Справа № 502/837/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2016 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

розглянувши матеріали адміністративної справи,які надійшли з територіальної державної інспекції праці у Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є директором ТОВ «Озерне 2012», проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст. 41 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України

В С Т А Н О В И В:

08.04.2016 р. до Кілійського районного суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 за ст. 41 ч.1 КУпАП, а саме встановлено, що головному бухгалтеру ОСОБА_2, директору ОСОБА_1 на протязі двох років поспіль не надавались щорічні оплачувані відпустки , що порушує вимоги ч. 5 ст. 80 КЗпП України. Працівникам товариства ОСОБА_3, ОСОБА_1 за повну відпрацьовану норму годин робочого часу за вересень жовтень 2015 р. нарахована заробітна плата за вказані місяці 1300 грн., головному бухгалтеру 1350 грн., менш ніж мінімальна заробітна плата, яка у вересні 2015 р. становить 1378 грн., при цьому донарахування до нового розміру мінімальної заробітної плати з вересня 2015 р. по теперішній час не здійснено, що є порушенням вимог ст.. 95 КЗпП України. Відповідно до штатного розпису, введеного в дію з 01.09.2015 р., посадові оклади директора, менеджера та інших, встановлені в розмірі -1300 грн., у головного бухгалтера оклад становить 1350 грн., що порушує вимоги ст.. 96 КЗпП України. Індексація заробітної плати за період з 01.05.2014 р. по 29.02.2016 р. працівникам товариства не нараховується взагалі, що є порушенням ст.. 33 ЗУ «Про оплату праці». Заробітна плата працівникам підприємства виплачується рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, тобто один раз на місяць, що суперечить вимогам ч.1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці». Перевіркою виявлено факти порушення вимог ст. 116 КЗпП України щодо виплати всіх сум, що належать працівникові від товариства при звільненні, в день звільнення. Так, наказом від 02.05.2015 р. № К01-05/15 звільнений ОСОБА_4 за ст.. 38 КЗпП України та різноробочий ОСОБА_5 за ст.. 38 КЗпП з 02.05.2015 р., належні при звільненні грошові кошти виплачені 31.05.2015 р. Наказом від 17.02.2015 р. № К 00-02-15 звільнено водія ОСОБА_6 за ст.. 38 КЗпП, належні при звільненні грошові кошти виплачені 28.02.2015. В порушення вимог ст. 83 КЗпП України при звільненні працівників грошова компенсація за всі не використані ними дні щорічної відпустки не нарахована та відповідно не виплачена в день звільнення. Так, згідно з наказом від 04.04.2015 р. № К01-04-15 ОСОБА_7 звільнено із займаної посади різноробочого з 04.04.2015 р. п. 3 ст. 40 КЗпП України; наказом від 02.05.2015 р. № К02-05-15, ОСОБА_5 звільнено із займаної посади різноробочого 02.05.2015 р. за ст. 38 КЗпП України, яким при звільненні та на момент проведення перевірки станом на 23.03.2016 р. не нарахована та не виплачена грошова компенсація за всі не використані ними дні щорічної відпустки.

Відповідальним за допущення даних порушень є директор ТОВ «Озерне 2012» - ОСОБА_1, до посадових обовязків якого входить здійснення контролю за дотриманням законодавства про працю на підприємстві. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 41 КпАП України порушення вимог законодавства про працю.

ОСОБА_1 на розгляд справи до суду не зявився, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло.

Факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 15-18-010/0132 від 23.03.2016 р.;

- актом перевірки № 15 -18-010/0186.

Кваліфікація дій правопорушника, передбачена ст. 41 ч. 1 КпАП України - недодержання та порушення норм законодавства про працю, є вірною.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Беручі до уваги особу правопорушника, ступінь суспільної небезпеки вчиненого порушення, ставлення правопорушника до скоєного, суд вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. , 34-35, 283, 284 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, - у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 275, 60 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Кілійській районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_8