Справа № 454/2497/15-п Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 33/783/298/16 Доповідач: Олексієнко М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м.Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, - до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

за участю правопорушника ОСОБА_2

та його представника ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и в :

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 06 вересня 2015 року близько 17 години 50 хвилин по вул. Львівській, 119-а у м.Великі Мости Сокальсьокго району Львівської області, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пасат», р.н.з. АВ 6962 ВТ, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав перевагу у русі транспортному засобу, який рухався назустріч, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген Пасат», р.н.з. АС 1221 АА, спричинивши пошкодження даних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.4 ПДР України.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 просить поновити строк на оскарження постанови та скасувати таку. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне та неповне зясування всіх фактичних обставин справи, їх недослідження та ненадання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необґрунтованого та надто суворого застосування міри відповідальності як виду адміністративного стягнення за вчинене правопорушення. На час складення протоколу про адміністративне правопорушення вину визнав повністю, машину використовує в інтересах сімї - возить малолітнього сина в садочок, у липні 2015 року повернувся з АТО. Крім того, копію постанови отримав лише 04 березня 2016 року після письмового звернення до суду 26 січня 2016 року, у звязку з тривалим неповідомленням його про час та дату розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника на підтримку апеляційної скарги, приходжу до переконання, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду про винуватість апелянта у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.

Підтвердженням вищенаведеного є протокол про адміністративне правопорушення від 06 вересня 2015 року серії АП1 № 167843. Сам ОСОБА_2 по суті не заперечив вчинення проступку, про що зазначив і в апеляційній скарзі.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 33 КУпАП, застосувавши щодо останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 має малолітнього сина, до адміністративної відповідальності раніше не притягався, є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, учасником бойових дій.

З апеляційної скарги апелянта вбачається, що позбавлення його прав керування транспортними засобами ускладнить апелянту виконання обовязків щодо утримання родини.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що наявність права керувати транспортними засобами забезпечує апелянту виконання обовязку по утриманню родини, що накладене на ОСОБА_2 стягнення за своєю суворістю не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника, застосоване щодо останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік слід змінити на стягнення у вигляді штрафу, що буде необхідним і достатнім для визначеної ст. 23 КУпАП мети, виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_2 нових правопорушень, частково змінивши постанову суду першої інстанції.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року з наступними змінами і доповненнями, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав.

ОСОБА_2 є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення серії ЮА № 040644, видане 01 квітня 2015 року, а тому він звільняється від сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи щодо нього, копію оскаржуваної постанови отримав лише після звернення з заявою до суду після 24 лютого 2016 року, про що свідчить долучений до матеріалів адміністративної справи поштовий конверт. Оскільки апелянтом строк на апеляційне оскарження згаданої постанови пропущено з поважних причин, такий вважаю за необхідне поновити.

Керуючись ст. ст. 289, 292, 294 КпАП, суддя Апеляційного суду

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в частині накладення стягнення змінити та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн., звільнивши його від стягнення судового збору у сумі 243 грн. 20 коп.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

СУДДЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1