АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., при секретарі судового засідання Богацькій М.М., за участі потерпілого ОСОБА_2, представника потерпілого − ОСОБА_3, особи, відносно якої закрито справу про адміністративне правопорушення - ОСОБА_4, захисника - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26.01.2016, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою провадження по справі відносно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, учасником ДТП ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить суд апеляційної інстанції поновити строк оскарження даного рішення суду, скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26.01.2016 та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП із закриттям провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог, ОСОБА_2 вказує, що він не повідомлявся судом про розгляд даної справи, тому строк оскарження постанови пропущено з поважних причин. Внаслідок цього ОСОБА_2, який будучи потерпілим, не був поінформований про розгляд справи та не міг користуватися своїми процесуальними правами.

Щодо безпосередньо змісту самої апеляційної скарги, то апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було забезпечено всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи. Зокрема, на думку апелянта пояснення ОСОБА_4, які судом визнано належним та допустимим доказом, є неправдивими та можуть бути спростовані відеозаписом з відеореєстратора, що знаходився в автомобілі ОСОБА_6, а також показаннями ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 На відеозаписі чітко вбачаєтсья, що автомобіль «Porshe Cayenne» рухався з дозволеною швидкістю, а автомобіль «Volkswagen Golf», виїжджаючи з житлової зони, навіть не зупинився, щоб упевнитися в тому, що по дорозі не рухаються інші автомобілі. Також з характеру пошкоджень видно, що саме автомобіль «Volkswagen Golf» наніс удар в правий бік автомобіля «Porshe Cayenne», що спростовує показання ОСОБА_4

Крім того апелянтом зазначається, що судом не було викликано та не отримано пояснень від іншого учасника ДТП − ОСОБА_7, не з'ясовано наявність свідків, а також відеозаписів, на яких зафіксовано інформацію щодо ДТП.

Згідно постанови суду першої інстанції, яка базується на протоколі про адміністративне правопорушення серії АП № 326723 від 01.10.2015, ОСОБА_4 01.10.2015 о 10 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_3, виїжджаючи на дорогу із житлової зони будинку №6-А по вул. А.Бучми, в м. Києві, не був уважний та не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Porsche Cayenne»,д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7, чим порушив п.п.10.2, 2.3 ПДР України, заподіявши транспортним засобам технічні пошкодження та завдавши матеріальних збитків.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка подала апеляцію − потерпілого ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляцію та просили суд апеляційної інстанції її задовольнити, думку особи відносно якої закрито справу про адміністративне правопорушення − ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, які в свою чергу заперечували проти поданої апеляційної скарги та вважали за необхідне залишити без змін постанову суду першої інстанції, допитавши в судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами відеозаписи, які стосуються ДТП, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Першочергово судом вияснено питання щодо строків апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції. Так, відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. В матеріалах справи взагалі відсутні дані про ОСОБА_2, відповідно в судове засідання він не викликався і при постановленні рішення не був присутній. В той час, згідно наявної в матеріалах справи заяви (а.с. 41), копію оскаржуваної постанови представник ОСОБА_2 отримав 10.02.2016. Відповідно до штампової відмітки на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга − її подано до поштового відділення 20.02.2016. За таких обставин, суд вважає, що строк апеляційного оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 26.01.2016 ОСОБА_2 не пропущено та апеляційна скарга подана вчасно.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний в тому числі з'ясувати, чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, у відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В пункті 24 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, Пленум ВСУ звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників, зазначивши, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте судом першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зазначених вимог закону в повному обсязі дотримано не було. Так, суд приймаючи рішення про закриття провадження по справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в основу рішення поклав пояснення ОСОБА_4, натомість відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення не визнано належним та допустимим доказом, так як сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що згідно ст.251 доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи міститься протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії АП2 № 326723, схема ДТП, пояснення обох учасників ДТП, пояснення свідка. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.12.2015, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_4 направлено до УПП МВС України в м.Києві для додаткової перевірки та належного оформлення. Зі змісту даної постанови слідує, що в схемі ДТП було допущено неточності, а у поясненнях свідка ОСОБА_6, записаних співробітником УПП, зазначено д.н.з. автомобіля «Volkswagen Golf» відмінний від знаку автомобіля ОСОБА_4

У відповідь на дану постанову заступником начальника УПП у м.Києві ОСОБА_10 надано пояснення, в яких він уточнив, що особою відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 326723, не виконано п.10.1. ПДР України. Також в поясненнях зазначено, що автомобілі, які були припарковані вздовж проїзної частини, в суті скоєного ДТП ніякої ролі не відіграють. Крім того, відповідно до пояснень інспектора УПП в м.Києві лейтенанта ОСОБА_11, підтверджено допущену механічну описку в поясненнях свідка ОСОБА_6 від 01.10.2015 щодо зазначення номерного знаку автомобіля «Volkswagen Golf» та вказано, що вірним є д.н.з. НОМЕР_3.

Разом з тим, така ознака доказу як його належність, яка хоч і не визначена КУпАП, проте її зміст розкривається ст.85 КПК України, ст.70 КАСУ і зводиться до того, що це ті фактичні дані, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, які необхідно встановити, тобто, які стосуються предмету доказування. В свою чергу, згідно ст.86 КПК України, допустимим вважається доказ, який отриманий в передбаченому законом порядку. Аналогічна вказівка міститься і в ст.70 КАСУ, в якій вказується, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази, які відображають фактичні обставини події, яка мала місце01.10.2015,застосовуючи аналогію закону в частині визначення поняття «належності та допустимості доказів», суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення неналежним і недопустимим доказом через неможливість його бути беззаперечним доказом вини особи в діянні. Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи є також схема ДТП, пояснення обох учасників ДТП, свідка, які суд першої інстанції зобов'язаний був оцінити в сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного рішення, однак такі вимоги закону судом було проігноровано і натомість в основу рішення покладено лише пояснення ОСОБА_4

Стосовно апеляційних вимог в частині наявності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного проступку, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно п.п. б) п.2.3. ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

П. 10.2. ПДР України, передбачено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їзджаючи з дороги - велосипедистамі пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Так, згідно пояснень учасників ДТП, автомобіль «VolkswagenGolf», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 виїзджав з двору на вул. Бучми в м.Києві. В цей час по вул. Бучми рухався автомобілем «Porsche Cayenne»,д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7 Отже, автомобіль «Porsche Cayenne» рухався по головній дорозі, а автомобіль «Volkswagen Golf» − по другорядній. При цьому, виїжджаючи на вул. Бучми, ОСОБА_4 не впевнився в безпечності свого руху та не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі - автомобілю «Porsche Cayenne», яким керувала ОСОБА_7

Тобто, всі обов'язкові елементи складу адміністративного проступку, а саме невпевнення в безпечності свого руху при виїзді з двору та ненадання водієм автомобіля «Volkswagen Golf» ОСОБА_4 дороги транспортному засобу, який рухався по вул. Бучми в м.Києві, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Porsche Cayenne», наявні в діях ОСОБА_4Тому доводи апелянта в цій частині суд апеляційної інстанції вважає такими, які відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами по справі, а саме: пояснення учасників та свідків ДТП, протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, схемою ДТП, відеозаписом з відео реєстратора свідка ОСОБА_6, який надано в суді апеляційної інстанції і визнано судом належним, допустимим і таким доказом, який в сукупності з іншими наявними доказами по справі підтверджує існування обставин, які необхідно встановити.

З урахуванням наведеного, оскільки матеріали справи містять докази порушення ОСОБА_4 п.п. б) п.2.3. та 10.2. ПДР України, постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26.01.2016 підлягає скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_4 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрити провадження за витіком строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26.01.2016 - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26.01.2016, якою провадження по справі відносно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, − скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрити провадження в справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копія повного рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/428/2016

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Сазонова М.Г.