АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/433/2016 Суддя у І-й інстанції: Дячук С.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в АДРЕСА_1, гуртожиток, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та на нього накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 04 грудня 2016 року близько 10 години, керуючи технічно справним автомобілем «Опель Кадет» д.н.з. НОМЕР_1 і, рухаючись в м. Києві по вул. Зодчих, 52 заднім ходом, в порушення вимог п.10.9 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не переконався у тому, що такий маневр не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Далі ОСОБА_2 в порушення вимог п.2.10 ПДР України залишив місце ДТП до якої був причетний.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність накладеного на нього адміністративного стягнення вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, просить змінити захід стягнення на штраф в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суддя не вказав жодного доводу, на підставі якого обирав саме такий захід стягнення, без врахування вимог ст. 33 КУпАП.

Звертає увагу, що автомобіль використовуються ним у робочих цілях і позбавлення права керування ставить його у дуже скрутне становище, що він не має іншого заробітку для існування, але судом першої інстанції це не взято до уваги.

Вказує на відсутність обставин, які б обтяжували його відповідальність та наявність обставини, що її пом'якшує - щире каяття, натомість суд у постанові зазначив, що він винним себе не визнав, що не відповідає дійсності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд першої інстанції належним чином дослідив зібрані у справі докази і прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, що в апеляційній скарзі не оскаржується.

Водночас заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про суворість накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, обраного із порушенням вимог КУпАП.

Так, у відповідності ч.1 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. Згідно ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає декілька альтернативних видів адміністративних стягнень, які застосовуються судом з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника.

Відповідно до вимог ст. 30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом. Ці вимоги Закону судом не дотримані.

Як вбачається з матеріалів справи суд, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, формально врахував його особу, та без наведення обґрунтувань наклав на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не обговоривши можливість виправлення ОСОБА_2 шляхом застосування до нього більш м'якого стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, ніж позбавлення права керування.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 вперше вчинив адміністративне правопорушення, свою вину у вчиненні якого визнав повністю, щиро покаявся, тяжких наслідків від його дій не настало, оскільки наслідком ДТП стала подряпина заднього бамперу автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, про що зазначено у схемі місця ДТП.

Крім того, суд безпідставно не врахував дані про особу ОСОБА_2, діяльність якого пов'язана з керуванням транспортним засобом.

Виходячи з наведеного, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника та обставин, які пом'якшують його відповідальність, вважаю, що постанова суду в частині накладення адміністративного стягнення підлягає зміні в бік пом'якшення з накладенням на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) змінити в частині накладення адміністративного стягнення, пом'якшивши його до штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко