Справа № 343/386/16-п
Провадження № 33/779/75/2016
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Повзло В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю:

особи, що притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.04.2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українку, громадянку України, уродженку с. Тростянець Долинського району Івано-Франківської області, жительку АДРЕСА_1, що працює вчителем Долинської гімназії №1

притягнено до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір.

в с т а н о в и в :

Постановою судді від 13.04.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 порушила правила дорожнього руху, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, а також залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна.

Правопорушення вчинені при наступних обставинах:

ОСОБА_2 04.02.2016 року близько 16.00 год. в м. Долина на кільцевій розв'язці, рухаючись у напрямку із вул. Д. Галицького на вул. Обліски, не вибрала безпечної швидкості руху, не оцінила дорожньої обстановки, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем "ЗАЗ" д.н.з. НОМЕР_1, який рухався попереду. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Будучи причетною до вищевказаного ДТП, ОСОБА_2 залишила місце ДТП, чим порушила вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати в частині притягнення її за ст. 124 КУпАП, ухвалити нову постанову, якою закрити адміністративну справу, у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що уповноваженою особою органу ВП ГУНП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено та не зазначено коли саме виникла небезпека для руху автомобілів, і коли саме вона повинна була діяти відповідно до п. 12.3 ПДР України. Вважає, що протокол за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено свідків ДТП, незважаючи на їх наявність, а також відсутні данні щодо механічних пошкоджень транспортних засобів. Посилається на відсутність в матеріалах справи документів щодо детального огляду транспортних засобів на предмет наявних пошкоджень тощо. Вважає, що органами поліції фактично не було встановлено механізму зіткнення автомобілів, не розкрито змісту правопорушення, відповідно до диспозиції п. 2.10 ПДР України, належним чином не зафіксовано обставин ДТП, не досліджено показання водіїв, що суперечили один одному, та не визначено їх достовірність. На думку апелянта, вказані недоліки позбавили можливості суд повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати обставини за яких відбулась ДТП, та встановити винну особу. Вважає, що суд прийняв рішення на підставі припущень. Зазначає, що судом не з'ясований причино-наслідковий зв'язок між ДТП та механічними пошкодженнями автомобілів, не зібрані і не досліджені матеріали справи, не надана належна оцінка поясненням учасників ДТП, не враховані помилки при оформленні протоколу.

В судове засідання апеляційного суду з'явились особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, якій роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, та потерпілий ОСОБА_3, якому роз'яснені права, передбачені ст. 269 КУпАП.

Клопотань від учасників процесу не надходило.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, її захисника, що підтримали апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав постанову судді законною і обґрунтованою, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що дійсно, 04.02.2016 року близько 16-00 годині відбулось зіткнення її автомобіля з автомобілем потерпілого. Вважає, що потерпілий, рухаючись задом, зіткнувся з її автомобілем. В її автомобілі знаходився свідок ОСОБА_6 Не заперечує, що залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. 05.02.2016 року приїжджала до потерпілого з метою врегулювання цієї події.

Потерпілий ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційного суду повідомив, що 04.02.2016 року близько 16-00 годині в м. Долина на кільцевій розв'язці відбулось зіткнення його автомобіля з автомобілем під керуванням ОСОБА_2, за вини останньої, яка вдарила його автомобіль в задню частину. Додав, що його було притягнено до адміністративної відповідальності за те, що він залишив місце події.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, виходячи з наступного.

ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнала та вважає себе не винуватою, оскільки не було складено плану-схеми дорожньо-транспортної пригоди. За ст. 122-4 КУпАП вину визнала, оскільки залишила місце ДТП та поїхала в напрямку м. Болехова. При цьому пояснила, що, рухаючись зі старої частини м. Долина в напрямку Вигоди, не доїжджаючи до кільцевої розв'язки, автомобіль ОСОБА_6, який рухався попереду, рушив взад, потім вперед і поїхав далі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №169048 від 11.02.2016 році ОСОБА_2 04.02.2016 року близько 16 годині в м. Долина на кільцевій розв'язці, рухаючись на автомобілі марки Пежо, державний номерний знак НОМЕР_2 в напрямку із вул. Д.Галицького на вул. Обліски, не вибрала безпечної швидкості руху, не оцінила дорожню обстановку, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки ЗАЗ державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався попереду. Внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобільпід керуванням ОСОБА_2 після вчинення ДТП залишив місце пригоди, чим остання порушила вимоги п.2.10, 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. До протоколу долучені пояснення водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2, фотознімки транспортного засобу (а.с. 1-11).

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у протоколі зазначаються прізвища та адреси свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором Долинського ВП Калуського ВП ГУНП Дубів В.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів щодо дорожньо-транспортної пригоди, протокол підписаний як уповноваженою особою, так й особою, відносно якої його було складено - ОСОБА_2, до протоколу долучені фотознімки події (а.с. 1).

Матеріали справи також містять пояснення двох водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2, наданих ними 11.02.2016 року, з яких вбачається, що винним в дорожньо-транспортній пригоді вони вважають один одного (а.с. 2-3).

З метою встановлення повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи та правильної її вирішення, судом першої інстанції були викликані та допитані в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, яки стверджували, що ДТП сталась з вини ОСОБА_2, яка вдарила на своєму автомобілі марки «Пежо» сірого кольору, автомобіль марки «ЗАЗ» синього кольору, під керуванням водія ОСОБА_3

З протоколу судового засідання суду першої інстанції, оголошеному під час апеляційного перегляду справи, вбачається, що в суді першої інстанції свідок ОСОБА_6, що їхала в одному автомобілі з ОСОБА_2, пояснила, що вона їхала в одному автомобілі з ОСОБА_2, та заїхавши на кільце дороги, стався удар. Зіткнення відбулось на початку кільця. Стукнула машину ОСОБА_2, (а.с. 34).

З пояснень свідка ОСОБА_9, наданим їм у судовому засідані суду першої інстанції, та оголошених під час апеляційного перегляду, вбачається, що він, сидів на лавочці біля автодороги, та бачив що на кільці дороги стоїть автомобіль-фура, що пропускала пішоходів, за нею була синя машина, тоді під'їхав сірий «бус», за кермом якого була білява жінка, який вдарив синю машину (а.с. 33 зворіт).

Вважаю, що суд першої інстанції законно визнав вказані пояснення свідків належними доказами по справі, оскільки сумнівів у достовірності засвідченої в них дорожньо-транспортної пригоди зазначеної у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення, немає.

Згідно з п. 12.1 Правил дорожнього руху України (далі - Правил) під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 2.10 вказаних вище Правил, передбачені дії водія у разі його причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема обов'язок негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Враховуючи наведене вважаю, що пояснення водія ОСОБА_11 відносно того, що 04.02.2016 року близько 16.00 год. він на своєму автомобілі марки ЗАЗ-110307, держномер НОМЕР_1, під'їхав до кільцевої розв'язки в м. Долина Івано-Франківської області, де зупинився, щоб пропустити вантажний автомобіль, та коли цей автомобіль проїхав і він почав виїжджати на «кільце», відчув сильний удар в задню частину свого автомобіля, який був такої сили, що його транспортний засіб по інерції на кілька метрів проїхав вперед та зупинився перед пішохідним переходом; заднього ходу на кільцевій розв'язці не давав, - є слушними, та повністю підтверджуються зібраними матеріалами справи, у зв'язку із чим ці покази обґрунтовано були прийняти судом першої інстанції до уваги.

Вважаю, що суддя першої інстанції правильно критично оцінив пояснення водія ОСОБА_2 в частині того, що автомобіль, який рухався попереду неї "рушив взад, потім вперед", та обґрунтовано посилався на те, що вказані пояснення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються показаннями свідків, які суд поклав в основу рішення як такі, що узгоджуються між собою.

Отже, аналізуючи матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, пояснення водіїв, фототаблиці, що долучені до протоколу, пояснення свідків, допитаних безпосередньо у судовому засіданні суду першої інстанції, доходжу висновку, що з характеру видимих пошкоджень на транспортних засобах, зокрема задньої частини автомобіля марки ЗАЗ, у сукупності з даними, що містяться у вказаних вище доказах, свідчить про те, що водій марки «Пежо» ОСОБА_2, що рухалась позаду автомобіля марки «ЗАЗ», не ураховувала дорожню обстановку під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, та допустила зіткнення, після чого зникла з місця пригоди, чим спростовуються твердження водія ОСОБА_2 про її невинуватість.

Таким чином, сукупність вищенаведених даних при викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, свідчать про порушення водієм ОСОБА_2 п. 12.1 та п. 2.10 ПДР України, тобто вимог щодо неврахування дорожньої обстановки під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху та зникнення з місця вчинення пригоди, відповідальність за яке, передбачено саме ст. 124, 122-4 КУпАП України.

З урахуванням викладеного доходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова судді - підлягає залишенню без змін.

Доводи апелянта щодо відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення будь-яких відомостей щодо свідків є слушними, проте не впливає на правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та законності та обґрунтованості висновків суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до ухвали судді, під час судового засідання судом були викликані та допитані всіх очевидців та свідків події, зокрема й свідка ОСОБА_6, яку ОСОБА_2 зазначила у своїх поясненнях.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо відсутності схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди, з розташуванням автомобілів в момент зіткнення, а також з зазначенням отриманих ними видимих (зовнішніх) пошкоджень, вважаю ці доводи безпідставними, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 зникла з місяця пригоди.

Твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи документу щодо детального огляду транспортних засобів також є безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться фототаблиці, з яких видно які самі, та в якій частині знаходяться механічні ушкодження на автомобілі марки ЗАЗ, зокрема на задній його частини - бамперу. Встановити механічні ушкодження автомобіля марки «Пежо» на час зіткнення було неможливо, у зв'язку із тим, що водії не викликали працівників поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення в день вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Між тим, як відсутність схеми ДТП, так й доводи апелянта про те, що ОСОБА_11 також покинув місце пригоди є слушними, але це не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні фактично ОСОБА_2 пояснила, що вона не згодна з обсягом пошкоджень на автомобілі водія ОСОБА_11

Таким чином, за наявності цивільного спору про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, питання щодо розміру заподіяної шкоди можливо вирішити в цивільно-правовому порядку шляхом проведення відповідних експертних досліджень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.04.2016 року, якою ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 копійок) - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати з кримінальних справ

апеляційного суду Івано-Франківської області В.В. Повзло