Номер провадження: 33/785/276/16
Номер справи місцевого суду: 520/2407/16-п
Головуючий у першій інстанції Галій С.П.
Доповідач Балан В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Балан В.Д., за участі: особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2015 року,

встановив:

Зазначеною постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення з призначенням адміністративного стягнення у виді сорока годин громадських робіт за те, що він 15.02.2016 року близько 15 год., знаходячись за місцем свого проживання, наказав своїм дітям ображати та принижувати мати - ОСОБА_4, що вони й зробили, вчинивши тим самим насильство у сім'ї психологічного характеру.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята на підставі припущень.

Суддя суду першої інстанції не врахував, що ОСОБА_4 15.01.2015 року за власним бажанням залишила сім'ю і по теперішній час проживає з ОСОБА_5 та протягом більш ніж року не відвідувала дітей.

Суддя однобічно розглянув справу, сприйнявши доводи лише ОСОБА_4 та свідків, які дали неправдиві свідчення, але не надав оцінки поясненням дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_6.

Він не вчиняв жодних протиправних дій, тому просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник заперечували проти апеляційної скарги і просили відмовити у її задоволенні.

ОСОБА_2 пояснив, що його дружина за власною ініціативою залишила сім'ю, а 27.01.2015 року власноруч написала розписку, що відмовляється від дітей. Він ніколи не підбурював дітей на агресивну поведінку щодо матері і стверджує, що свідки дають неправдиві свідчення через упереджене ставлення до нього. Негативне ставлення дітей до матері викликано не його діями, а поведінкою самої ОСОБА_4 і відповідним сприйняттям її поведінки дітьми, які вважають, що мати їх покинула заради іншого чоловіка. Що відбулось між ОСОБА_4 та дітьми 15.02.2016 року він особисто не бачив, оскільки був вдома, а дізнався про це від дітей.

ОСОБА_4 суду апеляційної інстанції пояснила, що, на її думку, чоловік підмовляє та примушує дітей негативно ставитись до неї, ображати її під час зустрічей, що й сталося 15.02.2016 року на вулиці, неподалік від будинку, де вони живуть.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та документи, додані до апеляційної скарги, приходжу до висновків про таке.

Частиною другою статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постановою судді Апеляційного суду Одеської області від 12.04.2016 року, строк на подачу апеляційної скарги поновлений, тому вона підлягає розгляду по суті.

Приписами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 273-2 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався у постанові на пояснення наступних осіб: ОСОБА_7 (працівник поліції); ОСОБА_4 (потерпіла); ОСОБА_8 (дядько ОСОБА_4.); ОСОБА_5 (теперішній чоловік ОСОБА_4.), які негативно характеризували ОСОБА_2, як батька, який не створив належних умов для проживання та виховання дітей, які, у свою чергу погано вчаться та поводяться у школі.

Свідки пояснили також, що 15.02.2016 року на проспекті Свободи ОСОБА_2 організував насилля над ОСОБА_4, примусивши дітей ображати її.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту постанови судді суду першої інстанції видно, що суддя обмежився наведенням показань потерпілої та свідків, не надавши їм правової оцінки у сукупності з іншими матеріалами справи.

Окрім того, суддя не навів у постанові показання ОСОБА_2, зміст пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_11, хоча вони були безпосередніми учасниками події, яка відбулась 15.02.2016 року та стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надав правової оцінки цим поясненням у постанові.

Між тим, у своїх поясненнях, які надані у присутності психолога та заступника директора школи з виховної роботи, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 заперечували будь-який негативний вплив на них з боку батька, в тому числі й 15.02.2016 року.

Не заперечуючи той факт, що у той день, повертаючись зі школи, вони випадково зустріли на вулиці мати, яка виходила з будинку сусідки, діти стверджують, що нічого поганого їй не говорили. Коли прийшли додому, розповіли батькові про зустріч з матір'ю, але він їм нічого не сказав.

Зі змісту характеристик на дітей, а саме: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11 та ОСОБА_6, доданих до апеляційної скарги, випливає, що діти навчаються на середньому та достатньому рівнях, виховані, не порушують Статут школи та правила поведінки учнів, на зауваження реагують адекватно, без поважних причин зайняття не пропускають, ввічливі, тактовні, доброзичливі, спокійні, охайні, ведуть здоровий спосіб життя.

Зміст цих характеристик (підписані класними керівниками та директором школи), сумніватись у достовірності яких у суду апеляційної інстанції підстав немає, суперечать показанням вищезазначених свідків, на яких базуються висновки судді суду першої інстанції у постанові.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення насильства в сім'ї полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 з 15.01.2015 року не проживає у сім'ї з дітьми та чоловіком, адже за власним бажанням залишила сім'ю і з тих пір по теперішній час проживає з ОСОБА_5

Відсутність сімейних стосунків між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджується також судовою справою про розірвання шлюбу, яка ініційована ОСОБА_4

Той факт, що, зустрівшись з матір'ю на вулиці 15.02.2016 року, діти могли висловити їй своє ставлення до тієї обставини, що вона їх покинула з батьком, а інше вони заперечують, не свідчить про вчинення психологічного насильства в сім'ї, оскільки доказів об'єктивного характеру про умисне вчинення 15.02.2016 року будь-яких дій ОСОБА_2, які б свідчили про наявність ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріалами справи не встановлено.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до свідчень ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_5, оскільки вони є зацікавленими особами, а в судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлена наявність стійких неприязних стосунків між ними та ОСОБА_2, а пояснення працівника поліції ОСОБА_7 не можуть бути доказом у справі, оскільки він не був очевидцем події.

Об'єктивний правовий аналіз матеріалів справі, показує, що доводи ОСОБА_2 про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності є обґрунтованими.

З огляду на те, що ОСОБА_4 більше року не проживає зі своєю сім'єю, висновок судді суду першої інстанції про наявність насилля у сім'ї, виглядає недоречним.

Будь-які інші докази у справі, які б підтверджували висновок судді, - відсутні.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, вважаю, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому постанова судді суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді сорока годин громадських робіт, - скасувати, а провадження у справі закрити за підставою, передбаченою п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області Балан В.Д.