Справа № 170/146/16-п Провадження №33/773/131/16 Суддя в 1 інстанції: Жевнєрова Н. В.
Категорія:ч.2 ст.185-10 КУпАП Доповідач: Польовий М. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2016 року місто ОСОБА_1

Суддя апеляційного суду Волинської області Польовий М.І., з участю представника скаржника ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, непрацюючий, на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 24 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 23.03.2016 року о 23 год. 20 хв., на території Пулемецької сільської ради Шацького району Волинської області, на відстані 3 500 м від державного кордону України, 500 м від пункту пропуску "Пулемець", на автодорозі сполучення Пулемець-Томашовка, спільно з іншою особою вчинив злісну непокору законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обовязків, повязаних з охороною державного кордону, а саме, на вимогу вийти з автомобіля та предявити документ, що посвідчує особу, не відреагував, тобто умисно відкрито відмовився виконати вимогу, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.185-10 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. Посилається на те, що його безпідставно притягнуто до відповідальності, оскільки до нього особисто працівники прикордонної служби ніяких законних вимог не предявляли, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10КУпАП. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, яку саме вимогу працівника прикордонної служби ним було не виконано та від кого така вимога мала місце.

В апеляційну інстанцію ОСОБА_2 не зявився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справ.

представника скаржника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Твердження ОСОБА_3 про відсутність законної вимоги працівника прикордонної служби ОСОБА_4 до нього вийти з автомобіля та предявити документи, що посвідчують особу, і відповідно відсутність в його діях злісної непокори такій вимозі, не заслуговують на увагу та спростовуються доказами, дослідженими судом першої інстанції, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Зокрема, свідок ОСОБА_4, який був допитаний в судовому засіданні судом першої інстанції показав, що 23.03.2016 року він виконував службові обовязки, повязані з охороною державного кордону. Перебуваючи в наряді, о 23 год. 20 хв. він виявив автомобіль Ауді, який зупинився на автодорозі між пунктами пропуску, по напрямку руху в Україну, на відстані 500 м від пункту пропуску «Пулемець», та підійшов до автомобіля з боку водія. Водій ОСОБА_5 відчинив вікно і він, представившись, повідомив про порушення прикордонного режиму та звернувся до ОСОБА_5 і пасажира автомобіля ОСОБА_2 з вимогою вийти з автомобіля та пред'явити документи, що посвідчують особу. Однак вказані особи сміялися, на його вимоги не реагували, поводили себе зухвало. Він запропонував водію проїхати в пункт пропуску «Пулемець» для оформлення документів, на що він також не відреагував. Тому він зателефонував сержанту ОСОБА_6, з яким був у наряді, та попросив про допомогу. Разом з ОСОБА_6 вони службовим автомобілем приїхали на місце події і лише тоді ОСОБА_5 автомобілем слідував у пункт пропуску «Пулемець». Біля вїзду в пункт пропуску ОСОБА_6 підійшов до автомобіля Ауді під керуванням ОСОБА_5 та звернувся до водія і пасажира з вимогою вийти з автомобіля та предявити документи, однак ОСОБА_5 і ОСОБА_2 вимогу не виконали, вели себе зухвало, сміялися, проводили відеозапис їх розмови за допомогою мобільного телефону. Заспокоїлися вказані особи лише тоді, коли в пункт пропуску прибув начальник відділу прикордонної служби «Піща» і службові особи почали проводити фіксування подій технічними засобами.

Вказані показання свідка ОСОБА_4 обєктивно підтверджуються дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами: фактичними даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №193100 від 23.03.2016 року, протоколом про адміністративне затримання від 23.03.2016 року та рапортом ДІПС 1 категорії відділу прикордонної служби "Піща" ОСОБА_4 від 23.03.2016 року.

Крім того, обставини вчинення правопорушення з моменту, коли ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 і вони приїхали на місце події службовим автомобілем, підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6

В той же час, допитаний судом першої інстанції ОСОБА_2 показав, що 23.03.2016 року приблизно о 23 год. він разом з ОСОБА_5 автомобілем Ауді, реєстрація РП, їхали в Республіку Білорусь. Після пункту пропуску "Пулемець" до водія ОСОБА_5 зателефонували з дому і він на відстані приблизно 500 м за пунктом пропуску розвернув автомобіль і зупинився. До них підійшов чоловік у камуфляжній формі і постукав у вікно водія. ОСОБА_5 відкрив вікно і чоловік повідомив, що вони порушили прикордонний режим, зупинившись між пунктами пропуску. З вимогою вийти з автомобіля та предявити документи, що посвідчують особу, до нього особисто працівник прикордонної служби не звертався. Чи були такі вимоги до ОСОБА_5, він сказати не може. Їм було запропоновано проїхати в пункт пропуску «Пулемець» для зясування обставин і оформлення документів, що вони і зробили. При цьому ОСОБА_5 з автомобіля не виходив, розмовляв з прикордонником через вікно.

Такі показання ОСОБА_2 не в повній мірі узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_5, оскільки останній в судовому засіданні вказав, що при спілкуванні з працівником прикордонної служби вийшов з автомобіля.

Оскільки показання ОСОБА_2 містили суперечності з показаннями свідка ОСОБА_5, тому суд першої інстанції обґрунтовано не взяв їх до уваги, вмотивувавши своє рішення.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, яку саме вимогу працівника прикордонної служби ним було не виконано та від кого така вимога мала місце є необґрунтованими та спростовуються даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №193100 від 23.03.2016 року.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення його зміст відповідає вимогам ст.256 КУпАП, протокол складено уповноваженою на це особою, в присутності ОСОБА_2, який відмовився від його підпису та дачі будь-яких пояснень, двох свідків, які засвідчили дані обставини.

За таких обставин, висновок суду про вчинення ОСОБА_2 злісної непокори законному розпорядженню працівника Державної прикордонної служби України, вчинене групою осіб, відповідає фактичним обставинам справи та є належним чином вмотивований, а доводи зазначені в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції і з обґрунтуванням спростовані з наведенням в постанові відповідних мотивів.

Законних підстав для скасування постанови суду по доводах, викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шацького районного суду від 24 березня 2016 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду М.І. Польовий