АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/5254/15-п Головуючий суддя І інстанції Назаренко О.В.
Провадження № 33/790/187/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 квітня 2016 року суддя апеляційного суду Харківської області Зубков Л.Я. за участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, а також потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 розглянув в судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційними скаргами правопорушника ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_3 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2016 року.

Цією постановою закрито провадження в справі щодо ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на підставі п.7 ст. 247 цього Кодексу за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Суддею визнано встановленим, що 29 червня 2015 року, близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, та виїжджаючи на головну дорогу по вул. Радянській в с. Черкаські Тішки, не переконався що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху та створив перешкоду для автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення автомобілів, які, при цьому, отримали механічні пошкодження.

Водночас суддя визнав доведеним, що в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_3 порушив п.п. 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись автомобілем зі швидкістю не менш як 65 км/год. при максимально дозволеній в населеному пункті швидкого руху в 60 км/год.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на те, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини, що не було констатовано суддею внаслідок неповноти дослідження фактичних обставин справи.

Потерпілий ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить постанову судді змінити та виключити з неї вказівку про те, що з його боку мало місце порушення Правил дорожнього руху України, посилаючись на те, що за висновком судової автотехнічної експертизи, в причинному звязку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходиться невідповідність дій водія ОСОБА_1 цим Правилам.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку своєї апеляційної скарги та його заперечення проти задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_3, пояснення захисника ОСОБА_2, який підтримав позицію ОСОБА_1, а також вислухавши пояснення потерпілого ОСОБА_3 на підтримку своєї апеляційної скарги та його заперечення проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, пояснення представника потерпілого в особі адвоката ОСОБА_4 який підтримав позицію ОСОБА_3, та дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а підстав до задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не вбачаю.

У відповідності до вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням, будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а виїжджаючи на дорогу з місць стоянки та інших прилеглих територій, дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній.

ОСОБА_5 визнав, що зіткнення транспортних засобів сталося в момент виїзду автомобіля «Opel Omega» під його керуванням на головну дорогу, по якій рухався автомобіль ВАЗ 21093 під керуванням ОСОБА_3

Згідно висновку судової автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи № 9389/12674, дії водія ОСОБА_1 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що на місті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 не тільки не заперечував своєї провини в зіткненні транспортних засобів, але й пропонував свою допомогу в ремонті його автомобіля, для чого, на третій день після пригоди, їздив разом з ним до майстра з ремонту транспортних засобів з наведеною метою.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_5 цього не заперечував, хоча й пояснював, що обіцяв потерпілому свою допомогу лише із співчуття до нього.

Наведені дані в їх сукупності свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо порушення ОСОБА_5 правил дорожнього руху, а з урахуванням наслідків дорожньо-транспортної пригоди про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В той же час, за змістом ст. 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення провадиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та у відношенні особи, щодо якої цей протокол був складений.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_3 не складався.

Тому суддя, вийшовши за межі адміністративного провадження, безпідставно зазначив в постанові про доведеність факту порушення ОСОБА_3 вимог п.п. 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України.

До того ж, висновок судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи не містить посилань на те, щоб це порушення знаходилось, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

У звязку з цим, вказівка судді про порушення ОСОБА_3 вищезазначених правил підлягає виключенню з постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2016 року щодо ОСОБА_1 змінити. Виключити з мотивувальної частини постанови вказівку про доведеність факту порушення потерпілим ОСОБА_3 вимог п.п.12.4 12.9 Правил дорожнього руху України.

В решті, постанову судді щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Суддя