АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 травня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_1, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді тридцяти годин громадських робіт,-

встановив:

постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді тридцяти годин громадських робіт.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 30 березня 2016 року приблизно о 19 годині, за місцем свого фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_1, вчинив конфлікт зі своєю матір'ю ОСОБА_2, перешкоджав останній у доступі до особистих речей та помешкання, чим вчинив насилля економічного та психологічно характеру, фактично вчини правопорушення передбачене диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 у порядку передбаченому ч. 2 ст. 294 КУпАП, подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови районного суду із закриттям провадження у справі.

На переконання апелянта висновки викладенні у постанові суду не відповідають фактичним обставинам.

Зокрема, зазначив, що жодних дій психічного чи економічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_2 не застосовував, а навпаки остання по відношенню до його сім'ї вживає неприпустимих дій. Дії своєї матері пояснює тим, що вона всіляко хоче перешкодити продажу спадкового майна його померлого батька її чоловіка, а тому остання і припускається обмов і чинить скандали.

Крім цього, посилається на те, що справа судом була розглянута однобічно, до справи були долучені лише пояснення свідків, які мають по відношенню до нього упереджене ставлення. Орган досудового розслідування, як і суд під час розгляду справи не з'ясував усіх можливих свідків і не допитав їх, що свідчить про формальність та поверхневість розгляду справи.

У судове засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 з'явився свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши апелянта, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про попередження насильства в сім'ї», психологічним і економічним насильством визнаються дії одного із членів сім'ї на психіку іншого шляхом позбавлення житла, їжі, одягу та іншого майна, словесних образ або погроз, якими спричиняється емоційна невпевненість особи.

З аналізу наведеної норми слідує, що об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, передбачає завдання потерпілій особі, членом родини, будь-яких дій психологічного та економічного характеру. При цьому особа керується бажанням спричинити емоційну невпевненість особи та придушити її волю.

Як вбачається із матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, який мав місце 30 березня 2016 року приблизно о 19 годині за місцем їх спільного житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. У ході зазначеної сварки ОСОБА_1 не допустив свою матері - ОСОБА_2 до приміщення помешкання та її речей, які перебували у їх спільному житлі. Зазначенні обставини повністю підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема протоколом (а.с. 1), заявою ОСОБА_2 (а.с. 3-6) та поясненнями ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Поряд з цим, у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував факт сварки та не надання допуску ОСОБА_2 до її речей, які перебувають у їх спільному помешканні. Свої дії апелянт пояснив тим, що між його матір'ю та ним склалися неприязні стосунки, з причини продажу успадкованого ними їх спільного майна. Його мати ОСОБА_2 виступає категорично проти його продажу і будь-якими діями намагається завадити цьому.

Таким чином, під час перегляду справи знайшли своє підтвердження усіх кваліфікуючих ознак насильства в сім'ї, інкримінованого ОСОБА_1.

Так, об'єктивна сторона вчинено знайшла своє підтвердження у тому, що ОСОБА_1 у зазначений у протоколі час та місці чинив насилля по відношенню своєї матері - ОСОБА_2: вжив дії економічного характеру - перешкоджав їй у користуванні її власними речами та їх спільним майном - житловим приміщення; психологічно характеру - словесно забороняв останній знаходитися у приміщенні, сприяв недбалому зберіганню та втраті її особистих речей. Зазначенні дії апелянта були зумовлені наміром подолати небажання ОСОБА_2 щодо продажу спільного успадкованого майна, чим характеризується суб'єктивна сторона вчиненого.

Такий чином, під час апеляційного перегляду, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку щодо спростування доводів апеляційної скарги і винуватості ОСОБА_1 у вчиненні насилля в сім'ї, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також під час перегляду порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи районним судом не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд правильно встановив та належним чином обґрунтував розмір накладеного стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційну скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови суду - відмовити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано вином у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, із накладенням стягнення у виді тридцяти годин громадських робіт - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області