АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/461/2016 Постанова винесена суддею Римар Є.П.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, щодо якої провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Тетерівське Іванківського району Київської області, громадянина України, зсередньою технічною освітою, вдівця, пенсіонера, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, 10 жовтня 2015 року об 11 год. 28 хв. по вул. Дніпроводській в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1, перед поворотом ліворуч не ввімкнув лівий сигнал повороту, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Чері Елара», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 9.2 ПДР України.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, оскільки його вина у порушенні Правил дорожнього руху не доведена.

Не погодившись з таким рішенням суду, другий учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а справу направити на новий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, суд неповно з'ясував обставини справи, не встановив та докладно не опитав всіх осіб, які мають відношення до ДТП, не виконав всі дії спрямовані на встановлення істини у справі, не проаналізував докази, не надав їм належну оцінку та постановив незаконне і необґрунтоване рішення.

Зокрема, суд не врахував вимоги ст. 256 КУпАП, які зобов'язують внести відомості про свідків до протоколу про адміністративне правопорушення, та безпідставно прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_5 щодо події ДТП, який не був вписаний в протокол про адміністративне правопорушення та пояснень на місці ДТП не давав. При цьому, в описовій частині постанови судом не вказано, в якому ряду свідок ОСОБА_5 їхав, за якою саме машиною, та яким чином він побачив, що саме ОСОБА_2 увімкнув лівий сигнал повороту.

Також вважає безпідставними посилання суду щодо взяття до уваги взаємного розташування транспортних засобів, у тому числі у взаємозв'язку з розташуванням відносно проїзної частини, наявність дорожньої розмітки, що забороняє рух прямо з лівої смуги руху головної дороги, оскільки дану розмітку бачить тільки водій, який рухається по ній, а водій, який рухається в протилежному напрямку, з жодної дорожньої розмітки, що зустрічний транспортний засіб повинен рухатись тільки ліворуч, не бачить

Тому вважає, що суд помилково надав цим показанням свідка оцінку, не надавши можливості допитати тих свідків, які одразу зупинились безпосередньо після зіткнення їх автомобілів, і у судовому засіданні їх не опитав.

Звертає увагу й на те, що по всьому тексту постанови невірно вказано ініціали ОСОБА_2, а також у постанові не зазначено повний опис обставин, оскільки відсутня причина відхилення судом його пояснень, та не надано значення дорожній обстановці, у зв'язку з чим необ'єктивно було розглянуто адміністративну справу.

Крім того, зауважує, що водій ОСОБА_2 їхав прямо і повертати ліворуч намірів не мав, оскільки з фото з місця ДТП видно, що місце первинного контакту відбулося вже майже за перехрестям, де він проїхав більшу частину відрізку.

Також ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що були тривалі свята та для знаходження юриста з метою написання скарги пройшов тривалий час, тому він запізнився з подачею апеляційної скарги на один день.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_4 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_4 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які заперечували проти апеляційної скарги, вказуючи на відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки вінправил дорожнього руху не порушував та не винен у дорожньо-транспортній пригоді, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду дотримався, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Так, відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, за яким 10 жовтня 2015 року об 11 год. 28 хв. по вул. Дніпроводській в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1, перед поворотом ліворуч не ввімкнув лівий сигнал повороту, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Чері Елара», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 9.2 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 1).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 з обставинами, викладеними в протоколі щодо недотримання ним вимог Правил дорожнього руху України, наслідком чого стало зіткнення транспортних засобів і їх пошкодження, не погодився.

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 10.10.2015 року близько об 11 год. 28 хв. він, керуючи автомобілем «КІА», рухався з м. Вишгорода у м. Київ по вул. Дніпроводській в крайній лівій смузі по головній дорозі, яка змінює напрямок руху, ввімкнув лівий сигнал повороту і продовжував рух по головній дорозі, не змінюючи напрямок руху. І, оскільки він рухався по головній дорозі, то розраховував, що водій автомобіля «Чері», який рухався в зустрічному напрямку по другорядній дорозі, буде діяти у відповідності до правил дорожнього руху та уступить йому дорогу, відповідно до наявного там дорожнього знаку, однак водій автомобіля «Чері» не надавав йому перевагу в русі, внаслідок чого відбулося зіткнення переднім лівим крилом автомобіля «Чері» в середину капота його автомобіля.

При цьому також вказав, що в даній ситуації він виконав всі правила дорожнього руху, оскільки головна дорога, по якій він рухався, в напрямку прямо немає полоси та змінює напрямок руху вліво, а тому він не міг продовжувати рухатись прямо, не маючи наміру здійснювати поворот ліворуч, як на те вказує ОСОБА_4, а останній не виконав вимоги п.п. 16.3, 16.11 ПДР,

Зазначені пояснення ОСОБА_2 в тій частині, що він, не змінюючи напрямок руху, рухався по головній дорозі в лівій смузі із завчасно ввімкненим сигналом повороту ліворуч, об'єктивно підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_5, який, будучи допитаним в суді першої інстанції, пояснив, що 10.10.2015 року після 11 год. він рухався з м. Вишгорода в м. Київ по вул. Дніпроводській та попереду нього через кілька автомобілів рухався автомобіль «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1. Перед поворотом ліворуч всі автомобілі, що повертали ліворуч, зайняли ліву крайню смугу руху та ввімкнули лівий сигнал повороту, у тому числі і водій автомобіля «КІА».

При цьому, всупереч тверджень апелянта, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_5, незважаючи на відсутність про нього даних в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки доказами в справі, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та які, зокрема, встановлюються показаннями свідків, а, як вбачається з матеріалів справи, даний свідок був встановлений після дорожньо-транспортної пригоди внаслідок активного пошуку таких ОСОБА_2 шляхом розміщення оголошення в мережі Інтернет.

Водночас ніяких суперечностей у поясненнях свідка ОСОБА_5 не міститься, а та обставина, що суддею районного суду при викладені його пояснень у тексті оскаржуваної постанови не конкретизовано, в якому ряду він їхав, за якою саме машиною, та яким чином побачив, що саме ОСОБА_2 увімкнув лівий сигнал повороту, жодним чином не вказує на неправдивість пояснень даного свідка.

Крім того, пояснення ОСОБА_2 об'єктивно узгоджуються з даними, що містяться у схемі дорожньо-транспортної пригоди, правильність якої не оспорювалась учасниками пригоди при її складанні, в якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, положення транспортних засобів після зіткнення, а також пошкодження, які мали транспортні засоби в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3а).

Зі схеми дорожньо-транспортної пригоди та наявних в матеріалах справи фотографій вбачається, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася на перехресті вул. Дніпроводської і Богатирської в м. Києві, де в напрямку руху автомобіля «КІА» проїзна частина до перехрестя має дві смуги для руху, розділені переривчастою лінією 1.5 горизонтальної дорожньої розмітки, яка безпосередньо перед перехрестям переходить у вузьку суцільну лінію 1.1. Одна смуга (права), призначена для руху прямо, а інша (ліва) - для руху ліворуч за напрямком головної дороги. На правому узбіччі, встановлені дорожні знаки пріоритету 2.3 «Головна дорога» з табличкою 7.8 «Напрямок головної дороги», інформаційно-вказівний знак 5.16 «Напрямки руху по смугах», які надавали право автомобілю «КІА», який рухався по головній дорозі, право першочергового безперешкодного проїзду перехрестя.

У напрямку руху автомобіля «Чері» на правому узбіччі, на відстані 50 метрів від перехрестя, встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», а безпосередньо перед виїздом на головну дорогу даний знак продубльований разом з дорожнім знаком пріоритету 2.4 «Кінець головної дороги» і табличкою 7.8 «Напрямок головної дороги».

Отже, водій автомобіля «Чері» ОСОБА_4 мав повну інформацію про дорожню ситуацію на перехресті і про напрямок головної дороги, та те, що він рухається по другорядній дорозі, а відтак за будь-яких обставин не мав переваги в русі, тому повинен був дати дорогу транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, навіть якщо б водій автомобіля «КІА» не подав попереджувальний сигнал лівого повороту.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об'єктивно підтверджується і висновком №8324 автотехнічного дослідження від 11.11.2015 року, який був досліджений судом першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги пояснення ОСОБА_4, який стверджував, що ОСОБА_2, повертаючи ліворуч, не ввімкнув відповідний покажчик повороту, внаслідок чого він вважав, що ОСОБА_2 має намір рухатись прямо, оскільки неподача водієм автомобіля «КІА» ОСОБА_2 попереджувального сигналу лівого повороту не перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Отже, відповідність дій водія ОСОБА_2 Правилам дорожнього рухуУкраїни під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.10.2015 року за його участю та участю водія ОСОБА_4, була предметом судового дослідження і рішенням суду правильно встановлено дотримання водієм ОСОБА_2 в дорожній ситуації, яка сталася, таких правил.

Надані в суді апеляційної інстанції пояснення свідка ОСОБА_6 жодним чином не спростовують висновки, які викладені в постанові суду першої інстанції, а тому доводи ОСОБА_4 про те, що суд першої інстанції під час розгляду справи щодо ОСОБА_2 не викликав цього свідка і не допитав його щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо в судовому засіданні, чим допустив неповноту, не заслуговують на увагу суду, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 містяться письмові пояснення свідка ОСОБА_6, дані ними безпосередньо після ДТП, які повністю відповідають поясненням, даним під час апеляційного розгляду, і були предметом дослідження суду під час розгляду справи щодо ОСОБА_2

За наведених вище обставин, і підстав для проведення по справі судової автотехнічної експертизи не вбачається.

З урахуванням викладеного, вважаю, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, всупереч доводам ОСОБА_4, у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини події, дав оцінку всім зібраним по справі доказам, належним чином перевірив доводи, що були висунуті ОСОБА_2 на свій захист, та прийшов до правильного висновку провідсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і закрив провадження в справі.

За таких обставин постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_4строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.