Справа № 578/234/16-п
провадження № 3/578/92/16
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2016 року суддя Краснопільського районного суду Сумської області Косар А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля адміністративну справу стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Братське Тростянецького району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1, тимчасово не працюючого , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

права, передбачені ст. 268 КУпАП, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, роз'яснені

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія СУ № 004800 від 01 березня 2016 року, складеного інспектором Краснопільського відділу поліції ГУНП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Томурко В.О., громадянин ОСОБА_1 29 лютого 2016 року близько 01.15 год. не виконав батьківських обов'язків щодо виховання підопічного ОСОБА_3, 2001 року народження,який без дозволу опікунів залишив місце мешкання.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що його дружина являється опікуном ОСОБА_3, вони разом проживають на території Великобобрицької сільської ради. Вказаної у протоколі дати ОСОБА_3 без попередження дорослих пішов з дому, що змусило опікуна ОСОБА_4 звернутися до правоохоронних органів. Підстав для притягнення його до відповідальності не вбачає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Так, встановлено, що керівництвом Краснопільського відділу поліції ГУНП в Сумській області протокол спрямований на розгляд до суду без належної перевірки.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 компетентною особою кваліфіковано за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків від виконання обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов'язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. У матеріалах справи дані про це відсутні.

Згідно положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, зокрема, зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серія СУ № 004800 стосовно ОСОБА_1, суду надано безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3, Паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_1, Свідоцтво про народження ОСОБА_3, Довідку з місця проживання ОСОБА_3, усього на 11 арк.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відтак, батьки неповнолітнього можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що громадянин ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, Батько - ОСОБА_5, Мати ОСОБА_6 /копія ас. 10/.

За інформації Виконкому Великобобрицької сільської ради Краснопільського району від 22.02.2016, ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 у складі сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_1 /копія ас. 11/.

З огляду на викладене, статус ОСОБА_1 у якості опікуна ОСОБА_3 не підтверджений, і його пояснення у суді матеріалами справи не спростовані, а протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Сама по собі обставина, що неповнолітній ОСОБА_3 без дозволу опікунів залишив місце мешкання, не може бути достатньою підставою, що ОСОБА_1 ухиляється чи не виконує покладених на нього обов'язків по вихованню та навчанню підопічного.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов'язать щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшла до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.184 КУпАП, у зв'язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В свою чергу, у порядку ст. 40-1 КУпАП підстави для звернення судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст.40-1, 245, 247, 252, 268, 269,272, 283 - 285, 287, 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справах про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Сумської області, шляхом подання апеляційної скарги через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар