Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року м. Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської області Сачук В.І., з участю: ОСОБА_1, прокурора- Дмитрієва Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корецького районного суду Рівненської області від 27 березня 2016 року,- встановив:

Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 27 березня 2016 року ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

За постановою суду, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника фінансового управління Корецької районної державної адміністрації Рівненської області, будучи, відповідно до підпункту "в" п.1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції", суб'єктом, на якого поширюється дія даного закону, порушила встановлену ним вимогу щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. 25 листопада 2015 року ОСОБА_1, використовуючи надані їй повноваження начальника управління, зокрема, право присвоювати ранги державних службовців, розглянула подання начальника відділу фінансово-господарського забезпечення - головного бухгалтера управління - ОСОБА_2 щодо присвоєння чергового рангу державного службовця головному економісту відділу видатків місцевих бюджетів управління ОСОБА_3, яка є невісткою ОСОБА_1, та прийняла позитивне рішення. А також, 30 листопада 2015 року ОСОБА_1, використуваючи надані їй повноваження начальника управління, зокрема, право видавати в межах своїх повноважень накази та присвоювати ранги державних службовців підписала наказ № 20, яким присвоїла ОСОБА_3, головному економісту відділу видатків місцевих бюджетів фінансового управління райдержадміністрації черговий 13 ранг державного службовця з 01 грудня 2015 року.

При цьому встановлено, що відповідно до п. 4 "Положення про ранги державних службовців", затверженого Постановою КМУ від 19 червня 1996 року № 658, розгляд питання щодо можливості присвоєння державному службовцю чергового рангу здійснюється керівником державного органу за поданням безпосереднього керівника такого службовця. Безпосереднім керівником головного економіста відділу видатків місцевих бюджетів управління ОСОБА_3, на момент розгляду подання була начальник видатків місцевих бюджетів управління ОСОБА_4 Таким чином, начальник управління ОСОБА_1 розглянула питання та прийняла рішення про присвоєння чергового рангу державного службовця для ОСОБА_1 за поданням особи, не уповноваженої на підготовку та подання таких документів, а саме - начальника відділу фінансово-господарського забезпечення - головного бухгалтера Управління ОСОБА_2

Таким чином, при прийнятті ОСОБА_1 рішення та вчиненні нею дій, пов'язаних із присвоєнням чергового рангу для ОСОБА_3, виникла суперечність між її приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливала на об'єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання заначених повноважень.

Незважаючи на це, ОСОБА_1, будучи належним чином ознайомлена із вимогами вказаного нормативно-правового акта, не повідомила в.о. голови Корецької райдержадміністрації Рівненської області ОСОБА_5 про виникнення у неї реального конфлікту інтересів та не вжила заходів з його врегулювання, що призвело в подальшому до вчинення нею дій та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів. ОСОБА_1, порушила вимоги щодо необхідності запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про запобігання корупції".

У поданій на постанову суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову і закрити провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що суд неповно та необ'єктивно з'ясував фактичні обставини справи і дослідив докази, що призвело до передчасного та необгрунтованого висновку про наявність в її діях складу корупційного правопорушення.

Заслухавши та проаналізувавши пояснення ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, доводи прокурора, який просить постанову суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Стаття 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2 у вказаної статті, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 показала, що прийняла рішення про присвоєння чергового рангу державного службовця для ОСОБА_3 у відповідності до чинного законодавства України та без мети незаконного одержання будь-яких переваг, в тому числі і на користь третіх осіб.

Свідок ОСОБА_5- в.о. голови Корецької райдержадміністрції показав, що знав про те, що ОСОБА_3 є невісткою ОСОБА_1, але вона працювала у підпорядкуванні ОСОБА_2 Зазначив, що рішення ОСОБА_1 про присвоєння чергового рангу держслужбовця ОСОБА_3 не утворює конфлікту інтересів.

Допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили факту наявності реального конфлікту інтересів при прийнятті ОСОБА_1 рішення про присвоєння ОСОБА_3 чергового рангу держслужбовця як такого, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття такого рішення, якщо вищевказане рішення було прийнято відповідно до Постанови КМУ №658 від 19 червня 1996р.

Наказом №23 від 29.11.2013 р. ОСОБА_3 присвоєно черговий 14 ранг державного службовця з 01.12.2013 року (а.с.75).

Вказаний наказ не оскаржувався та є чинним.

Згідно п.4. «Положення про ранги державних службовців», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 1996 року № 658, через два роки після присвоєння державному службовцю відповідного рангу керівник державного органу за поданням безпосереднього керівника розглядає питання щодо можливості присвоєння йому чергового рангу. Позитивне рішення приймається за умови успішної роботи державного службовця.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 успішно виконувала свої посадові обов'язки, що підтверджується щорічними оцінками виконання обов'язків та завдань за 2012-2014 роки, була лауреатом на конкурсі кращого державного службовця в номінації кращий спеціаліст, попередній ранг державного службовця отримала 01.12.2013 р., дисциплінарним стягненням не піддавалася, тому були відсутні будь-які підстави у відмові в наданні їй чергового рангу.

Рішення ОСОБА_1 про присвоєння ОСОБА_3 чергового рангу прийнято відповідно до Постанови КМУ №658 від 19 червня 1996р. та грунтується на поданні начальника відділу фінансово-господарського забезпечення - головного бухгалтера Управління ОСОБА_2, є об'єктивним та неупередженим.

ОСОБА_1, присвоївши ОСОБА_3 черговий ранг держслужбовця виконала свої прямі функціональні обов'язки, корисливого чи іншогог особистого інтересу не мала і не надала такого інтересу третім особам та не мала будь-якого умислу на заподіяння шкоди державі.

Те, що ОСОБА_3 є невісткою ОСОБА_1 не може складати в даному випадку конфлікт інтересів, оскільки згідно п.4 «Положення про ранги державних службовців», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 1996 року № 658, через два роки після присвоєння державному службовцю відповідного рангу керівник державного органу за поданням безпосереднього керівника розглядає питання щодо можливості присвоєння йому чергового рангу.

Присвоєння чергового рангу не утворює корупційного правопорушення та конфлікту інтересів, оскільки в даному випадку- це прямий службовий обов'язок ОСОБА_1 як посадової особи, а належне виконання функціональних обов'язків не породжує будь-якого правопорушення .

Ні протокол про адміністративне правопорушення, ні постанова суду першої інстанції не містять доказів прийняття ОСОБА_1 рішення про присвоєння ОСОБА_3 чергового рангу з метою незаконного одержання за це матеріальних благ, послуг, пільг, або інших переваг, в тому числі і на користь третіх осіб.

Крім того, матеріали справи не містять даних про наявність суперечнностей між приватним інтересом ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями під час прийняття рішення про присвоєння ОСОБА_3 чергового рангу держслужбовця.

Помилковим є твердження прокурора, що відповідальність за корупційне діяння, передбачене ст.172-7 КУпАП тобто порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає за сам факт не повідомлення безпосереднього керівника про реальний конфлікт інтересів, оскільки сам факт повинен містити в собі ознаки складу корупційного правопорушення, а це: обєкт, обєктивна сторона, субєкт і субєктивна сторона.

Відсутність хоча б однієї ознаки свідчить про відсутність складу корупційного правопорушення.

Системний аналіз правових норм, які регулюють питання корупційних правопорушень свідчить про те, що багато дій є прямим обовязком державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, тому слід врахувати, що такі дії належать до корупційних правопорушень лише за умови, що вони вчинені з метою незаконного одержання за це матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг, в тому числі і на користь третіх осіб. За відсутності такої мети, в тому числі і за недоведеністю такої мети відповідними доказами, протокол про вчинення корупційного правопорушення за ст.172-7 КУпАП складений не може бути, а справа за таке діяння, що надійшла до суду, має бути закрита за відсутності складу правопорушення.

Матеріали справи не містять і прокурором не представлено будь-яких даних, які б свідчили про спричинення чи настання можливості спричинення безпосередньо ОСОБА_1 шкоди чи порушення інтересів держави, громади, громади або окремої особи, або ж наявність у неї корисливого інтересу, тому доводи прокурора про наявність в діях ОСОБА_1 кваліфікуючих ознак адміністративного корупційного правопорушення є безпідставними.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи та безпідставно дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу корупційного правопорушення, тобто відсутність обєктивної та субєктивної сторони складу правопорушення, оскільки вона, прийнявши рішення про присвоєння чергового рангу державного службовця для ОСОБА_3, виконала свої прямі функціональні обовязки, корисливого чи іншого особистого інтересу не мала і не надала такого інтересу третім особам та не мала будь-якого умислу на заподіяння шкоди державі.

За таких обставин, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП - закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вище викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Корецького районного суду Рівненської області від 27 березня 2016 року стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Сачук В.І.