АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/320/2016 Постанова винесена суддею Бартащук Л.П.
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою професійною освітою, не одруженого, не працюючого. ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який 24.12.2015 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до 30 годин громадських робіт,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 1 добу.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як встановив суддя у постанові, ОСОБА_2, 26 січня 2016 року о 08 год. 45 хв. вчинив насильство в сім'ї, яке виразилось в умисному застосуванні дій фізичного характеру щодо батька ОСОБА_5, що не спричинило тілесних ушкоджень, але могло завдати шкоди фізичному здоров'ю, також погрожував вчиненням такого насильства.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, вважаючи постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, просить її скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що його, як захисника ОСОБА_2, не було повідомлено про час та місце розгляду справи, чим було порушено право ОСОБА_2 на захист, яке гарантовано ст. 268 КУпАП.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо потерпілої особи, а лише зазначено, що ОСОБА_2 вчинив насильство в сім'ї, умисно застосував дії фізичного характеру щодо батька ОСОБА_5, що не спричинило тілесних ушкоджень, але могло завдати шкоди фізичному здоров'ю, погрожував.

Щодо заяви ОСОБА_5 та його пояснень, то вони ніякими доказами, згідно ст. 251 КУпАП, окрім слів не підтверджуються, при цьому, не має свідків події. Тому, твердження інспектора поліції, які він навів у протоколі, не підтверджено належними доказами, а отже в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказує й на те, що у судовому засіданні ОСОБА_2 своєї вини не визнав та пояснив, що він не конфліктував з батьком.

Крім того, не знаходить свого підтвердження і факт доставки ОСОБА_2 в суд з різким запахом алкоголю з порожнини рота, та в справі не має доказів, що він був доставлений для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я і в його крові виявлені ознаки алкогольного сп'яніння.

Також в справі не має доказів й того, що ОСОБА_5 перебуває на психіатричному обліку.

Отже, на думку апелянта, суддя не об'єктивно та не в повні мірі з'ясувала всі обставини по справі, що потягнуло за собою прийняття незаконного рішення, тому, відповідно до п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, справу потрібно було закрити.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, зазначених у постанові суду, підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, вина ОСОБА_2 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серія КИ №010921, який підписаний посадовою особою, яка склала протокол, та ОСОБА_2 без будь-яких заперечень, а також даними, що містяться в заяві ОСОБА_5 та рапортом інспектора патрульної служби, які, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є належними доказами в справі про адміністративне правопорушення.

За поясненнями же ОСОБА_2, наданими ним при апеляційному розгляді справи, 26 січня 2016 року він зі своїм батьком не конфліктував, а, оскільки його батько є психічно хворою людиною та перебуває на психіатричному обліку, тому обмовляє його та постійно викликає поліцію, за відсутності для цього підстав. При цьому зазначив, що в той день не перебував в стані алкогольного сп'яніння, оскільки за станом здоров'я алкоголю взагалі не вживає.

Проте, об'єктивних даних про те, що ОСОБА_2 перебував не в стані алкогольного сп'яніння та які б виключали обґрунтованість підозр працівників поліції та суду про наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння, останнім суду надано не було.

При цьому, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_2, перебуваючи в нетверезому стані, 26січня 2016 року о 08 год. 45 хв. за місцем проживання: АДРЕСА_1, вчинив насильство в сім'ї, яке виразилось в умисному застосуванні щодо батька ОСОБА_5, який хворіє та знаходиться в лежачому стані,дій фізичного характеру, які за поясненнями ОСОБА_5 полягали в нанесенні йому ОСОБА_2 одного удару кулаком по гіпсу на нозі та декількох ударів книгою по голові, що не спричинило тілесних ушкоджень, але могло завдати шкоди фізичному здоров'ю, також погрожував вчиненням такого насильства. Внаслідок таких дій ОСОБА_5 і викликав працівників поліції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність за вчинення насильства в сім'ї наступає у разі умисного вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Наведене свідчить про безпідставність доводів захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо потерпілої особи, як на підставу для скасування постанови є надуманим, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначена особа близького родича ОСОБА_2, а саме, його батька, чого не заперечував як ОСОБА_2, так і сам апелянт.

З приводу посилань захисника на відсутність в справі доказів того, що ОСОБА_5 перебуває на психіатричному обліку, то слід вказати, що останнє в постанові суду приведено виключно в змісті пояснень ОСОБА_2, а відтак ці твердження апелянта не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів захисника про порушення суддею місцевого суду права ОСОБА_2 на захист, зокрема, через неповідомлення захисника про день та час розгляду справи в суді, то вони є безпідставними, оскільки з доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с. 8), доданого до апеляційної скарги, вбачається, що таке доручення надано на підставі повідомлення Управління поліції Дніпровського району Головного управління Національної поліції у м. Києві від 26 січня 2016 року щодо особи, до якої застосовано адміністративний арешт, і саме тому адвокат мав прибути о 16 год. 26.01.2016 року в приміщення Управління поліції Дніпровського району Головного управління Національної поліції у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, каб. 503. Будь-яких даних про призначення чи запрошення захисника для розгляду справи в суді в матеріалах справи немає, не заявляв про це в судовому засіданні і сам ОСОБА_2

Таким чином, розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази, а також з'ясував всі обставини по справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки суду, які викладені в постанові, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_2 насильства в сім'ї, притягнувши його до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та обґрунтовано прийняв рішення про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту.

За таких обставин постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 1 добу, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.