Справа № 502/836/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2016 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

розглянувши матеріали адміністративної справи,які надійшли з територіальної державної інспекції праці у Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є директором КП «Приморське», проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст. 41 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України

В С Т А Н О В И В:

08.04.2016 р. до Кілійського районного суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 за ст. 41 ч.1 КУпАП, а саме встановлено, що державна соціальна гарантія щодо дотримання розміру мінімальної заробітної плати при нарахуванні заробітної плати працівникам підприємства не забезпечується, що не відповідає вимогам статті 95 КЗпП. Так, працівникам підприємства ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ішпим працівникам у вересні - жовтні 2015 року нараховується мінімальна заробітна плата в розмірі - 1218 грн., замість з 01.09.2015 р. - 1378 грн., при цьому донарахування до нового розміру мінімальної заробітної плати з вересня 2015 року по теперішній час не здійснено, що є порушенням вимог статті 95 КЗпП України. В порушення вимог статті 107 КЗпП України щодо оплати за роботу у святкові і неробочі дні у подвійному розмірі або надання за бажанням працівника іншого дня відпочинку. На підставі табеля обліку використання робочого часу за жовтень 2015 року та представлених відомостей нарахування заробітної праці встановлено, що працівнику підприємства ОСОБА_5 не проведена оплата праці за роботу у святковий та не робочий день, а саме: 14 жовтня 2015 р. При перегляді штатних розписів встановлено, що посадові оклади працівникам підприємства підвищувались у грудні 2013 року та у листопаді 2015р. Підстави для нарахування та виплати індексації заробітної плати працівникам підприємства настали: директору ОСОБА_6 з травня 2014 по липень 2015 р., працівникам підприємства ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та іншим з травня 2014 по лютий 2016 р. Однак, в порушення вимог ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст. 95 КЗпПУкраїни, Закону України від 06.02.2003р. № 491-IV «Про індексацію грошових доходів населення» індексація заробітної платиу порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 р. ( із змінами та доповненнями) при нарахуванні заробітної плати працівникам в травні 2014 року по лютий 2016 р. не нараховувалася. Індексація заробітної плати відноситься до структури додаткової заробітної плати, тому недотримання чинного законодавства в частині проведення індексації свідчить про той факт, що заробітна плата в підприємстві нараховується не в повному обсязі. В порушення вимог ч. 1-2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» щодо виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата заробітна плата в підприємстві виплачується з порушенням строків. Так, виплата заробітної плати працівникам підприємства за січень 2016 року виплачена 29 лютого 2016 року, що підтверджено платіжною відомістю від 29.02.2016 р.; заробітна плата працівникам підприємства за першу половину березня 2016 р. взагалі не виплачена, що є порушенням вимог ч. 1 статті 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці». В порушення вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про відпустки» заробітна плата працівникам підприємства за час щорічної відпустки виплачується пізніше, ніж за три дні до початку відпустки. Так, відповідно до наказу (розпорядження) від 01.11.2015 р. №13 бухгалтеру ОСОБА_7 надана щорічна відпустка тривалістю 28 календарних днів, проте заробітну плату за весь час щорічної відпустки отримала 20.12.2015 р., що підтверджено платіжною відомістю № 21 від 20.12.2015 р., що є порушенням вимог статті 21 Закону України «Про відпустки». Перевіркою виявлено факти порушення вимог ст. 116 КЗпП України щодо виплати всіхсум, що належать працівникові від підприємства при звільненні, в день звільнення.Так, наказом від 30.09.15р. № 11 звільнена ОСОБА_10 за п.1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) з 30.09.15р. належні при звільненні грошові кошти виплачені 13.10.2015р., що підтверджено відомістю на виплату грошей №18 від 13.10.15р. Наказом від 31.12.15р. №15 звільнено ОСОБА_9 за п.1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) з 31.12.2015р. належні при звільненні грошові кошти виплачені 31.01.16р. що підтверджено відомістю на виплату грошей №1 від 31.01.2016 р. та іншим працівникам. Трудові книжки та вкладиші до них у відповідних розділах не заповнюються двома мовами українською та російською що є порушенням Інструкції № 58 «Про ведення трудових книжок».

Відповідальним за допущення даних порушень є директор КП «Приморське» - ОСОБА_1, до посадових обовязків якого входить здійснення контролю за дотриманням законодавства про працю на підприємстві. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 41 КпАП України порушення вимог законодавства про працю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав.

Окрім визнання вини, факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 15-18-010/0130 від 28.03.2016 р.;

- актом перевірки № 15 -18-010/0182.

Кваліфікація дій правопорушника, передбачена ст. 41 ч. 1 КпАП України - недодержання та порушення норм законодавства про працю, є вірною.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Беручі до уваги особу правопорушника, ступінь суспільної небезпеки вчиненого порушення, ставлення правопорушника до скоєного, суд вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. , 34-35, 283, 284 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, - у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 275, 60 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Кілійській районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_11