Номер провадження: 33/785/253/16
Номер справи місцевого суду: 520/3098/16-п
Головуючий у першій інстанції Борщов І.О.
Доповідач Мандрик В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Мандрик В.О., розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України,

встановив:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1,

визнаний винним та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 51 грн. за те, що 24.01.2016 року біля 13 години в загальному тамбурі парадної будинку АДРЕСА_1 в ході конфлікту висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що з постановою суду не згоден. З посиланням на ст. 13 ЦК України зазначає, що кожна особа має здійснювати свої права у межах, наданих їй законом або договором та зобов'язана утримуватись від дій, які порушують права інших осіб. Його сусід ОСОБА_3 постійно створює незручності для інших, у зв'язку з чим між ними склалися на протязі 10 років конфліктні відносини, останнім часом, зокрема, він залишає дитячу коляску у тамбурі. 24.01.2016 року він спокійно зробив зауваження ОСОБА_3 з цього приводу. Конфлікт виник з ініціативи ОСОБА_3, який висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, а коли він зайшов у свою квартиру, то ОСОБА_3 сильно стукав у двері квартири. Він звернувся з заявою до поліції і постановою Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року ОСОБА_3 притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 173 КПАП України. Вважає, що у вчиненні адміністративного правопорушення не винний, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складений з порушеннями, оскільки в ньому не зазначені свідки події правопорушення, а суд не з'ясував обставин, які підлягають встановленню при розгляді справи, оскільки доказів його вини у матеріалах справи немає, у зв'язку з чим просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 просив розглянути її у його відсутність та зазначив, що ОСОБА_2 в обідній час 24.01.2016 року подзвонив у його квартиру та в категоричній формі вимагав прибрати із загального тамбура дитячу коляску, на що він пояснив, що в даний час у нього нема можливості її помістити в інше місце. Після цього ОСОБА_2 викинув дитячу коляску з тамбура в бік ліфта, а коли він вийшов з метою повернути її на попереднє місце, ОСОБА_2 став висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою, вчинив бійку, завдав йому ударів. Такі ж дії допустив і відносно його дружини, яка була з дитиною на руках і заявив їм, що доказати протиправність його дій неможливо. Він звернувся з заявою про зазначені дії сусіда до поліції, а коли повернувся додому, то їх дитяча коляска лежала між 5 і 6 поверхами будинку у пошкодженому вигляді, на його дзвінки ОСОБА_2 двері не відкрив. За заявою ОСОБА_2 його також притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, з матеріалів справи випливає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочате за телефонним повідомленням та заявою потерпілого ОСОБА_3 про те, що його сусід ОСОБА_2 вчинив сварку, побив, висловлювався нецензурною лайкою на адресу його та дружини (а.с. 2, 3-4).

Зазначені обставини викладені також у письмових поясненнях ОСОБА_3 (а.с. 5, 6).

У заяві до поліції та у поясненні, наданому інспектору поліції, ОСОБА_2 не заперечував про факт конфлікту, однак вказував, що протиправні дії вчиняв лише ОСОБА_3 і його дружина. (а.с.6, 7-9).

ОСОБА_3 також притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України за дрібне хуліганство, вчинене під час вказаного конфлікту постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року, що вступила в законну силу, в якій, окрім іншого, зазначено про взаємний характер дій обох учасників конфлікту.

Зіставивши пояснення апелянта у судовому засіданні апеляційного суду з матеріалами справи, в тому числі із постановою суду відносно ОСОБА_3 та із запереченнями останнього на апеляційну скаргу ОСОБА_2, вважаю, що пояснення ОСОБА_3 в частині вчинення хуліганських дій ОСОБА_2 є правдивими і не довіряти їм у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Твердження ОСОБА_2 про те, що в матеріалах справи відсутні докази його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, адже із тексту його апеляційної скарги вбачається і це він визнав в ході апеляційного розгляду, що між ним і ОСОБА_3 на протязі десяти років складались конфліктні відносини і в даному випадку саме ОСОБА_2 використав незначний повод - щодо місця зберігання дитячої коляски, для розв'язування конфлікту із сусідом у громадському місці. Тим більше, що відповідно до власноручного запису ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення, дитяча коляска перебувала під дверима сусіда, а не під його дверима.

З доводами апелянта про те, що у розв'язуванні конфлікту винен лише ОСОБА_3, погодитись не можна, адже, розпочинаючи вияснення відносин з останнім у громадському місці у не правовий спосіб, ОСОБА_2 усвідомлював його наслідки, шкоду громадському порядку, однак свідомо вчинив такі дії, а після цього звернувся до поліції із заявою про протиправність дій ОСОБА_3

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення вказівки на свідків - очевидців події не дає підстав для висновку про невинуватість ОСОБА_2, адже в ньому зазначено про наявність обох учасників події: ОСОБА_2 і потерпілого ОСОБА_3, від яких відібрано пояснення.

Вважаю, що районний суд повно, всебічно і об'єктивно дослідив матеріали справи, на підставі чого обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України та наклав на нього стягнення у межах санкції цієї статті.

Зазначені висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в суді доказах, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

За таких обставин вважаю, що підстави для скасування оскаржуваної постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року відносно нього - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області В.О. Мандрик