АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/248/16 Головуючий у І-й інстанції - Литвиненко І.Ю.
Справа № 200/5968/16 -п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту на строк 7 діб.

При обставинах вказаних в оскаржуваній постанові, ОСОБА_2, 27 березня 2016 року керувала автомобілем «Volkswagen Тoureg» д/н НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння (за результатом алкотестеру Драгер - 0,98 %), чим порушила п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити захід стягнення на штраф у розмірі встановленому на розсуд суду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначила, що постанова судді першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, матеріалам справи та обставинам справи. Вказує на те, що суд при обранні заходу стягнення не врахував всіх обставин правопорушення та особи правопорушника. Зазначає, що суд в постанові не зазначив, який саме пункт ПДР було порушено, та ту обставину, що ступінь сп'яніння за висновком алкотестеру Драгер становить 0.98 % промиле, що є легким ступенем оп'яніння. Станом на сьогоднішній день, є єдиним водієм в сім'ї, а її батько хворіє та потребує частих перевезень до лікарні та на медичні процедури, що підтверджується медичними виписками.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що постанова судді першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, матеріалам справи та обставинам справи є безпідставними і такими, які спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 066241 від 27 березня 2016 року; висновком алкотестеру «Drager» № 6810 від 27 березня 2016 року (результат якого - 0,98 % промиле), який зроблено в присутності двох свідків із яких слідує, що ОСОБА_2 керувала автомобілем «Volkswagen Тoureg» д/н НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2, суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та відсутність обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Враховано характер вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, що полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не мала наміру їхати на своєму автомобілі до міста, а лише хотіла переставити автомобіль з двору, де його залишила до гаражу, який знаходиться у сусідньому дворі, з метою безпеки автомобілю, суд апеляційної інстанції відноситься критично, та розцінює їх як спробу уникнути від відповідальності за адміністративне правопорушення.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували її місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, спростовується тим, що ОСОБА_2 була присутня у судовому засіданні в суді першої інстанції, та мала можливість надати відповідні документи та клопотання.

Надані до апеляційної скарги рекомендації з місця роботи, виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 5972 ОСОБА_3 та виписний епікриз 25619/544, не є пом'якшуючими обставинами та не є підставою для скасування або зміни судового рішення.

Посилання апелянта на те, що суд в постанові не зазначив, який саме пункт ПДР України було порушено, не відповідає дійсності і є безпідставним, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 066241 від 27 березня 2016 року, зазначено, що ОСОБА_2 порушила п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що застосовані до ОСОБА_2 судом першої інстанції вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти її вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нею нових правопорушень, тоді як доводи апеляційної скарги не дають законних підстав для зміни постанови та накладеного на правопорушника адміністративного стягнення на більш м'яке у вигляді штрафу так як такий вид стягнення не буде сприяти досягненню мети передбаченої ст. 23 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2016 року якою ОСОБА_2, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту строком на 7 діб - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області : -підпис- О.М. Кононенко

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області : О.М. Кононенко