Справа № 748/677/16-п Головуючий у 1 інстанції Криворученко Д. П.
Провадження № 33/795/91/2016
Категорія - ст. 122-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області Короїд Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Могильовської області, р.Білорусь, СПД «ОСОБА_1», проживаючого по АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 153 гривні. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що, 12.03.2016 року об 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі керував автомобілем марки «Volvo FH 12» державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «SCHMITZ S01» державний номерний знак НОМЕР_2 і на вимогу працівника поліції про зупинку, не зупинився, та був зупинений за допомогою переслідування на службовому автомобілі марки «Toyota Camry» державний номерний знак 0401 через 2 км, чим порушив вимоги п.п.2.4, 8.9 «А» ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ст.122-2 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження, скасувати постанову місцевого суду і закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що співробітниками міліції йому дійсно була дана команда про зупинку шляхом включення проблискового маячка службового автомобіля, цю команду про зупинку він виконав. Однак йому повідомили, що він раніше не виконав команду працівника міліції про зупинку, що стало причиною переслідування його на службовому автомобілі. Однак з цього приводу пояснює, що він проїжджаючи повз співробітників міліції жодних вимог про зупинку жезлом чи рукою не було. Так само не було і вказане місце де він мав би зупинитись. Отже таким чином, вказує, що він не порушував п.2.4, 8.9 ПДР України. Якщо у працівників міліції і був намір зупинити ОСОБА_1, то вони реалізували ці наміри незрозумілим способом для водія. Зазначає, що ніяких підстав для ухилення від виконання законної вимоги співробітника міліції про зупинку у нього не було, так як ніяких порушень законодавства він не вчиняв. Вважає, що факт порушення ним ПДР не доведений. Разом з тим, зазначає, що йому не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, а також він не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що порушує його права.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд, розглядаючи адміністративну справу, вказаних вимог закону не виконав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за зазначених у постанові обставин.

Відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Адміністративна відповідальність за статтею 122-2 КУпАП настає у разі невиконання водіями вимог працівника міліції про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та з постанови суду першої інстанції єдиним доказом вчинення правопорушення фактично є протокол про адміністративне правопорушення.

Однак протоколом фіксується факт вчинення правопорушення і не може свідчити в повній мірі про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Пояснення свідка ОСОБА_2 також не доводять винуватість ОСОБА_1, оскільки його пояснення викладені українською мовою з його слів, незважаючи на те, що даний свідок є громадянином Молдови, що свідчить про неналежність та недопустимість такого доказу.

Крім того, згідно п.8.9(а.) ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається працівником міліції жезлом або рукою, що вказує на цей транспортний засіб. Як в протоколі про вчинення правопорушення так і в рішенні суду зазначено про порушення ОСОБА_1 даного пункту ПДР., однак ні в самому протоколі ні в фабулі постанови суду не вказано, що вимога про зупинку подавалась жезлом або рукою.

При цьому, згідно пояснень ОСОБА_1 в протоколі він не бачив, щоб його зупиняли працівники ДАІ. Будь-які інші докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..122-2 КУпАП відсутні.

Вказані пояснення правопорушника не були перевірені в судовому засіданні, тобто суд першої інстанції формально підійшов до вирішення справи, не дослідив в повній мірі обставини вчинення правопорушення та прийняв передчасне рішення про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, в порушення вимог ст.277-2 КУпАП України, ОСОБА_1 не було повідомлено про дату та час розгляду справи у суді, що позбавило його можливості надати свої пояснення.

Зазначені порушення вимог закону є істотними і безумовно тягнуть за собою скасування постанови місцевого суду та закриття адміністративного провадження.

Оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена 04.04.2016 року без участі правопорушника, який отримав вказану постанову лише 12.04.2016 року, про що свідчить штемпель на поштовому конверті,тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2016 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2016 року щодо ОСОБА_1, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП - скасувати та закрити провадження по справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення..

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. М. Короїд