П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 р. Справа №607/2623/16-п

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я. розглянувши матеріали, що надійшли з управління Держпраці у Тернопільській області Державної служби України з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, 30.11.1958року народження, ІН НОМЕР_1, громадянки України, жительки Тернопільської області, Тернопільського району, с.Великий Глибочок, працюючої головним бухгалтером комунального закладу Тернопільської районної ради «Тернопільське районне територіальне медичне об»єднання»

за ч. 1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, працюючи головним бухгалтером комунального закладу Тернопільської районної ради «Тернопільське районне територіальне медичне об»єднання», вчинила адміністративне правопорушення, а саме: 1) в порушення вимог частини 2 статті 65 КЗпП України облік надурочних робіт працівників не ведеться і в табелі обліку робочого часу не відображається; 2) оплата праці за роботу в надурочний час у подвійному розмірі не проводиться, що є порушенням вимог статті 106 КЗпП України. Зокрема, згідно табеля обліку робочого часу за лютий 2016 року охоронники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відпрацювали по 180 годин (при нормі 168 год.), а оплата праці за понаднормові 12 годин проведена в одинарному розмірі. Аналогічні порушення мали місце у лютому 2016 року при оплаті праці фельдшерів ОСОБА_4, ОСОБА_5 (відпрацювали по 210 годин при нормі 163,8) та інших працівників; 3) в порушення вимог частини 1 та 2 статті 115 КЗпП України, частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці» у січні - лютому 2016 року заробітна плати працівникам проводилась один раз на місяць, без виплати авансу та у проміжок часу, що перевищує шістнадцять календарних днів; 4) виплата заробітної плати працівникам за весь час щорічної відпустки проводиться пізніше ніж за три дні до її початку, що є порушенням вимог частини 4 статті 115 КЗпП України та статті 21 Закону України «Про відпустки». Так, медсестрам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наказом від 25.01.2016 року № 5-к, надано відпустку тривалістю 31 календарний день з 27 січня 2016 року, а відпускні виплачено 25 лютого 2016 року (при виплаті заробітної плати за лютий 2016 року). Аналогічні порушення мали місце при оплаті відпусток інших працівників; 5) всупереч вимогам частини 1 статті 47 та частини 1 статті 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належать працівникові у день звільнення не проводиться. Зокрема, ОСОБА_8 наказом від 15.01.2016 року № 3 звільнений з роботи 16 січня 2016 року, а належні йому кошти виплачено 28 січня 2016 року (при виплаті заробітної плати за січень 2016 року). Аналогічні порушення мали місце і при звільненні ОСОБА_9 та інших працівників; 6) звільненим ОСОБА_8, ОСОБА_9 не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що є порушенням вимог частини 1 статті 117 КЗпП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення визнала частково, пояснивши, що облік надурочних робіт працівників та табель обліку робочого часу не входить до її компетенції. У зв»язку з тим, що фінансування у січні лютому 2016року проводилось один раз на місяць, тому неможливо було провести вчасно розрахункові, відпускні, або виплатити аванс.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №19-16-40/035 від 09.03.2016 року, витягом з акту перевірки додержання суб»єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов»язкове державне соціальне страхування №19-16-40/040.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, а також інші обставини справи та приходить до переконання, що до неї слід застосувати стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбаченого санкцією ч.1 ст.41 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 275,60грн.

Керуючись статтями 33, 40-1, 41, 283, 284 КУпАП, суд:

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 510(п»ятсот десять)грн., який стягнути в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275,60 грн. в дохід держави.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя П.Я.Стельмащук