АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/208/16 Головуючий у першій інстанції: Карягіна Н.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника-адвоката ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює в «Аптека 24» менеджером, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі в зв'язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності передбачених ст. 38 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі в зв'язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності передбачених ст. 38 КУпАП.

Судом першої інстанції було встановлено, що 08.03.2015 року об 11-35 годині водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мітсубісі» д/н НОМЕР_6, рухаючись по 414 км автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, при ввімкненні у напрямку її руху червоного сигналу світлофору, що забороняв її рух, виїхала на перехрестя з вул. Наукової в с. Дослідне Дніпропетровської області, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Хонда Акорд» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, чим порушила вимоги п.п.8.7.3, 8.10, 16.3 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП транспортні засоби пошкодженні, а пасажиру автомобіля «Мітсубісі» ОСОБА_6 були спричиненні тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3, 11 квітня 2016 року подала апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі ст. 38 КУпАПв зв'язку з відсутністю в її діях складу правопорушення. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 заявила клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку ОСОБА_3 вказує, що про дату, час та місце розгляду справи її не повідомляли в зв'язку з чим вона була позбавлена своїх прав передбачених ст. 268 КУпАП. Копія постанови на адресу місця її проживання не надходила, а отримала вона її тільки 11 квітня 2016 року. Отже строк на оскарження нею пропущений з поважних причин.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує, що постанова прийнята при неповному дослідженні всіх обставин справи, з порушенням матеріального та процесуального права в зв'язку з чим є незаконною та необґрунтованою.

При цьому апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено свідків дорожньо-транспортної пригоди. Також не було розкрито суті в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: «коли виникла небезпека для руху автомобіля», оскільки їй інкримінується порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Крім того апелянт вказує, що з матеріалів справи вбачається, що в даній дорожньо-транспортній пригоді вині обоє водії, а не лише вона.

Також апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на висновок експерта від 23.03.2015 року, відповідно до якого винні у скоєнні ДТП обоє водіїв.

Не було також судом враховано вимоги ст. 247 КУпАП, яка передбачає закриття провадження у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. В зв'язку з чим суд не мав права відкривати провадження по справі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала подану свою апеляційну скаргу, підтвердила викладені в ній доводи та просила апеляційну скаргу задовольнити. При цьому ОСОБА_3 також пояснила, що згідно висновку експерта від 23.03.2015 р. вбачається, що в даній дорожньо-транспортній пригоді винні обидва учасники. Просила врахувати, що про висновок експерта від 25.08.2015 року їй не було відомо.

ОСОБА_4 та його представник-адвокат ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. При цьому адвокат ОСОБА_5 пояснив, що ним було подано клопотання слідчому про проведення нової експертизи, яку було проведено та встановлено, що в діях водія ОСОБА_4 не було виявлено порушення правил дорожнього руху. Чи повідомляв слідчий Котулай Ю.Л. про наявність іншого висновку експерта, йому достовірно не відомо.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 268 КУпАП, суд наділений правом розглянути справу у відсутність особи лише при наявності достатніх даних, про її неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи.

Згідно ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

З наявних матеріалів справи вбачається, що безпосередньо ОСОБА_3 суд належним чином не повідомив про розгляд справи, який відбувся 10 лютого 2016 року. На адресу місця проживання ОСОБА_3 була направлена повістка про виклик до суду, однак підтвердження того, що ОСОБА_3 отримала її, в матеріалах справи не має.

З врахуванням приведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що строк на оскарження постанови був пропущений з поважної причини і підлягає поновленню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, які були дослідженні в суді першої інстанції, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №278025 від 18 січня 2016 року, який складений працівником поліції у відповідності до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП.З вказаного протоколу вбачається, що 08.03.2015 року об 11-35 годині водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мітсубісі» д/н НОМЕР_6, рухаючись по 414 км автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, при ввімкненні у напрямку її руху червоного сигналу світлофору, що забороняв її рух, виїхала на перехрестя з вул. Наукової в с. Дослідне Дніпропетровської області, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Хонда Акорд» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, чим порушила вимоги п.п.8.7.3, 8.10, 16.3 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП транспортні засоби пошкодженні, а пасажиру автомобіля «Мітсубісі» ОСОБА_6 були спричиненні тілесні ушкодження;(а.с1)

-постановою про закриття кримінального провадження від 25.12.2015 року, яка була винесена старшим слідчим Дніпропетровського ВП (с. Ювілейне) ДВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковником поліції Маслаком І.П. якою також встановлено, що в діях водія ОСОБА_3 є порушення п.п. 8.7.3(е), 8.10, 16.3 Правил дорожнього руху України;(а.с.3,4)

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.03.2015 року в якому було зафіксовано місце зіткнення дорожньо-транспортної пригоди, місце знаходження транспортних засобів після їх зіткнення. Даний протокол був підписаний учасниками дорожньо-транспортної пригоди без будь-яких зауважень;(а.с. 7-10)

-письмовими поясненнями ОСОБА_8 який був свідком ДТП та пояснив, що 08.03.2015 року близько о 11.35 годині він керував автомобілем «Шкода Фабіа» д/н НОМЕР_3 рухався по вул. Науковій в напрямку автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, зі швидкістю 30 км/год. по переду нього рухався автомобіль «Хонда Акорд» виїхали на перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофора. Коли автомобіль «Хонда Акорд» був на перехресті з лівої сторони виїхав автомобіль «Мітсубісі» на червоний сигнал світлофору після чого сталося ДТП; (а.с.11,12)

-письмовими поясненнями ОСОБА_4 з яких вбачається, що 08.03.2015 року він керував автомобілем «Хонда Акорд» д/н НОМЕР_4 рухався по вул. Науковій в напрямку автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя зі швидкістю приблизно 60 км/год. Приближаючись до перехрестя побачив, що для нього горить зелений сигнал світлофору та він продовжив рух, виїхавши на перехрестя в його автомобіль в'їхав автомобіль «Мітсубісі». Він застосував екстрене гальмування але зіткнення уникнути не вдалося;(а.с.20,21)

-висновком експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 25.08.2015 року №70/27-452, з якого вбачається, що в діях ОСОБА_3 наявні порушення п.п. 8.7.3 (е), 8.10, 16.3 Правил дорожнього руху України та дії водія ОСОБА_3 знаходяться в причино наслідковому зв'язку з настанням ДТП.(а.с.24,25)

Крім того з самих письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається що вона керувала «Мітсубісі» д/н НОМЕР_5 рухалася по автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя. Під'їдаючи до перехрестя не побачила світлофора та виїхала на перехрестя після чого відбулося ДТП.(а.с.13,14)

Отже дослідивши всі вищезазначені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає ст. 256 КУпАП є безпідставними. Оскільки той факт що не було зазначено свідків у протоколі, не є підставою для скасування постанови, а є підставою для оскарження дій працівників поліції. Посилання апелянта про те, що працівником поліції інкримінувалось порушення п. 12.3 ПДР України та у протоколі не було розкрито суті, а саме: «коли виникла небезпека для руху автомобілів» є надуманими, оскільки порушення водієві ОСОБА_3 п.12.3 Правил дорожнього руху України не інкримінується.

Що стосується доводів скаржниці про те, що суд першої інстанції повинен був врахувати що в скоєнні даного ДТП, крім неї винний і інший водій, то вони є також безпідставними, оскільки суд першої інстанції, навіть встановивши факт порушення ПДР іншим водієм, мав право винести рішення лише щодо тієї особи, відносно якої розглядав протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги відносно того,що суд першої інстанції повинен був закрити провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з тим, що закінчився на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строк, передбачений статтею 38 Кодексу без визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не заслуговують на увагу.

Так з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто з вище вказаного вбачається, що суд обов'язково повинен з'ясувати при винесені постанови чи винна особа у вчиненні правопорушення, а потім вирішити питання, передбачені ст. 38 КУпАП., а саме строку накладення адміністративного стягнення, що і було судом першої інстанції зроблено.

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи районним судом не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 - задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_3 на оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі в зв'язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун