АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., при секретарі судового засідання Богацькій М.М., за участі учасника ДТП ОСОБА_2, особи, відносно якої закрито справу про адміністративне правопорушення - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 10.03.2016, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі ст.247 п.1 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Так, згідно змісту постанови суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №878132, ОСОБА_3 26.12.2016 о 19 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул.Сверстюка, 1 в м.Києві, не дотримався безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого, допустив зіткнення з автомобілем марки «SUZUKI SX4», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті чого, вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3 б, 13.1 ПДР України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить суд апеляційної інстанції скасувати вищевказану постанову про закриття провадження та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

В обґрунтування апеляційних вимог, ОСОБА_2 вказує, що оскаржуване рішення не відповідає дійсним обставинам і спростовується доказами.

Так апелянт зазначає, що про час та місце судового розгляду даної справи судом першої інстанції він повідомлений не був, чим був позбавлений права бути присутнім під час розгляду та надати свої пояснення про обставини.

В свою чергу ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_3 порушив вимоги п.13.1 ПДР України, адже був неуважним і не дотримався дистанції між автомобілями, не врахував дорожньої обстановки (коли внаслідок «тягнучки» − скупчення автомобілів у районі автобусної зупинки виникла необхідність вжиття різкого гальмування), внаслідок чого обрана дистанція до іншого автомобіля, що рухався попереду, виявилася недостатньою, замалою, а тому сталося зіткнення.

Також апелянт зауважує, що в дорожній обстановці, що склалася 25.12.2015 він теж застосував екстрене гальмування у зв'язку з різким гальмуванням автомобіля, що рухався попереду нього, проте, між їхніми машинами зіткнення не сталося. Тому між зіткненням автомобілів «ЗИЛ» та «SUZUKI SX4» і порушенням водієм ОСОБА_3 п. 2.3.б), 13.1 ПДР України наявний причинний зв'язок, як і між указаним зіткненням і пошкодженнями його автомобіля.

Фактично суд поклав в основу свого рішення лише пояснення ОСОБА_3 і не зазначив, з яких мотивів вважав, що протокол про адміністративне правопорушення АПІ №878132 від 26.12.2015, схема і фотознімки місця ДТП, а також письмові пояснення учасників ДТП не взято до уваги. Разом з тим, з письмових пояснень ОСОБА_3 на місці ДТП, його підписів у протоколі та на схемі ДТП відсутні дані про те, що він не погоджується з викладеними у них обставинами або не визнає свою вину у порушенні ПДР.

Зазначено в апеляційній скарзі і про те, що ОСОБА_3 на момент ДТП керував пожежним автомобілем з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, але без звукового сигналу і деякий час рухався позаду апелянта, проте, підстав стверджувати, що саме ОСОБА_2 створив йому перешкоду для руху, не надав дорогу і не забезпечив безперешкодний проїзд у суду не було. Більше того, наявні в матеріалах справи фотознімки та складена працівниками Патрульної служби схема місця ДТП не свідчать про те, що водій автомобіля «ЗИЛ» мав намір здійснити маневр перелаштування в іншу смугу, адже саме розташування автомобілів в момент зіткнення відносно один одного не дають підстав для такого висновку.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, який просив її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, пояснення особи, відносно якої закрито справу про адміністративне правопорушення, який не заперечив проти наявної апеляції, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний в тому числі з'ясувати, чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, у відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В пункті 24 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, Пленум ВСУ звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників, зазначивши, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте судом першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зазначених вимог закону в повному обсязі дотримано не було. Так, суд приймаючи рішення про закриття провадження по справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення мотивував його тим, що належні доказів на підтвердження порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. б) п.п.2.3., 13.1. ПДР України у справі відсутні, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП. Однак з таким висновком суду погодитись не можна, зважаючи на таке.

Згідно ст.251 доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за порушення правил дорожнього руху міститься протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії АП1 № 878132, схема ДТП, пояснення обох учасників ДТП. В зазначених документах відсутні дані учасників про те, що вони не погоджуються з викладеними у них обставинами справи.

Разом з тим, така ознака доказу як його належність, яка хоч і не визначена КУпАП, проте її зміст розкривається ст.85 КПК України, ст.70 КАСУ і зводиться до того, що це ті фактичні дані, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, які необхідно встановити, тобто, які стосуються предмету доказування.

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази, які відображають фактичні обставини події, яка мала місце 26.12.2016, застосовуючи аналогію закону в частині визначення поняття «належності доказів», суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність належних доказів на підтвердження порушення водієм ОСОБА_3 ПДР України.

Стосовно апеляційних вимог в частині наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного проступку, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.п. б) п.2.3. ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язааний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

П.13.1. ПДР України передбачає, що водій незалежно від швидкості, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Так, згідно пояснень учасників ДТП, автомобіль «ЗИЛ», д.н.з. НОМЕР_1, та автомобіль «SUZUKI SX4» д.н.з. НОМЕР_2, рухались в середній смузі руху по вул. Сверстюка, 1 в м.Києві. Як стверджували обидва учасника ДТП, автомобіль − «SUZUKI SX4» застосував екстрене гальмування, так як автомобіль, що рухався перед «SUZUKI SX4» різко загальмував. Однак, через невірно обрану дистанцію водієм автомобіля «ЗИЛ» відносно автомобіля «SUZUKI SX4», який рухався поперед нього, між вказаними транспортними засобами сталось зіткнення.

Між тим, суд погоджується з доводами апелянта, що згідно зі змісту п.3.1 ПДР України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8, 10-18, 26, 27 та п.28.1. цих правил, за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору та забезпечення безпеки дорожнього руху. Проте, п.п. б) п.2.3. та 13.1. ПДР України не входять до вимог, від виконання яких водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати.

Тобто, всі обов'язкові елементи складу адміністративного проступку, а саме недотримання водієм «ЗИЛ» безпечної дистанції та, відповідно, через це вчасне незреагування на зміну дорожньої обстановки, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «SUZUKI SX4», що рухався перед ним, наявні в діях ОСОБА_3 Тому доводи апелянта в цій частині суд апеляційної інстанції вважає такими, які відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами по справі, а саме: пояснення учасників ДТП, протоколом про вчинення адміністративного правопорушення та схемою ДТП.

З урахуванням наведеного, оскільки матеріали справи містять докази порушення ОСОБА_3 п.п. б) п.2.3. та 13.1. ПДР України, постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10.03.2016підлягає скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_3 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрити провадження за витіком строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 10.03.2016 - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 10.03.2016, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі ст.247 п.1 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, − скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрити провадження в справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копія повного рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/463/2016

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Марченко М.В.