Справа № 461/1351/16-п Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 33/783/257/16 Доповідач: Волинець М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді Волинця М.М.

представника митниці ОСОБА_1

та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу про вчинення адміністративного правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 15 березня 2016 року,

встановив:

цією постановою визнано винним

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

не працюючого, який проживає

за адресою: м.Львів, вул.Шафарика, 16/26,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0365/20900/16 товар конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 46 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду ОСОБА_2 05.02.2016 року близько 02.год.30 хв., повертаючись з приватної поїздки з ОСОБА_3 в Україну через м/п Рава-Руська Львівської митниці ДФС автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1, обрав для слідування смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність в нього будь-яких товарів, які підлягають обов»язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

Під час митного оформлення виникла підозра щодо наявності в автомобілі предметів та товарів, на які встановлено заборони або обмеження. Автомобіль було скеровано зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів, де під час огляду автомобіля було виявлено товари, які відповідно до ст.197 МК України та Постанови КМУ № 436 від 21.05.2012 року обмежені до ввезення громадянами на митну територію України, а саме: мобільні телефони (нові) Apple Iphone 6S у кількості 4 шт. та переносні персональні комп»ютери (нові) марки Lenovo «В50-80» у кількості 3 шт., що знаходилися у багажному відділенні та салоні автомобіля, серед особистих речей , без ознак приховування. Згідно рахунку-фактур «Tax Free» №TF.LU.2016/02/04/0009, TF.LU.2016/02/04/0012, 0086/2016 та 0087/2016 від 04.02.2016 загальна вартість безпосередніх предметів порушення митних правил складає 17039, 91 PLN.

Крім того, ОСОБА_2 заявив про наявність в нього ще двох мобільних телефонів (Apple Iphone 6 та Apple Iphone 5S) та двох переносних комп»ютерів (Apple Ipad та Toshiba), які він переміщував в якості особистих речей, що входять до переліку встановленого ст.370 МК України.

На постанову місцевого суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки судом не з»ясовано та не надано належної оцінки всім обставинам справи. Судом не дано належної оцінки тому, що згідно додатку 12 постанови КМУ № 436 від 21.05.2012 року «Про затвердження товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України» персональні комп»ютери, ноутбуки, телефони, зокрема бездротові та стільникові, входять лише у перелік продукції, яка при переміщенні через митний кордон України підлягає оцінці відповідності вимогам Технічного регламенту обмеження використання деяких небезпечних речовин в електричному та електронному обладнанні, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2008 року № 1057. Вважає, що дана продукція при ввезенні на територію України повинна обов»язково мати документ, який підтверджує дотримання встановлених обмежень, а тому робити висновок, що дані товари входять до переліку товарів, які обмежені чи заборонені до переміщення через митний кордон України без проведення попередньої оцінки відповідності вимогам технічного регламенту, підстав нема.

Судом не враховано його пояснень з приводу того, що частина телефонів та комп»ютерів, вилучених працівниками митниці, належала йому, оскільки була подарована товаришем, а тому підлягала пропуску на митну територію України, як особисті речі, а висновки суду щодо повернутих товарів, оскільки такі являються його особистими речами, які були вивезені з України для ремонту, йому не належали, мали бути ним повернуті власникам та не могли трактуватися як особисті речі.

При накладені стягнення не враховано пом»якшуючих обставин щире каяття, необережна форма вчинення правопорушення (через незнання норм закону), вчинення правопорушення вперше, скрутне матеріальне становище, наявність на утриманні малолітньої дитини та престарілих батьків, яким змушений допомагати. Судом не враховано, що товар придбаний не ним, а його приятелем для подарунку в особистих цілях, а не для продажу. Вважає, що дані факти свідчать про можливість звільнення його від відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

Просить постанову місцевого суду скасувати, прийняти нову, якою провадження у справі закрити та звільнити його від відповідальності за ст.471 МК України у зв»язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а вилучені згідно протоколу товари повернути йому після здійснення усіх належних митних процедур.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, представника митниці ОСОБА_1, який заперечив апеляційну скаргу та вважає, що постанову суду слід залишити без змін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст.245 КУпАП, є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Висновок суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів.

Зокрема, протоколом про порушення митних правил № 0365/20900/16 від 05.02.2016 року, актом про проведення огляду товарів, доповідною запискою інспектора Лисенко Ю.О., довідкою про вартість предметів порушення митних правил.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 вину не заперечив та пояснив, що їхав тією смугою, якою його скерували на в»їзді на митну територію України, оскільки йому було не зрозуміло де був зелений, а де червоний коридор. Речі, які перевозив, не приховував, два телефони та два планшети возив в ОСОБА_3 на гарантійний ремонт, а інші телефони та ноутбуки він купляв на прохання товариша, який йому дав на це гроші для подарунків.

Під час апеляційного розгляду справи та в апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликався на те, що речі, які він перевозив не входять до переліку товарів, які обмежені чи заборонені до переміщення через митний кордон України без проведення попередньої оцінки відповідності вимогам технічного регламенту. Усі документи на переміщуваний ним товар та технічна документація були при ньому, яку він пре»явив працівникам митниці.

Такі доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки відповідно до додатку 12 Постанови Кабінету Міністрів України №436 від 21.05.2012 року «Про затвердження товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України», до таких товарів належать персональні комп»ютери, ноутбуки, телефони, зокрема бездротові та стільникові, які крім того, входять в перелік продукції, яка при переміщенні через митний кордон України підлягає оцінці відповідності вимогам Технічного регламенту обмеження використання деяких небезпечних речовин в електричному та електронному обладнанні, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2008 року № 1057.

Відповідно до ч.5 ст.366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчать про факти, що мають юридичне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 05.02.2016 року близько 02.год.30 хв., повертаючись з приватної поїздки з ОСОБА_3 в Україну через м/п Рава-Руська Львівської митниці ДФС обрав для слідування смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», при наявності у нього товару, який обмежений до переміщення через митний кордон України та підлягає обов»язковому декларуванню та оподаткуванню з наявністю відповідних товаросупровідних документів, чим порушив встановлений відповідно до МК України порядок проходження митного контролю.

Санкцією статті 471 МК України передбачено конфіскацію товарів, які були безпосередніми предметами правопорушення, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2 у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., та конфіскації товарів, які є безпосередніми предметами правопорушення, місцевим судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника та вірно призначено покарання в межах санкції ст.471 МК України.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 про можливість звільнення його від відповідальності на підставі ст.22 КУпАП є безпідставною.

Постановлене рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 15 березня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М. Волинець