АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
25.03.2016 року м. Київ
№ 33/796/339/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва Стрижко С.І., розглянувши апеляційну скаргу іншого учасника ДТП ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року про закриття провадження у справі про адміністративне правовопорушення щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Харків, працюючого в ДУ «Інститут урології АМН України», проживаючого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

- за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, 24.11.2015 року, о 08 год. 25 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем «HYUNDAI і30», д. н. з. НОМЕР_2, по пр. М. Бажана в м. Києві, при перестроюванні не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21150», д. н. з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрите за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, інший учасник ДТП - водій ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт зокрема вважає, що суддя під час розгляду справи залишив поза увагою той факт, що саме в результаті дій водія ОСОБА_3 сталася ДТП, який, рухаючись по правій смузі руху та намагаючись здійснити перестроювання в іншу смугу руху, постійно змінював напрямок руху та, оскільки не зміг цього зробити у зв'язку із рухом в ній вантажних транспортних засобів, почав маневр повернення у ту смугу, по якій рухався раніше, при цьому не переконавшись у безпеці даного маневру, здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21150», д. н. з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2, який вже об'їхав автомобіль ОСОБА_3 та продовжував рух у тій же смузі, на що вказує механізм ДТП, відповідно до якого автомобіль ОСОБА_3 передньою правою частиною зіткнувся з лівою задньою частиною транспортного засобу ОСОБА_2

Крім того, апеляційна скарга ОСОБА_2 містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В зазначеному клопотанні, апелянт посилається на те, що він, як потерпілий у ДТП, не повідомлявся про день і час розгляду справи в суді і лише 08.02.2016 року, звернувшись до суду за інформацією, дізнався про постанову судді від 25.01.2016 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущений з поважних причин та просить про його поновлення.

Розглянувши клопотання, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому воно підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2, який, підтримавши скаргу, просив її задовольнити з наведених підстав, пояснення ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та дослідивши додаткові матеріали, представлені сторонами провадження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про визнання ОСОБА_3 винуватим у порушенні ПДР із закриттям провадження у справі за спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП за таких обставин.

Ухвалюючи постанову про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак порушення ПДР, суддя районного суду обгрунтував своє рішення фактично своїм власним оцінюванням пояснень лише одного учасника ДТП, відносно якого був складений протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого прийшов до висновку про порушення ПДР іншим учасником ДТП - ОСОБА_2, який у судове засідання не викликався та будь-яких пояснень з приводу зіткнення транспортних засобів надати не зміг. При цьому, фактично відхиливши інші, представлені у справі докази, у тому числі схему ДТП, пояснення другого учасника ДТП, суддя у постанові не навів мотиви такого рішення та не дав будь-якої оцінки іншим матеріалам справи. Більш того визнав винуватою іншу особу, щодо якої протокол про адміністративне правопорушення взагалі не складався.

Усі ці обставини беззаперечно свідчать про порушення судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального закону, більш того про помилковість таких висновків судді, у зв'язку із чим постановлене по справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

При цьому розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність порушення ОСОБА_3 п. 10.1 ПДР, виходячи з наступного.

Як убачається із пояснень, що були надані ОСОБА_2, коли останній на своєму автомобілі, рухався у другій смузі руху (оскільки перша смуга пристосована для руху громадського транспорту), а попереду нього їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_3, останній, намагаючись здійснити маневр перестроювання у ліву смугу руху та не маючи такої можливості через щільний потік танспортних засобів, постійно змінював напрямок руху та в черговий раз, маючи намір повернутися у попердню смугу, у той момент, коли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 вже проїхав автомобіль ОСОБА_3, здійснив зіткнення з його транспортним засобом.

Зазначені пояснення були повністю підтверджені іншими доказами, зібраними у справі, та відповідали даним, що були відображені на фотознімках, представлених ОСОБА_2, та у схемі ДТП стосовно розташування транспортних засобів після зіткнення та відомостям щодо локалізації механічних пошкоджень автомобілів.

Схема ДТП, яка була складена відповідною посадовою особою та підписана обома учасниками ДТП без будь-яких заперечень та зауважень.

При цьому, як убачається із цієї схеми, автомобіль ОСОБА_2 знаходився посередині другої смуги руху, а транспортний засіб під керуванням ОСОБА_3 - фактично між двома смугами, у тому числі під кутом, що беззаперечно свідчить про те, що останній намагався з третьої смуги руху повернутися для руху у другу смугу.

Таким чином, саме з огляду на представлені у справі докази, у тому числі і на відомості щодо місця розташування танспортних засобів на дорозі та механічних пошкоджень на транспортних засобах (а саме передній бампер з правої сторони та передне праве крило автомобіля Хундай, а також задні ліві двері, заднє ліве крило та задній бампер з лівої сторони автомобіля ВАЗ), суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3, враховуючи зокрема і особливості руху транспортного засобу під його керуванням, що не заперечувалось ОСОБА_3

Що ж стосується заяв ОСОБА_3 про те, що він постійно рухався в одній смузі руху, а ОСОБА_2 на своєму транспортному засобі здійснив маневр обгону його автомобіля з правої сторони (рухаючись при цьому по смузі громадського транспорта), після чого, намагаючись перестроїтись у другу смугу руху зачепив його (ОСОБА_3.) транспортний засіб, то, враховуючи раніше зазначене у постанові, зокрема локалізацію механічних пошкоджень на транспортних засобах, суд апеляційної інстанції вважає її неможливою з технічної точки зору.

Більш того, будь-які докази на підтвердження висунутої ним версії ДТП ОСОБА_3 не були надані і у судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2

При цьому посилання особи, щодо якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, на фотознімки фіксації механічних пошкоджень його автомобіля, як на доказ доведеності, на його думку, винуватості у ДТП ОСОБА_2, є недостатніми та непереконливими.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність матеріалами справи та наданими сторонами додатковими доказами, винуватості ОСОБА_3 у порушенні п. 10.1 ПДР при ДТП, що мала місце 24 листопада 2015 року та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, оскільки на час апеляційного розгляду вже сплинули строки накладення адмінстягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на наведене та керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі ст. ст. 38, 247 п. 7 КУпАП закрити провадження у справі у зв'язку із спливом строків накладення адмінстягнення.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва С.І. Стрижко