Справа № 541/2090/15-п
Номер провадження3/541/2/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Сидоренко Ю.В., розглянувши з участю секретаря Лисенко О.В., прокурора Петренка П.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, матеріали, які надійшли з Миргородської міжрайонної прокуратури, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с.Гаркушинці Миргородського району Полтавської області, вул. Шевченка, 82, громадянки України, працюючої на посаді спеціаліста-землевпорядника Петрівцівської сільської ради, ідентифікаційний номер ДРФО НОМЕР_1,

за ч.1 ст.172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2015 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 з доданими до нього матеріалами (т.1 а.с.1-174).

Шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у справі визначено суддю Альошину Н.М. (т.1, а.с.176).

Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року № 3184 суддю Альошину Н.М. звільнено з займаної посади (т.2, а.с.40), у звязку з чим шляхом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Сидоренку Ю.В. (т.2, а.с.41).

В протоколі про адміністративне правопорушення № 91-2228вих15 від 17.08.2015 року, складеного Миргородським міжрайонним прокурором Передерієм А.А., зазначено, що ОСОБА_1, являючись спеціалістом-землевпорядником Петрівцівської сільської ради відповідно до розпорядження № 22 від 01.04.2011 року голови Петрівцівської сільської ради, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, якій згідно розпорядження сільського голови № 26 від 29.04.2011 року присвоєно 15 ранг 7 категорії, з 19.11.2014р. відповідно до розпорядження сільського голови № 52 від 19.11.2014р. присвоєно 14 ранг 7 категорії, отже являючись субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, в своїй діяльності безпосередньо підпорядковуючись сільському голові та районній державній адміністрації, її відділам в межах делегованих повноважень, в порушення вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» та ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ігноруючи раніше прийняті рішення Петрівцівської сільської ради від 14.02.2001 року, яким працівникам соціальної сфери села та пенсіонерам з їх числа в кількості 140 осіб передано у власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, та розпорядження голови Миргородської райдержадміністрації,№ 13 від 12.01.2008 рок, № 348 від 30.12.2008 року, № 173 від 11.06.2008 року та № 199 від 24.11.2010 року, якими список розширено і передано у власність громадян в кількості до 165 осіб, а також затверджені ними списки осіб потенційних власників, за відсутності їх згоди на вилучення чи припинення права власності, уникаючи процедуру та підстави вилучення, діючи з непропорційним обмеженням та прихованням від потенційних власників наміру повторного перерозподілу земель в інтересах близьких їй осіб , що зумовлено родинними та шлюбними відносинами, підготувала проект рішення «Про внесення змін до державної статистичної звітності по формі 6-зем», який на 30 сесії 6 скликання Петрівцівської сільської ради доповідала особисто, внаслідок прийняття якого площу землі для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту, яка передана у власність та перебуває у володінні та користуванні потенційних власників (рядок 17 форми 6-зем) зменшено на 152,86 га і віднесено до земель запасу сільської ради (рядок 93 форми 6-зем), з наданням їй статусу «де-юре вільних» земель. В подальшому ОСОБА_1, перебуваючи в с.Петрівці по вул.Першотравнева, 48, в приміщенні службового кабінету, з метою безоплатної приватизації собі та близькій їй особі земельних ділянок площею 2,0 га ріллі кожна, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Петрівцівської сільської ради, отримала на виконання письмову заяву її чоловіка ОСОБА_2 та власну заяву з резолюцією сільського голови «ОСОБА_1 надати відповідь», та далі, спочатку собі листом № 1 від 05.02.2014року, а в подальшому за № 18 від 18.04.2014р. ОСОБА_2, уникаючи процедуру урегулювання конфлікту та непропорційно обмежуючи права потенційних власників та інших рівноправних заявників, повідомила собі та близькій особі про наявність вільних від користування земель державної власності, які можуть бути відведені кожному із заявників для ведення особистого селянського господарства, після чого видала план-схеми земельних ділянок, попередньо скріпивши їх власним підписом та печаткою Петрівцівської сільської ради, в звязку з чим вищеозначені план-схеми набули всіх ознак офіційного документу. В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримано дозволи Головного управління Держземагентства у Полтавській області на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2 га кожна земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та укладено договори на виготовлення проекту землеустрою з відведення земельних ділянок. Далі ОСОБА_1 погодила для себе «Викопіювання із чергового кадастрового плану за межами населених пунктів на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області», «Схему поділу земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства громадян соціальної сфери за межами населених пунктів на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області», «Акти перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон та особливого режиму використання земель за їх наявності», а також собі та своєму чоловіку ОСОБА_2 «Акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання» з нанесенням меж земельної ділянки, що відводиться, що є імперативно обумовленою процедурою, погодження проекту землеустрою з ГУ Держземагентства у Полтавській області та скріпила їх власним підписом та печаткою Петрівцівської сільської ради, в звязку з чим вищеозначені матеріали набули всіх ознак офіційного документу. В подальшому, наказами Головного управління Держземагентства у Полтавській області № 5873-сг від 22.12.2014р. та № 5948-сг від 30.12.2014 року затверджено розроблені проекти землеустрою та передано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :00:006:0154 площею 2 га ріллі та кадастровим номером :00:006:0150 площею 2 га ріллі відповідно. Право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з видачею відповідних свідоцтв. Відповідно до довідки Петрівцівської сільської ради № 162 від 22.04.2015р. та Миргородської райдержадміністрації № 1051 від 18.05.2015р. ОСОБА_1 не зверталась з письмовим повідомленням про наявність у неї реального конфлікту інтересів в частині надання вищеозначених документів собі та своєму чоловіку ОСОБА_2

Зазначені дії ОСОБА_1 Миргородським міжрайонним прокурором Передерієм А.А. кваліфіковані за ч.1 ст.172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини в порушенні вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а отже вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, вважала складений щодо неї протокол про адміністративне правопорушення сфальсифікованим з тих підстав, що вона не є посадовою особою місцевого самоврядування, оскільки виконує лише консультативно-дорадчі функції і не наділена організаційно-розпорядчими функціями, ніколи не працювала на посаді сільського голови, як зазначено у протоколі, і ніколи не виконувала організаційно-розпорядчих повноважень на цій посаді, отже не могла вплинути на «обєктивність та неупередженість прийнятих рішень в процесі справедливого розпаювання та приватизації земель державної власності», в звязку з відсутністю організаційно-розпорядчих повноважень не зобовязана була повідомляти свого безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, якого реально ніколи не було, вона не підписувала документи своєму чоловікові, про які зазначено в протоколі, їх підписала і скріпила печаткою сільський голова. Також зазначила, що датою виявлення правопорушення є не 17.08.2015р., як зазначено в протоколі, а 22 квітня 2015 року, коли прокурор Петренко П.С. відбирав у неї пояснення з приводу отримання нею і чоловіком земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Петрівцівської сільської ради. З цих підстав вважала що розпочате проти неї провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за ч.1 ст.247 КУпАП в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Особа, зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення як потерпілий, ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що мешканці с.Петрівці були невдоволені тим, що при виділенні у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами с.Петрівці вони не були повідомлені про наявність вільних земель, внаслідок чого земельні ділянки максимального розміру отримали родичі посадових осіб та депутатів сільської ради, навіть жителі інших населених пунктів, а мешканцям с.Петрівці не вистачає землі, з приводу чого вони звертались до правоохоронних органів та органів державної влади. Пояснив, що особисто йому ніякої шкоди діями ОСОБА_1 не завдано.

Прокурор Петренко П.С. вважав що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП підтверджується доказами наявними у матеріалах справи, вона є посадовою особою місцевого самоврядування, отже субєктом вказаного корупційного правопорушення, отже повинна нести відповідальність за його вчинення, вважав за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Частиною 4 ст.38 КУпАП встановлено, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164 14, 212 15, 212 21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З протоколу вбачається, що правопорушення було виявлено 18 травня 2015 року, оскільки саме в цей день Миргородською райдержадміністрацією було повідомлено прокурору Миргородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 не зверталась з повідомленням про виникнення конфлікту інтересів в частині виготовлення, підписання та видачі документів, повязаних з відведенням земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства собі та своєму чоловікові ОСОБА_2 (т.1 а.с.28), а аналогічна довідка Петрівцівської сільської ради була видана раніше 15 травня 2015 р. (т.1 а.с.26).

17 серпня 2015 року слідчим СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000002 за ч. 1 ст.364 КК України. Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП складено Миргородським міжрайонним прокурором 17 серпня 2015 року.

Таким чином, на момент розгляду справи судом строки накладення адміністративного стягнення вже сплинули.

Частиною 2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

КУпАП визначає чотири стадії провадження в справах про адміністративні правопорушення: 1) адміністративне розслідування: порушення справи, встановлення фактичних обставин, процесуальне оформлення результатів розслідування, направлення матеріалів для розгляду за підвідомчістю; 2) розгляд справи: підготовка для розгляду, аналіз зібраних матеріалів і обставин, прийняття постанови, доведення постанови до відома заінтересованих осіб; 3) перегляд постанови: оскарження або опротестування постанови, перевірка законності постанови, винесення рішення, реалізація рішення; 4) виконання постанови: звернення постанови до виконання, реалізація рішення.

П.7 ст.247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, тобто згідно цієї норми закінчення строків накладення адміністративного стягнення є обставиною, яка виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вчинення будь-яких процесуальних дій з метою погіршення становища особи, яка притягується до відповідальності, за межами строку притягнення до адміністративної відповідальності законом не передбачено.

Отже Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у суду необхідності зясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження.

Таким чином, на момент розгляду даної справи суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, сплинули, отже провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 245, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_6