АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року, якою

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Чернігова, який проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 2 (два) роки та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 15 листопада 2015 року о 23.24 год. керував автомобілем марки «Пежо 308» д.н.з. НОМЕР_1 в Києві по вул. Кадетський Гай, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), що підтверджується показами приладу «Драгер» № 0777, з результатом тесту 1,52 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення в судове засідання не з'явилась, хоча, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини її неявки суду невідомі, тому суд ухвалив проводити розгляд у її відсутності, оскільки, неявка особи не перешкоджає розгляду справи по суті. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, порушник з порушенням згоден.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те що, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю знайшла своє підтвердження у зібраних та досліджених в судовому засіданні письмових доказах, протокол складений у відповідності до вимог законодавства.

Посилаючись на незаконність постанови і неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строки на апеляційне оскарження, скасувати постанову та винести нове судове рішення, яким закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог скарги апелянт стверджує, що в постанові неправдиво вказується на те, що, начебто, він згоден із порушенням, оскільки жодних вимог ПДР не порушував. 15 листопада 2015 року, перебуваючи вдома, приблизно о 23 год. почув звук сигналізації власного автомобіля, після чого вийшов на вулицю, щоб з'ясувати що трапилось. Виявив вибите праве бокове вікно автомобіля та викрадення особистих речей, які знаходились в сумці.

При цьому, апелянт звертає увагу на те, що працівники поліції наполягали на тому, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та змусили пройти тест на вміст алкоголю в крові на спеціальному приладі «Драгер». Також апелянт зауважує, що працівниками поліції було складено протокол у зв'язку з порушенням ПДР в частині стоянки автомобіля, з яким «погодився», але не зміг ознайомитись, оскільки було темно.

Крім того, ОСОБА_1 не погоджується з постановою суду першої інстанції, так як автомобіль не пересувався, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено напрям руху автомобіля, тому не було законних підстав для його складання. Також, зазначає, що судом першої інстанції не було з'ясовано всіх обставин, наявність яких необхідна для притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали провадження, додатково надані докази, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та задоволення апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Крім того, відповідно до ст.. 268 КУпАП, під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутнідані про належне сповіщення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, чим порушені його права брати безпосередню участь у розгляді справи, з наданням своїх пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції у справі.

Наявні у матеріалах справи повістки про виклик ОСОБА_1 до суду не можуть бути визнані, як належне повідомлення останнього про день та час розгляду справи, оскільки, відповідно до матеріалів провадження, адреса ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_1 (ас. 2).

Проте, 7 листопада 2014 року Кабінет міністрів України видав розпорядження № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження».

З врахуванням зазначеного розпорядження «Укрпошта» припинила з 27 листопада 2014 року прийом і доставку поштових відправлень в районах Донецької та Луганської областей, які не перебувають під контролем української влади, в т.ч. і в м. Донецьк.

Будь-яких даних про відправлення цих повісток або повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи у будь-який інший спосіб, матеріали провадження не містять.

Крім того, відповідно до вимог ст.. 285 КУпАП постанова суду оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про вручення або направлення ОСОБА_1 копії постанови судді.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суді пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, він з дружиною на автомобілі 15 листопада 2015 року приїхав з м. Донецька до м. Києва. Автомобіль був завантажений речами. Зупинилися вони у знайомих. Автомобіль залишили під будинком. Пізно ввечері, коли вони повечеряли, де він вжив трохи алкоголю, він почув звук сигналізації свого автомобіля. Вийшовши на вулицю, побачив розбите праве пасажирське скло в автомобілі та пропажу частини речей. Коли приїхали поліцейські, він їм розповів все, але йому сказали, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Він цього не заперечував та пояснив, що відбулося, що він не керував автомобілем. Йому запропонували пройти огляд на стан сп'яніння. На його питання, для чого це потрібно, йому працівники поліції пояснили, що повинні зафіксувати всі обставини, в протилежному разі автомобіль буде вивезений на евакуаторі. Він пройшов тестування та підписав протокол, що вживав алкогольні напої. Про те, що в протоколі зазначено, що він керував автомобілем, він не був одразу ознайомлений, оскільки на вулиці було темно. Зміст протоколу він прочитав вже в квартирі знайомих. Він зателефонував сестрі, яка проживає тимчасово також у м. Києві, так як і він, і дружина вживали алкоголь, а автомобіль необхідно було поставити на охоронювану стоянку. Він не керував автомобілем, а тому вважає, що протокол щодо нього складений неправильно.

Пояснення ОСОБА_1 підтверджуються наданими фотокартками, на яких зафіксовані розбите праве пасажирське скло автомобіля, каменюка та уламки скла, в т.ч. і на водійському сидінні, в салоні автомобіля, які зроблені 15 листопада 2015 року о 23.05 год.

Крім того, ОСОБА_1 надано суду записку образливого змісту, яка не долучена до матеріалів справи з етичних міркувань, яка була причеплена до автомобіля, датована тим же числом та часом.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року (із змінами) « Про практику застосування судами України

законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів,

що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений 15 листопада 2015 року о 23.55 год. (ас. 2).

Огляд на стан сп'яніння проведений 15 листопада 2015 року о 23.56 год. (ас. 1).

За таких обставин викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини з приводу керування ОСОБА_1 транспортним засобом суперечать сукупності доказів, зібраних у справі.

Крім того, відповідно до п. 6 розділу 1 та розділу П Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Всупереч вимог інструкції, свідком зазначена сестра ОСОБА_1

При цьому згідно з п. 10 розділу П вищевказаної інструкції результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутній.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суддя місцевого суду, розглядаючи справу відносно ОСОБА_1 та визнаючи його винним у порушенні ч. 2 ст. 130 КУпАП, не перевірив виконання вимог закону працівниками поліції під час складання протоколу.

Таким чином матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 15 листопада 2015 року о 23.24 год. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а тому постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Соломьянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 2 (два) роки та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва М.А.Васильєва