Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________
Справа №503/173/16-п
Провадження №3/503/78/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2016 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.,

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кодима Одеської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця громадянина України, не працюючого,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2016 року до Кодимського районного суду Одеської області надійшов протокол серії АП2 №150456, складений 22 січня 2016 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП.

В протоколі зазначено, що 22 січня 2016 року близько 21 год.45 хвилин, ОСОБА_2 в м.Котовськ по вул.50 років Жовтня Одеської області керував автомобілем «Wolksvagen», державний номерний знак «СЕ2440АТ», перебуваючи в стані алкогольного спяніння, що встановлено в результаті огляду на визначення стану сп'яніння, проведеного із застосуванням алкотестера «Drager», №ARBL-0872, який вказав на наявність у видихуваному ОСОБА_2 повітрі алкоголю у кількості 0,76 проміле.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину не визнав та пояснив, що дійсно у зазначений в протоколі час був зупинений працівниками поліції для перевірки, під час якої зясувалось, що в нього відсутнє свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який належить ОСОБА_3 і якого він їхав зустрічати на залізничний вокзал ст.Котовськ.

Інспектори поліції запропонували йому не складати відносно нього протокол за керування транспортним засобом без реєстраційних документів, натомість скласти відносно нього протокол за керуванням ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Незважаючи на те, що на момент зупинки та перевірки він був тверезий, на пропозицію працівників поліції він змушений був погодитись, оскільки остерігався вилучення транспортного засобу та його поміщення на арештмайданчик.

Після цього, підписав всі надані йому документи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, окрім іншого, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного.

Згідно з п.2.9«а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі -Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Проведення огляду особи з метою виявлення стану алкогольного спяніння здійснюється відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан спяніння проводиться: а) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); б) лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаної Інструкції за наявності ознак алкогольного спяніння, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.3 розділу ІІ Інструкції).

Такий огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п.4 розділу ІІ Інструкції).

Пунктом 3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01 березня 2010 року №33 «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння віднесено газоаналізатор "Alcotest-6810".

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року, експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

На запит суду Головним управлінням Національної поліції в Одеській області до суду були надані копії свідоцтв про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №24-ФХ від 15 січня 2016 року та про державну реєстрацію №7261/2007.

Разом із тим, строк дії свідоцтва про Державну реєстрацію №7261/2007 приладу "Alcotest-6810", яким проводився огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння, закінчився 10 лютого 2015 року.

Тобто на момент огляду ОСОБА_2, зокрема 22 січня 2016 року, вказаний алкотестер не був придатний до використання, міг вказувати помилкові дані, оскільки термін його використання згідно вказаного Свідоцтва про Державну реєстрацію сплив 10 лютого 2015 року.

Можливість тримання помилкових даних при застосуванні цього приладу підтверджується і тим, що на паперовому носії (квитанції) датою останньої повірки цього приладу вказано 13 грудня 2010 року, а в наданому до суду свідоцтві про повірку 15 січня 2016 року що є суттєвими розбіжностями.

Відповідно до п.22 розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відтак, квитанція вказаного алкотестеру про проходження ОСОБА_2 перевірки на стан сп'яніння від 22 січня 2016 року є недійсною.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обовязковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

А тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.130,247,283-284 КпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі №503/173/16-п про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Сопільняк О.М.