Справа № 459/714/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 р. суддя Червоноградського міського суду Львівської області Новосад М.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління держпраці у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого головним лікарем Комунального закладу «Львівська обласна лікарня відновного лікування №3», проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч.1 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29.0.2016 року під час проведення перевірки у Комунальному закладі «Львівська обласна лікарня відновного лікування №3», розташованого по вул.Грушевського, 36 у м.Соснівка Львівської області було встановлено, що ОСОБА_1, який перебуває на посаді головного лікаря даного закладу з 24.06.2006 року згідно наказу №726-к від 23.06.2006 року, вчинив наступне:

1) порушення вимог ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.33 ЗУ «Про оплату праці», а саме з вересня 2015 року гр.ОСОБА_2 встановлено посадовий оклад у розмірі 1751 грн. (можлива індексація у вересні 2015 року 1040,39 грн.), тобто посадовий оклад було піднято у меншому розмірі, ніж належний розмір індексації заробітної плати. Тому, у вересні 2015 року визначають суму фіксованої індексації , яка у випадку ОСОБА_2 становить 643,66 грн., що визначають як різницю між сумою можливої індексації та розміром підвищення заробітної плати та виплачують до чергового підвищення заробітної плати, що перевищить цю фіксовану величину індексації. Проте адміністрацією Закладу за жовтень 2015 року проведено лише часткове нарахування та виплату фіксованої індексації, а за листопад 2015 року не проведено взагалі.

2) порушення вимог п.4 Пордяку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 р. № 1078 з квітня 2008 року ОСОБА_2 встановлено посадовий оклад в розмірі 683 грн. (різниця 13 грн.). При наявності відповідного приросту індексу споживчих цін в розмірі 2,7% належний розмір індексації заробітної плати ОСОБА_2 в квітні 2008 року становив 17,47 грн.. Тобто відбулось підняття посадового окладу в розмірі нижчому, ніж належний розмір індексації заробітної плати, а тому бухгалтерією Закладу слід було проводити подальше нарахування індексації заробітної плати виходячи з незмінного базового місяця (січень 2008 року), яке застосоване не було. Натомість, бухгалтерією Закладу при розрахунку індексації гр. ОСОБА_2 застосовано базовий місяць квітень 2008 року, відповідно, проведено нарахування індексації лише в липні та серпні 2008 року не в повному обсязі (по 8,44 грн). Відтак, з квітня по серпень 2008 року включно гр. ОСОБА_2 бухгалтерією Закладу не проведено належне нарахування індексації заробітної плати. Дане порушення носить триваючий характер та не усунене на день проведення перевірки;

3) порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про відпустки» - при огляді наданих під час перевірки адміністрацією Закладу наказів, відомостей нарахування та виплати заробітної плати встановлено, що заробітна плата працівникам Закладу за весь час щорічної відпустки і надалі не виплачується за три дні до початку відпустки, а пізніше, одночасно з виплатою заборгованої заробітної плати. Як приклад: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6І, ОСОБА_7 згідно наказу №1-к від 04.01.2016 надані щорічну відпустку терміном на з 04.01.2016, а виплату заробітної плати за весь час відпустки їм проведено 21.01.2016 згідно платіжного доручення №3від 20.01.2016 шляхом перерахунку коштів через банк на карткові рахунки працівників;

4) порушення вимог ч.1 ст.47, ч.1 ст.116 КЗпП України - при звільненні працівників адміністрацією Закладу проводиться їм виплата усіх належних коштів не в день звільнення, а пізніше. Для прикладу: ОСОБА_8 звільнено з роботи 12.02.2016 згідно наказу №8-к від 04.02.2016, а виплату «розрахункових» коштів їй проведено 17.02.2016 згідно платіжного доручення №39 від 16.02.2016 шляхом перерахунку коштів через банк на картковий рахунок працівника;

5) порушення вимог ст.117 КЗпП України -у зв'язку з порушенням строків розрахунку при звільненні, передбачених вимогами ст.116 КЗпП України, адміністрацією Закладу звільненим працівникам не нараховується та не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Для прикладу: ОСОБА_8 звільнено з роботи 12.02.2016 згідно наказу №8-к від 04.02.2016, а виплату «розрахункових» коштів їй проведено 17.02.2016 згідно платіжного доручення №39 від 16.02.2016 шляхом перерахунку коштів через банк на картковий рахунок працівника.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що Комунальний заклад «Львівська обласна лікарня відновного лікування №3» є бюджетною установою, фінансується з обласного бюджету у межах обсягу фінансування на відповідний бюджетний період. Нарахування та виплата індексації за частину жовтня та листопад 2015 року не проводилось у звязку із відсутністю бюджетних асигнувань. З приводу цього він як керівник лікарні звертався у обласну профспілкову організацію, Департамент охорони здоровя Львівської обласної державної адміністрації, Прем'єр-міністра України, Президента України, голови Верховної Ради України, народного депутата ОСОБА_9, голови Львівської обласної ради, та голови Львівської обласної державної адміністрації. Проте кошти на погашення індексації не були виділені у повному обсязі, а тому така проводилась у межах виділених на це бюджетних коштів. Індексація заробітної плати з квітня по серпень 2008 року не нараховувалась, оскільки право на індексацію не відбулось, оскільки в січні та квітні поточного року було підвищено заробітну плату, тому ці місяці вважаються базовими при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації. Вважає, що у його діях немає умислу на вчинення даних правопорушень. Просив закрити провадження в справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, оглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно п.1 ст.48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

В силу вимог п.4 цієї статті зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Статтею 51 Бюджетного кодексу України визначено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до статті 5 Закону України від 03.07.1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (із змінами), проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на відповідний рік. Таке ж положення закріплене у п.9 прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік».

Кошторисом на 2015 рік було затверджено обсяг коштів на проведення індексації доходів виходячи з розміру індексації, що виплачувалась у грудні 2014 року. У звязку із стрімким незапланованим збільшенням індексу інфляції у лютому-квітні поточного року, наявних коштів виявилось недостатньо.

При затверджені фонду заробітної плати на поточний рік враховані тільки ті виплати, що носять обовязків характер (доплату за роботу у нічний час, святкові дні, допомога на оздоровлення медичним працівникам тощо), отже відсутня можливість для направлення додаткових коштів на виплату індексації за рахунок зменшення інших виплат.

Нарахування заробітної плати понад затверджені кошторисом обсяги є бюджетним правопорушенням.

Через відсутність коштів, виконуючи вимоги ст.51 Бюджетного кодексу України та з метою недопущення і утворення бюджетної кредиторської заборгованості та попередження бюджетного правопорушення виплату індексації не було проведено у повному обсязі.

Крім зазначеного, відповідно до п.14 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 р. N 76-VII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" Кабінету Міністрів України за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації доручено затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат.

Крім того, як вбачається з пояснень головного бухгалтера Комунального закладу «Львівська обласна лікарня відновного лікування №3» ОСОБА_10, заробітна плата ОСОБА_2 в січні 2008 року та в квітні 2008 року підвищувалась, тому право на індексацію в цей період не відбулось і індексація не нараховувалась, місяць квітень 2008 року вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін, і право на індексацію настало в липні 2008 року. Такий порядок нарахування індексації слідує з листа Департаменту стратегії соціального розвитку Міністерства праці та соціальної політики України від 04.07.2008 року №53/10/136-08 , де було розяснено , що у разі, якщо в період між переглядом заробітної плати не відбулось право на індексацію, місяць чергового підвищення заробітної плати вважається базовим. Отже, якщо працівникам індексація не нараховувалась, а в січні та квітні поточного року було підвищено заробітну плату, то ці місяці вважаються базовими при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації. Право на індексацію настає в липні 2008 року на індекс 1,3% (індекс травня:101,3-100).

З приводу даного питання головний бухгалтер також зверталась у Міністерство праці та соціальної політики України з проханням додаткового розяснення, однак відповідь не надійшла.

Вище наведені обставини підтверджуються копіями звернень до Директора Департаменту охорони здоровя Львівської обласної державної адміністрації №11 від 07.05.2015 року, до Голови Львівської обласної організації профспілки працівників охорони здоровя №148 від 15.07.2015 року, до Премєр-міністра України №223 від 07.12.2015 року, до Голови Верховної ради України №224 від 07.12.2015 року, до народного депутата України ОСОБА_9 №225 від 07.12.2015 року, до Голови Львівської обласної державної адміністрації №226 від 07.12.2015 року, до Голови Львівської обласної ради №227 від 07.12.2015 року, та копіями відповідей Департаменту охорони здоровя обласної державної адміністрації №01-12-11/3579/01/16 від 18.12.2015 року, та №1639 від 21.12.2015 року, відповіді Міністерства фінансів України №31-09020-12-10/39620 від 28.12.2015 року, та №31-09020-12-10/270 від 05.01.2016 року, Департаменту охорони здоровя №05 від 11.01.2016 року, №01-12-04/11/05/16 від 02.02.2016 року, копіями заяв працівників, які не заперечують виплату відпускних в аванс.

Таким чином, враховуючи вище викладене, приходжу до висновку, що вказані порушення виникли не з вини адміністрації лікарні, в особі головного лікаря, так як адміністрацією вжито всі можливі заходи щодо усунення недоліків, вказаних у протоколі №13-09-100/0069 від 29.02.2016 року.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відтак вважаю, що є недоведеною поза розумним сумнівом наявність у ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП, а відсутність такої не утворює складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вище наведеного, суд вважає за необхідне справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 33, 221, 247, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_11