ун. № 759/4143/16-п
пр. № 3/759/2022/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 15.03.2016 об 22 годині 00 хвилин керував автомобілем «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_2 на просп. Л.Курбаса в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп'яніння згідно із ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Однак ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, відмовився в присутності свідків.

В судове засідання ОСОБА_1 з'явився, свою вину не визнав та пояснив, що 15.03.2016 приблизно о 21 год. заправляв свій автомобіль «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_2 на заправці біля магазину «Караван» по вул. Сімї Сосніних, 17 в м. Києві. Від'їхавши від заправки побачив, що його переслідує якийсь автомобіль. Заїхавши у двір свого будинку, побачив, що це був автомобіль патрульної поліції. Зважаючи на те, що його переслідували без будь-яких причин та попередження він ніяк не міг знати, що це був автомобіль патрульної поліції. Під час руху і переслідування в його автомобілі розбилась бутила коньяку та пива. А коли працівники патрульної поліції без його дозволу оглянули його автомобіль, після того як він з нього вийшов, то сказали, що там присутній запах алкоголю і, що він мабуть перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Його незаконно затримали, надівали кайданки та пропонували пройти тест на стан сп'яніння. Все це відбувалося в присутності його рідних та сусідів. Він просив працівників поліції пройти тест на стан сп'яніння в лабораторії, оскільки їм не довіряє. Однак працівники поліції в лікарню його не повезли, а натомість, ще більше знущалися з нього.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, що узгоджуються між собою.

Згідно положення пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи від проходження огляду на стан сп'яніння.

Так, свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 15.03.2016 в темну пору доби вигулював собаку неподалік свого будинку по просп. Л.Курбаса в м. Києві. Побачив, що у двір на великій швидкості заїхав автомобіль «Шкода», а за ним автомобіль патрульної поліції. Вийшовши із автомобіля, ОСОБА_1 вів себе неадекватно та агресивно по відношенню до працівників поліції.

Аналогічні за змістом пояснення надав в судовому засіданні надав свідок ОСОБА_3, який крім того додав, що погодився написати письмові пояснення на місці події та прийти в судове засідання, оскільки живе з сім'єю в тому районі та вважає надто небезпечною таку манеру їзди, як в ОСОБА_1

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується даними відеозапису із нагрудної камери № 000849, а також про це не заперечував і сам ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Крім того, згідно положення пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення складеному в присутності двох свідків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 921272 від 15.03.2016 у ОСОБА_1, після його зупинки, були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 відмовився, саме тому на нього був складений даний протокол про адміністративне правопорушення в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 15.03.2016 в темну пору доби він повертався із тренування. В дворі будинку по просп. Л.Курбаса в м. Києві він побачив автомобіль «Шкода» та автомобіль працівників патрульної поліції. На задньому сидінні патрульного автомобіля він побачив ОСОБА_6, який сидів в кайданках та просив його звільнити. Чи перебував ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння чи ні сказати не може, оскільки не експерт. Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння, однак він відмовився, оскільки не довіряє працівникам поліції та приладу «Драгер».

Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5, згідно яких 15.03.2016 вона була присутня при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 921272 від 15.03.2016, в якому детально викладено суть порушення вчиненого ОСОБА_1; даними відеозапису нагрудної камери №00849 згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», а також на проведення огляду в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, при цьому вимагав проведення огляду в іншому закладі, якому він може довіряти; рапортом інспектора патрульної поліції від 16.03.2016 про фіксування факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння.

На виконання положення пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників суддею, за клопотанням ОСОБА_1, допитано у судовому засіданні свідків.

Водночас, суддя відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо його згоди на проходження огляду, за умови такого проходження у клініці, яку він вибере сам, оскільки згідно ст. 266 КУпАП проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах, крім затверджених управлінням охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій, забороняється.

Надані через канцелярію суду ОСОБА_1 інші документи, зокрема копії заяв та довідок, як не підтверджують, так і не спростовують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя відхиляє доводи ОСОБА_1 про недоведеність того, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, а вся справа сфабрикована працівниками поліції після конфлікту із ними, оскільки останні спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та вважає їх лише способом захисту і спробою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми, та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Обставин, що пом'якшують чи обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке є умисним, грубим і суспільно небезпечним, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність пом'якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення іншого більш м'якого адміністративного стягнення такого як штраф, а також більш суворого виду стягнення такого як адміністративний арешт.

На підставі викладеного й ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст. ст. 30, 33, 40-1, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 від мінімальної заробітної плати, який становить 275 гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: В.П. Новик