Справа №451/453/16-п
Провадження № 3/451/177/16
ПОСТАНОВА

судового засідання

21 квітня 2016 року

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Мулявка О.В. розглянувши матеріали, що надійшли від начальника Радехівського ВП Червоноградського відділу поліції ГУ НПУ у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У ході розгляду справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, після оголошення такому його прав, передбачених ст.268 КУпАП, правопорушник клопотав передати справу №451/453/16-п на розгляд іншому судді, оскільки він не довіряє судді Мулявка О.В., з підстав, що той являється однокласником ОСОБА_2 потерпілого у справі.

Суддя Мулявка О.В. подав заяву, відповідно до якої, із обґрунтувань, що він є однокласником ОСОБА_2 (потерпілого у справі №451/453/16-п), а тому наведене може викликати сумнів у обєктивності судді в особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, заявив самовідвід.

У контексті ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які розяснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

Крім цього, у Кодексі України про адміністративні правопорушення не врегульовано процедуру відводу (самовідводу) судді, який уповноважений на розгляд матеріалів відповідно до ст.221 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обовязковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (ратифікована Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на основні засади і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями субєктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та обєктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Європейський суд стверджує, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Щодо обєктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на обєктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Також у рішенні від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» щодо гарантій розгляду справи незалежним і безстороннім судом було встановлено порушення права особи на розгляд справи безстороннім судом: уряд не оспорював твердження заявниці стосовно того, що голова Артемівського міського суду, який одноособово розглядав справу заявниці у першій інстанції та чиї рішення були залишені без змін судами вищих інстанцій, просив та безоплатно отримував майно від компанії-відповідача. За цих обставин твердження заявниці щодо небезсторонності голови суду можна вважати обєктивно виправданими, незважаючи на той факт, що Артемівський міський суд задовольнив одну зі скарг заявниці. Більше того, суди вищих інстанцій, розглядаючи скарги заявниці, не взяли до уваги її скарги на упередженість судді.

Крім цього, Європейський суд з прав людини, у справі «Гаусшильдта проти ОСОБА_3» зазначив, що згідно з обєктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко зясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості і передусім, у разі кримінального провадження, в обвинуваченого. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід.

Таким чином, піддавши аналізу підстави, що можуть викликати сумнів учасників розгляду справи про адміністративне правопорушення у обєктивності судді, вважаю за доцільне задоволити заяву судді Мулявка О.В. про самовідвід.

Керуючись ст.ст.279,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Мулявка О.В. задоволити.

Справу №451/453/16-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП передати у канцелярію Радехівського районного суду Львівської області для визначення чергового судді через автоматизовану систему документообігу суду.

Постанова є кінцевою та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4