Справа № 462/1259/16-п Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 33/783/268/16 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Гуцал І.П., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 9 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 9 березня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді громадських робіт на строк тридцять годин.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на неї та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На обгрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, ОСОБА_2 зазначає, що дізнався про незаконність постанови судді лише 28 березня 2016 року, перебуваючи на прийомі у прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2, а тому вважає, що такий строк підлягає відновленню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не оспорюючи фактичні обставини справи та вину у вчиненому, просить постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 9 березня 2016 року скасувати.

ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог покликається на те, що постанова судді є незаконною та винесена з істотним порушенням вимог КУпАП. Зазначає, що статтею 30-1 КУпАП визначено коло осіб, яким громадські роботи не призначаються, а саме: особам, визнаним інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років. Оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього йому виповнилося повних 60 років, а тому вважає, що суддя неправомірно призначив йому адміністративне стягнення у виді громадських робіт.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає відновленню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є обгрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення суддею не в повній мірі були враховані положення ст. 30-1, ст. 33 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Частиною третьою ст. 30-1 КУпАП передбачено, що громадські роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Санкцією ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачені альтернативні стягнення у виді громадських робіт та адміністративного арешту.

З копії паспорта громадянина України Серія НОМЕР_1, виданого на ім'я ОСОБА_2, вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього досяг 60 років.

З врахуванням конкретних обставин справи, особи ОСОБА_2, який є чоловіком, старше 60 років, застосоване відносно ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт є неправомірним.

У ст. 22 КУпАП зазначається, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Враховуючи обставини справи, особу порушника ОСОБА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам, тому, вважаю за можливе обмежитись усним зауваженням.

Вважаю, що застосування такого виховного заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 9 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП скасувати та постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та звільнивши такого від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежитись щодо нього усним зауваженням.

Керуючись ст. 22, ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

відновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 9 березня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження в адміністративній справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.