сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї, як людини та громадянина, і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Психологічне насильство в сім'ї - насильство, пов'язане з

дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом

словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими

навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність

захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному

здоров'ю.

Факт вчинення ОСОБА_1 насильства у сім'ї, на думку суду, не підтверджений дослідженими судом першої інстанції доказами, які знаходяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 19.02.2016 року він прийшов додому в стані алкогольного сп'яніння і між ним та ОСОБА_2 виникла словесна перепалка, однак він нецензурною лайкою потерпілу не ображав. В апеляційній інстанції ОСОБА_1 дав аналогічні пояснення, додавши, що все це потерпіла робить з метою виселення його з будинку і надав суду на підтвердження своїх слів копію ухвали суду про відкриття провадження у справі про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення ОСОБА_1 з житлового приміщення без надання іншого житла. Вони вже давно не є сім'єю, просто проживають в одному будинку, господарюють окремо, кожен дбає сам про себе.

У судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_2 показала, що 19.02.2016 року ОСОБА_1 прийшов додому в стані алкогольного сп'яніння, стукав у двері кімнати потерпілої та після зауваження, щоб він лягав спати, почав ображати потерпілу нецензурною лайкою від чого вона злякалася і викликала поліцію.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 22.02.2016 року Серія ЧН 006318, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 вчинив сімейну сварку з колишньою дружиною ОСОБА_2, при цьому виражався нецензурною лайкою та ображав її, чим вчинив насильство в сім'ї психологічного характеру, завдавши шкоди психічному здоров'ю потерпілої, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 1732 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що в протоколі відсутні докази спільного проживання його з ОСОБА_2 однією сім'єю, що має визначальне значення для вирішення справи в частині кваліфікації дій за ст. 1732 КУпАП є слушними, оскільки крім фабули адміністративного правопорушення, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено фактично нічого, що підтверджувало б сам факт вчинення насильства в сім'ї.

Не зазначені свідки вчиненого правопорушення чи спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому що проживання за однією адресою не є спільним проживанням в контексті Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» від 15.11.2001 р. та диспозиції ч.1 ст.1732 КУпАП.

Немає навіть пояснень правопорушника ОСОБА_1 і потерпілої ОСОБА_2, оскільки додані до протоколу про адміністративне правопорушення ксерокопії пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є неякісними, важко читаються, ніким не завірені, а тому не можуть вважатися а ні доказами, а ні джерелом інформації.

Для з'ясування зазначених вище обставин судом двічі викликались в судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 та інспектор Ріпкинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3, але до суду апеляційної інстанції вони не з'явились з невідомих причин.

За таких обставин, на думку суду, постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, оскільки не ґрунтується на доказах, а тому підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі в зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 1732 ч. 1 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.1732 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Трейтяк