Номер провадження: 33/785/222/16
Номер справи місцевого суду: 509/569/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сенатор Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Сенатор Л.І. за участю прокурора Семенюк А.В., Хасаєва Х.Г. і його представника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.03.2016 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: м. Одесса, вул. Відважних, буд. 26,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.172-4 ч. 1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 гривень на користь держави за те, що він, перебуваючи на посаді Таїровського селищного голови Овідіопольського району Одеської області, відповідно до п.1 п. «в» ч.3 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Перевіркою встановлено, що рішенням 1-VII від 06 листопада 2015 року Таїровської селищної ради ОСОБА_3 було визнано обраним Таїровським селищним головою Овідіопольського району Одеської області.

Відповідно до п. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно п. «в» ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення є в тому числі і посадові особи органів місцевого самоврядування. Таким чином, на ОСОБА_3, як на Таїровського селищного голову, поширюються обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими посадами.

Пунктом 1 ст. 36 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані протягом 30 днів після призначення (обрання) на посаду передати в управління іншій особі належні їм підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом. У такому випадку особам, зазначеним у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється передавати в управління належні їм підприємства та корпоративні права на користь членів своєї сім'ї.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_3, перебуваючи на посаді Таїровського селищного голови з 06.11.2015 року, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 9 рангу, до 09.12.2015 року був засновником товариства з обмеженою відповідальністю «МАХ», та станом на 10.02.2016 року, залишається засновником товариства з обмеженою відповідальністю «МИР 2015», які здійснювали та продовжують здійснювати підприємницьку діяльність.

Таким чином, Таїровський селищний голова ОСОБА_3 порушив обмеження, встановлені п. 1 ст. 36 Закону України «Про запобігання корупції», вчинивши тим самим адміністративне корупційне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.

В скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають встановленим судом обставинам справи.

Вислухавши ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора Семенюк А.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в скарзі, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній

відповідності з законом.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не в повній мірі виконав вимоги закону.

В своїй постанові суд вказав, що він погоджується з представником ОСОБА_3, що матеріали справи не містять жодних доказів отримання ОСОБА_3 доходу від зазначених підприємств під час перебування на посаді селищного голови, але не погоджується з тим, що це є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. На думку суду, це є підставою тільки для незастосування додаткового покарання у вигляді конфіскації отриманого доходу від підприємницької діяльності чи винагороди від роботи за сумісництвом.

Висновки суду не відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані протягом 30 днів після призначення (обрання) на посаду передати в управління іншій особі належні їм підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 Господарського кодексу України володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення.

Із матеріалів справи вбачається, що 08.12.2015р. ОСОБА_3 подав зборам учасників (засновників) ТОВ «МИР 2015» заяву про вихід зі складу засновників товариства у звязку з відступленням (передачею) належної йому частки у статутному капітал TOB «МИР 2015» іншій особі, після чого припинив свою участь у товаристві і не брав участі у загальних зборах.

Загальні збори засновників ТОВ «МИР 2015», які відбулися 30.12.2015р., на яких розглядалась заява ОСОБА_3 про вихід з товариства, проводились без його участі, про що свідчить зміст протоколу загальних зборів засновників ТОВ «МИР 2015».

Згідно з ч. 1 ст. 172-4 КУпАП порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності чи винагороди від роботи за сумісництвом.

За змістом ч. 1 ст. 172-4 КУпАП характерними ознаками вказаного адміністративного правопорушення, які утворюють його склад, являються:

1. зайняття особою, на яку поширюються встановлені законом обмеження щодо сумісництва та суміщення, іншою оплачуваною діяльністю або підприємницькою діяльністю;

2. отримання нею доходу від зайняття такою діяльністю.

До протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення не додано жодного доказу про зайняття ОСОБА_3 після обрання на посаду Таїровського селищного голови будь-якою іншою оплачуваною діяльністю або підприємницькою діяльністю та отримання доходу від зайняття такою діяльністю.

Відсутність в діях особи хоч одного з вищезазначених складових цього адміністративного правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-4 ч.1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставинах постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_3 - закриттю.

Керуючись ст.ст. 245, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.03.2016 р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 172-4 ч.1 КУпАП скасувати і провадження у справі закрити із-за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_4