АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 620/150/16-п Головуючий суддя І інстанції Огієнко Д.В.
Провадження № 33/790/314/16 Суддя доповідач Шевченко В.В.
Категорія: ст.130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Шевченко В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника - адвоката Синєпольської О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Синєпольської О.В. на постанову судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 березня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2016 року постановою судді Зачепилівського районного суду Харківської області Сорочинського Сергія Олексійовича визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Суд першої інстанції, пославшись на зміст протоколу про адміністративне правопорушення, зазначив, що 28 лютого 2016 року о 02 год.40 хв. по вул.Бречко в сел.Зачепилівка Зачепилівського району Харківської області ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ-2108 держномер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп*яніння, згідно висновку Зачепилівської ЦРЛ №21 від 28 лютого 2016 року.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_2 - адвокат Синєпольська О.В. звернулася з апеляційною скаргою, просить постанову судді від 22 березня 2016 року змінити та призначити ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу, що передбачено санкцією ст.130 КУпАП. Апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції процесуальних прав ОСОБА_2, передбачених ст.268 КУпАП, з огляду на розгляд справи за його відсутності та неповідомлення про дату, час та місце судового розгляду справи. Окрім того, адвокат Синєпольська О.В. вважає, що встановлення факту перебування водія ОСОБА_2 в стані наркотичного сп*яніння проводився незаконно, з порушеннями діючого законодавства, а висновок щодо результатів медичного огляду надано у формі, яка на даний час не є чинною, а тому такий доказ є неналежним. Апелянт вказує, що ОСОБА_2 нещодавно придбав автомобіль та мав намір заробляти у таксі, але внаслідок застосування до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не може працевлаштуватися, що суттєво погіршує його майновий стан, а тому ОСОБА_2 просить про пом*якшення покарання.

Одночасно апелянт заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_2, про наявність судового рішення він дізнався у ДАІ, після чого за його власною заявою суд 29 березня 2016 року надав йому копію оскаржуваної постанови, а після укладення 04 квітня 2016 року угоди із захисником, адвокату надано доручення оскаржити постанову суду. Зазначені обставини пропуску строку апеляційного оскарження апелянт вважає поважними.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Синєпольської О.В., які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Пункт 2.9 а ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп*яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров*я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп*яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп*яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп*яніння, згідно з п.4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп*яніння, крім запаху алкоголю з порожнини рота (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як слідує із пояснень ОСОБА_2 на стадії складення протоколу (а.с.4) та в суді апеляційної інстанції, він був зупинений працівниками поліції у зв*язку із порушенням ПДР України (відсутність в автомобілі ближнього світла фар в нічний час доби), після чого йому було запропоновано пройти медичний огляд для виявлення стану сп*яніння за наявності ознак такого стану - розширені зіниці. Для проведення медичного огляду його було доправлено до Зачепилівської ЦРЛ.

Розділ ІІІ Інструкції регламентує проведення огляду на стан сп*яніння в закладах охорони здоров*я і оформлення його результатів. Зокрема, для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов*язковим є проведення лабораторного дослідження, метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп*яніння (п.п.7-8). Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а за неможливістю взяти зразки зазначених біологічних середовищ - кров (п.п.12-13). За результатами огляду на стан сп*яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15), на підставі якого видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.16). Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп*яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п.17).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 не спростовував того, що медичний огляд було проведено лікарем із дослідженням біологічного середовища - сечі; за результатом огляду був наданий висновок щодо результатів медичного огляду, в якому зазначено про його перебування в стані наркотичного сп*яніння; з висновком ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис (а.с.3).

За викладених обставин відсутні підстави вважати, що огляд ОСОБА_2 для виявлення стану наркотичного сп*яніння був проведений із порушенням вимог Інструкції.

Та обставина, що висновок щодо результатів медичного огляду було надано на бланку, що є додатком до раніше діючою інструкції, як на те посилається апелянт, не є істотним порушенням, оскільки у розумінні положень п.23 Інструкції, відсутність в медичному закладі бланків акта медичного огляду на стан сп*яніння та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп*яніння нового зразка не може бути приводом для відмови в огляді на стан сп*яніння.

Будь-яких переконливих доводів на спростування висновку суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційна скарга не містить. Натомість, виходячи зі змісту протоколу про адміністративного правопорушення, ОСОБА_2 особисто надав пояснення про те, що керував автомобілем в стані наркотичного сп*яніння (а.с.2), а в письмових поясненнях вказував, що напередодні «курив марихуану та не думав, що медичне обстеження виявить у нього стан наркотичного сп*яніння» (а.с.4).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 надавав суперечливі пояснення: вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, проте просив про пом*якшення виду стягнення.

Посилання ОСОБА_2 на те, що справу було розглянуто без його участі, за відсутності даних про отримання ним судової повістки, хоча і заслуговують на увагу, проте не свідчать про наявність самостійної підстави для скасування постанови суду, яка по своїй суті є вірною. Окрім того, на даний час процесуальні права ОСОБА_2 реалізовані в повному обсязі шляхом звернення його захисника з апеляційною скаргою та можливістю взяти участь у перегляді справи судом апеляційної інстанції.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості призначеного судом адміністративного стягнення є безпідставними.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом*якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП саме за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп*яніння, що за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень ст.30 КУпАП, адже особа в стані сп*яніння втрачає можливість адекватно оцінювати дорожню обстановку, вчасно реагувати на її зміни та швидко приймати правильні рішення, що може призвести до скоєння ДТП, тобто умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, суддею призначено виважено, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, який 10 липня 2015 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.44 КУпАП (правопорушення, пов*язане із незаконним обігом наркотичних засобів); ступеню його вини та за відсутності обставин, що пом*якшують відповідальність, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що застосоване до ОСОБА_2 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень; постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги адвоката Синєпольської О.В. не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Синєпольській О.В. строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Синєпольської О.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.В.Шевченко