АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/132/16 Головуючий у першій інстанції:Калініченко Г.П.
Категорія:ст. 124КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором МСЗ ТОВ ЗІІ «Іріола Фрахт», який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 6(шість) місяців, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 6 (шість) місяців.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.01.2016 року о 17:40 годин, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки Mercedes-BenzE-280, реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Криворізьке шосе в м. Дніпропетровську, при зміні напрямку руху з лівої смуги на праву смугу, не надав дороги автобусу марки БАЗ А-079, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку, через що допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову районного суду в частині накладеного адміністративного стягнення та призначивши йому покарання у вигляді штрафу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що судом було застосовано занадто суворий вид адміністративного стягнення. При цьому зазначає, що суд за відсутності обтяжуючих обставин, залишив поза увагою дані, які характеризують його особу. Так вказує, що судом не було враховано, що він не притягувався на протязі чотирьох років до адміністративної відповідальності та на його утриманні знаходиться дружина та малолітня донька, для яких він є єдиним годувальником.Також зазначає, що при дорожньо-транспортній пригоді шкоди життю та здоров'ю заподіяно не було. До того ж вказує, що автомобіль ним використовується в робочих цілях.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав свою апеляційну скаргу підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити та змінити вид адміністративного стягнення на штраф.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не заперечував проти того, щоб змінити адміністративне стягнення, яке було призначено судом першої інстанції ОСОБА_3, а саме із позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів на штраф.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та самим апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, як встановлено апеляційним судом, при накладенні на ОСОБА_3 адміністративного стягнення судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі, що призвело до необґрунтованого накладення на апелянта адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Судом апеляційної інстанції при перегляді матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП було встановлено, що відповідно до ст. 35 КУпАП відсутні обтяжуючі обставини адміністративної відповідальності.

В свою чергу судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідно до ст. 34 КУпАП у гр. ОСОБА_3 наявні пом'якшуючі обставини.

В судовому засіданні ОСОБА_3 винну визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також з матеріалів справи вбачається, що у них відсутня інформація, що ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності. При дорожньо-транспортній пригоді не було заподіяно шкоди здоров'ю та життю людей. На утримані у ОСОБА_3 знаходиться дружина та малолітня донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є інвалідом.

Крім того, суд першої інстанції, своє рішення про накладення на правопорушника саме такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом в постанові суду не мотивував, хоча санкція вказаної частини ст.124 КУпАП передбачає й інший, менш суворіший вид адміністративного стягнення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ніяких претензій до останнього не мав.

Все вище викладене має важливе значення для правильного вирішення справи, тому з огляду на викладене, конкретні обставини справи, ставлення винного до скоєного правопорушення, думку потерпілого, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення ОСОБА_3 адміністративного стягнення до штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягаєзадоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року відносно ОСОБА_3 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун