АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/2210/16-п, Провадження №33/790/240/16 Головуючий 1 інстанції Шишкін О.В.
Категорія: ст. 122,124, 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м.Харків

Суддя Апеляційного суду Харківської області Остапчик С.В., з секретарем Рогожинським П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Харківської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 березня 2016 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо

ОСОБА_1, який народився 29 жовтня 1970 року у с.Манченки Харківського району Харківської області, громадянина України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

В С Т А Н О В И В :

15 березня 2016 року постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова Санжаревського О.О. визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки, за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - штраф в розмірі 340 гривень на користь держави, за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - штраф в розмірі 153 гривні на користь держави.

Відповідно до ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

ОСОБА_1 оскаржив зазначену постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова. У свої апеляційній скарзі він просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити, мотивуючи тим, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутності, в судовому рішенні не навів доказів його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, призначив занадто суворе стягнення, а також порушив строк його накладення.

Дослідивши доводи ОСОБА_1, викладені в його апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п.2.5,2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п.8.7.3 Правил дорожнього руху України червоний сигнал світлофора забороняє рух.

Відповідно до п.2.10 Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Згідно з ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами у стані алкогольного и іншого спяніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння тягне за собою накладення на водіїв штрафу від 150 до 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавленням права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або громадські роботи на строк від 40 до 50 годин або адміністративний арешт на строк від 7 до 10 діб.

Відповідно до ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів,тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно зі ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п'ятнадцяти діб.

З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2016 року інспектором УПП м.Харкова ОСОБА_2 складено три протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 АП1 №367317, АП1 №367318, АП1 №367319, згідно з якими 10 грудня 2015 року о 21 годині ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння керував автомобілем ВАЗ-21011 №АХ6733АР на узвозі Пасіонарія у м.Харкові. На перехресті з вул.Клочківською він рухався на червоний сигнал світлофору і скоїв зіткнення з автомобілем «Мазда» №АХ2341АА, завдавши матеріальні збитки. Після ДТП залишив місце пригоди.

Факт порушення водієм ОСОБА_1 п.п.2.5,2.9,2.10,8.7.3 Правил дорожнього руху України підтверджується схемою ДТП, протоколом огляду місця події, протоколом огляду транспортних засобів, поясненнями учасників пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також очевидця подій ОСОБА_4, висновком медичного огляду водія ОСОБА_1 від 10 грудня 2015 року, яким встановлено факт перебування останнього у стані алкогольного спяніння, заявою ОСОБА_1 на імя Дзержинського районного суду м.Харкова про визнання своєї вини в повному обсязі .

Проаналізувавши перелічені обставини справи, суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і наклав на правопорушника справедливе стягнення, що відповідає вимогам ст.ст.33-36 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги такі висновки не спростовують. Суд першої інстанції своєчасно і належним чином повідомляв ОСОБА_1 про день, час та місце судового розгляду, проте останній в судове засідання не зявився, відтак суд обгрунтовано розглянув справу у його відсутності і в межах строку, передбаченого ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки початок перебігу процесуального строку (апеляційного оскарження, накладення адміністративного стягнення тощо) обчислюється з наступного дня після настання події.

За таких обставин підстав для скасування або зміни постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 березня 2016 року не вбачається.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Остапчик С.В.