Номер провадження: 33/785/227/16
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Балан В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2016 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Балан В.Д. за участі потерпілого ОСОБА_2 та особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2015 року,

встановив:

Зазначеною постановою судді Хрісанфов М.М. притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на шість місяців.

Відповідно до постанови судді суду першої інстанції, 31.10.2015 року близько 15 год. 50 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Toyota Corolla» (номерний знак НОМЕР_1), рухаючись по вул. Грушевського в м. Одесі, при зміні напрямку руху і виконанні розвороту, порушивши приписи п. 10.1 Правил дорожнього руху, не переконавшись в безпечності маневру, вчинив зіткнення з автомобілем «Mazda 6» (номерний знак НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначив, що не заперечує фактичні обставини справи, але вважає, що постанова судді підлягає зміні в частині накладеного адміністративного стягнення, оскільки суддя невмотивовано застосував до нього найсуворіший вид адміністративного стягнення.

Суддя належним чином не повідомив його про дату та час розгляду справи, розглянув її без його участі, позбавивши права на захист.

При цьому суддя не врахував, що він вперше притягнутий до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується, щиро кається у вчиненому правопорушенні, під час ДТП був у тверезому стані, а користування автомобілем є щоденною необхідністю, оскільки він його використовує для роботи.

Застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами він вважає надто суворим, тому просить змінити постанову судді з позбавлення права керувати транспортними засобами на штраф.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Він зазначив, що ДТП явилось збігом обставин і до тяжких наслідків не призвело. До того ж, матеріальну шкоду водію ОСОБА_2 він повністю відшкодував, що підтверджується відповідною розпискою потерпілого.

Заслухавши ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, приходжу до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на подачу апеляційної скарги ОСОБА_3, був поновлений постановою судді суду апеляційної інстанції від 25.03.2016 року, тому апеляційна скарга по суті підлягає розгляду.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин, підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_3 і ОСОБА_2, протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього, а також відеозаписом події ДТП і в апеляційній скарзі не заперечується, тому вважаю, що його дії кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Суддя суду першої інстанції мотивував своє рішення в частині накладення адміністративного стягнення, але вважаю, що адміністративне стягнення ОСОБА_3 призначено з порушенням приписів ст. ст. 33 - 35 КУпАП.

Так, у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винуватою, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Як видно зі змісту мотивувальної частини постанови, суддя зазначив, що при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та наявність у нього неповнолітньої дитини.

При цьому, суддя суду першої інстанції не зазначив, на підставі яких матеріалів справи дійшов такого висновку, особливо з огляду на те, що у матеріалах справи, на день прийняття постанови, були відсутні будь-які дані, які характеризують особистість ОСОБА_3

Разом з тим, підстави до призначення ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу, також передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, - були.

Так, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майнове положення, обставини, які пом'якшують та обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи видно, що ці вимоги закону не дотримані, оскільки суддя, зазначивши, що враховує характер і ступінь суспільної небезпечності правопорушення і особу правопорушника, не зазначив, у якому контексті він оцінює особу правопорушника, в позитивному чи в негативному.

Окрім того, суддя, при накладенні адміністративного стягнення, не врахував, що ОСОБА_3 вперше притягується до адміністративної відповідальності, а потерпілий претензій матеріального характеру до нього не має внаслідок повного відшкодування завданої ДТП шкоди (а.с. 30).

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив, що він дійсно не має претензій до ОСОБА_3, оскільки той повністю відшкодував йому завдану шкоду, а розписка, яка додана до апеляційної скарги, написана ним власноруч.

З матеріалів, доданих до апеляційної скарги випливає, що ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи (а.с. 31).

Обставинами, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_3, відповідно до приписів ст. 34 КУпАП є щире розкаяння, відвернення шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків та усунення заподіяної шкоди.

Обставини, що обтяжують його відповідальність у постанові не наведені, отже, вони відсутні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно щоденної необхідності у користуванні автомобілем, оскільки ця потреба пов'язана з бізнесом, вважаю обґрунтованими, адже вони підтверджуються змістом характеристики з місця роботи.

У відповідності до приписів ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

За наявності таких даних, позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами, не можна визнати справедливим, законним і обґрунтованим, тому йому необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2015 року стосовно ОСОБА_3, в частині накладення адміністративного стягнення, - змінити.

Вважати притягнутим ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 (триста сорок) грн.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області

Балан В.Д.