АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/203/16 Суддя доповідач Шевченко В.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Шевченко В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, іншого учасника ДТП - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, працює водієм в тролейбусному депо №2, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2016 року постановою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 08 грудня 2015 року близько 09 год.30 хв., керуючи тролейбусом по пр-ту Гагаріна в районі будинку №174 в м.Харкові, з урахуванням дорожніх обставин невірно обрав безпечний боковий інтервал перед початком руху, не впевнився у безпеці, внаслідок чого сталось зіткнення з автобусом Богдан держномер НОМЕР_1, автобус отримав механічні пошкодження.

При розгляді справи суддя дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2, який порушив вимоги п.п.10.1,13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним рішенням судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв*язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Апелянт вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія автобуса ОСОБА_3, який розпочав рух, коли пасажири тролейбуса не закінчили здійснювати висадку-посадку, не вибрав безпечного інтервалу та дуже близько під*їхав до тролейбуса, чим створив аварійну обстановку та порушив п.13.1 ПДР України. ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не врахував його доводи та пояснення свідка - його дружини ОСОБА_4, а інші свідки на виклик суду не з*явилися, що, на думку апелянта, не давало можливості суду враховувати їх письмові пояснення. Апелянт вважає, що суд прийняв необґрунтоване рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу; думку іншого учасника ДТП - ОСОБА_3, який проти апеляційної скарги заперечував; перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені всі обставини дорожньо-транспортної пригоди на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Доводи апелянта ОСОБА_2 щодо його невинуватості та його версія стосовно фактичних обставин ДТП, які викладені в апеляційній скарзі, аналогічні поясненням, наданим суду першої інстанції, а тому перевірялись судом та не знайшли свого підтвердження з мотивів, що викладені в постанові суду першої інстанції, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Будь-які нові переконливі докази, які спростовують правильність висновку суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_2, апеляційному суду не надані.

Ст.124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 10.1 ПДР України покладає обов*язок на водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пункт 13.11 ПДР України зобов*язує водія транспортного засобу, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу..

Як встановлено судом, зіткнення транспортних засобів відбулося після того, як тролейбус розпочав рух, а автобус в цей час знаходився в нерухомому стані. Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 №506459, схеми ДТП, висновку за результатами перевірки матеріалу ДТП ЕО №1522 від 08.12.2015 р., поясненнях водія ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, узгоджується із характером пошкоджень транспортних засобів, відображених у протоколі огляду місця ДТП та на фотознімках. Пояснення водія ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 про те, що зіткнення допустив водій автобуса в той час, коли тролейбус знаходився у нерухомому стані, спростовуються наведеними вище доказами. При цьому суд вірно надав перевагу поясненням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки вони є сторонніми по відношенню до обох водіїв особами, а свідок ОСОБА_2 є дружиною водія ОСОБА_2, у зв*язку з чим є зацікавленою особою, що породжує сумніви у її об*єктивності.

Доводи апелянта щодо неможливості врахування судом пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з огляду на неявку зазначених свідків в судове засідання є неспроможними, оскільки їх письмові пояснення також є доказами у розумінні положень ст.251 КУпАП. Даних про те, що ОСОБА_2 звертався до суду із клопотанням про допит свідків безпосередньо в судовому засіданні матеріали справи не містять.

З огляду на матеріали справи у сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що водій ОСОБА_2 не дотримався вимог п.п.10.1,13.1 ПДР України. Доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що водій ОСОБА_3 не вибрав безпечного інтервалу та дуже близько під*їхав до тролейбуса, чим створив аварійну обстановку, хоча і заслуговують на увагу, проте на правильність висновку суду про винуватість ОСОБА_2 не впливають, оскільки водій перед початком руху зобов*язаний переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; обрати безпечний боковий інтервал, в тому числі і з урахуванням дорожньої обстановки.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 надав пояснення, в яких свою вину в ДТП не спростовував та пояснив, що дійсно він допустив порушення вимог ПДР України, оскільки після того, як автобус Богдан дуже близько під*їхав до тролейбуса, йому (ОСОБА_2) не слід було розпочинати рух, тоді б не настали такі наслідки. Таким чином, апелянт вважає наявною обопільну вину його та ОСОБА_3 у виникненні дорожньо-транспортної пригоди. Як пояснив ОСОБА_2, звертаючись з апеляційною скаргою, він переслідував мету притягнення до адміністративної відповідальності також і водія ОСОБА_3

Доводи апелянта щодо наявності порушень ПДР України в діях водія ОСОБА_3 у даному провадженні не можуть бути оцінені судом. Із матеріалів справи слідує, що предметом розгляду судді був протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема невідповідність його дій в даній дорожній обстановці вимогам п.п. 10.1,13.1 ПДР України. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, як єдина підстава для притягнення особи до адміністративної відповідальності, не складався, що, у розумінні положень ст.ст.254,256,257,279,294 КУпАП, позбавляє суд можливості надати оцінку діям водія ОСОБА_3 в межах провадження у справі відносно ОСОБА_2 що не перешкоджає останньому доводити винуватість в дорожньо-транспортній пригоді також іншого її учасника в разі розгляду справи в порядку цивільного судочинства. В будь-якому випадку, навіть за умови встановлення ймовірних порушень ПДР України і в діях водія ОСОБА_3., зазначене не впливатиме на висновок суду щодо порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_2

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують, підстав для скасування постанови суду від 09 лютого 2016 року не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.В.Шевченко