Справа № 392/319/16-п
Провадження № 3/392/132/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кратко Д.М., розглянувши адміністративний матеріал, направлений Управлінням Держпраці у Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, місце роботи: лікар-експерт Маловисківської районної лікарняної каси (), у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Громадянин ОСОБА_1 будучи виконуючим обов»язки головного-лікаря експерта Маловисківської районної лікарняної каси допустив порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплати заробітної плати не в повному обсязі, у зв»язку із чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення № 11-15-007/0005 від 15 січня 2016 року, а відтак своїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, при наступних обставинах.

Стаття 94 КЗпПУ, відповідно до якої заробітна плата це винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Проте за листопад місяць 2015 року виплату заробітної плати працівникам Маловисківської районної лікарняної каси в повному обсязі було проведено 13 грудня 2015 року відповідно до видаткового касового ордеру (без зазначення номеру) в сумі 1947,60 грн. За грудень місяць 2015 року виплату в повному обсязі проведено 15 грудня 2015 року відповідно до видаткового касового ордеру №13 в сумі 3121,47 грн. Виплата зарплати в такий спосіб призводить до надмірної виплати суми зарплати і, як наслідок, тягне за собою проведення відрахування із заробітної плати працівникам лікарняної каси, оскільки здійснюючи виплати заробітної плати працівникам проводиться один раз на місяць і наперед в першій половині місяці за весь поточний місяць, що призводить до порушення вимог ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 94, 115 КЗпП України, які передбачають, що виплата заробітної плати здійснюється регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до Наказу від 10 грудня 2015 року № 8 головному бухгалтеру ОСОБА_2 було виплачено компенсацію за невикористані 25 днів щорічної відпустки за період з 19 березня 2014 по 18 березня 2015 року, при цьому працівнику було надано 5 днів щоріної відпустки у січні 2015 року за вищевказаний період, чим було порушено вимоги ч.ч. 1, 4 ст. 83 КЗпП України (у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.)

Відповідно до Наказу від 11 листопада 2003 року № 37 ОСОБА_1 прийнято на посаду лікаря експерта на 0,5 ставки, у табелях обліку робочого часу відображається, що працівник працює у робочі дні по 8 годин, тобто дотримана норма робочого часу при 40 годинному робочому тижні. Заробітна плата нараховується як при відпрацьованій половині нормі робочого часу, тобто згідно наказу від 11 листопада 2003 року № 37.

Відповідно до Наказу від 15 листопада 2011 року № 7 на головного бухгалтера ОСОБА_2 покладено виконання обовязків фармацевта за суміщенням з доплатою 25 відсотків окладу фармацевта. Суміщення професій (посад) виконання працівником поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою). Табель обліку робочого часу за суміщуваною роботою не ведеться, а проводиться відповідна доплата. В табелях обліку робочого часу за 2015 рік щомісяця поряд з роботою головного бухгалтера відображалося ще по 8 годин в робочі дні і за роботу фармацевта, а оплата праці проводилася відповідно до наказу від 15 листопада 2011 № 7 в розмірі 25 відсотків до посадового окладу фармацевта, чим було порушено вимоги ст. 90 Закону України «Про оплату праці» (роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку) та вимоги ст. 94 КЗпП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив обставини вчинення правопорушення, визнав свою вину, щиро розкався та просив суд суворо його не карати.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст. 41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю , що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - субєктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення повністю доведена даними, які містяться в матеріалах справи та за наведених вище обставин підтверджується сукупністю інших досліджених у судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, а саме: Протоколом про адміністративне правопорушення № 11-15-007/0005 від 15 січня 2016 року, Актом перевірки додержання суб»єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов»язкове державне соціальне страхування від 15 січня 2016 року, копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи «Маловисківська районна лікарняна каса», копією Статуту «Маловисківська районна лікарняна каса» та іншими матеріалами справи в їх сукупності, які суд визнає належними доказами, а також особистими поясненнями ОСОБА_1 наданими у судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП доведенною у повному обсязі.

Згідно ст. 33 КУпАП обираючи вид стягнення, суд враховує особу правопорушника, характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП обставиною, що помякшує відповідальність громадянки ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП є щире каяття.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного та враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, надаючи оцінку всім зібраним доказам у їх сукупності, прихожу до висновку про наявність підстав для застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. (п»ятсот десять гривень 00 коп.), що становить 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки і за таких обставин може бути досягнута мета перевиховання й попередження нових правопорушень в галузі охорони праці.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 33, 34, 35, 40-1, ч. 1 ст. 41, ст.ст. 245, 251, 252, 266, 280, 283, 284, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. (п»ятсот десять гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн. (двісті сімдесят п»ять гривень 60 коп.).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області через Маловисківський районний суд Кіровоградської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Д.М. Кратко