АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/362/2016 Постанова винесена суддею Коренюк А.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Обухів Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Згідно з постановою, 10 вересня 2015 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Сканія», державний номерний знак НОМЕР_1, на пр. Бажана (у напрямку Бориспільського шосе) в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі зі змінами захисник ОСОБА_3, який діє в інтересах

ОСОБА_2, вказуючи, що рішення судом постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильної оцінки обставин, які фактично мали місце під час дорожньо-транспортної пригоди, просить постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року скасувати і закрити провадження в справі відносно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апелянт вважає, що суд не дотримав вимог ст. 280 КУпАП, однобічно, не об'єктивно й упереджено розглянув справу щодо ОСОБА_2, рішення прийняв на підставі неповно зібраних інспектором патрульної служби матеріалів, у відсутність ОСОБА_2 і без будь-якої перевірки його пояснень щодо обставин ДТП, не дивлячись на те, що з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не погодився і в письмових поясненнях зазначав про свідка цієї пригоди ОСОБА_4, який у справі не допитувався.

Стверджуючи, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним і допустимим доказом вини ОСОБА_2, бо складений без дотримання вимог закону, схема місця ДТП не підтверджує порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, а письмові пояснення водія ОСОБА_5 не містять правдивої інформації щодо обставин події та спростовуються поясненнями ОСОБА_2, апелянт просить закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

Одночасно апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що рішення в справі про адміністративне правопорушення було постановлено без участі ОСОБА_2, а копію постанови від 24 грудня 2015 року він, як захисник, отримав в суді лише 16 лютого 2016 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду захисником пропущено з поважних причин, а відтак він підлягає поновленню.

В судове засідання апеляційної інстанції інший учасник ДТП - водій ОСОБА_5 не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не направив, а тому його неявка не перешкоджає апеляційному перегляду судового рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також пояснення ОСОБА_2 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, допитавши свідка ОСОБА_4 і перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами, викладеними у ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів та з'ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності з ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом (посадовою особою) встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП, суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винуватості особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.

Крім того, згідно з вимогами ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, як убачається із матеріалів справи, ці вимоги закону суддею місцевого суду не дотримані, внаслідок чого залишились нез'ясованими та невірно оціненими обставини, які мають значення для її правильного вирішення.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що, не маючи підтвердження про належне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, суддя розглянув справу у його відсутність, таким чином порушив вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив можливості особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення в суді, заявити клопотання, подати нові докази.

Крім того, зі змісту постанови від 24 грудня 2015 року слідує, що суддя місцевого суду висновок про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, формально обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими пояснення учасників ДТП ОСОБА_2 і ОСОБА_5, схемою місця ДТП, але не розкрив їх зміст, отже не дав ніякої оцінки матеріалам справи, залишивши поза своєї уваги письмові пояснення ОСОБА_2, в яких він заперечував недотримання п.13.1 ПДР України, стверджував про інші обставини події і вказував про свідка - її очевидця ОСОБА_4, котрий працівниками патрульної служби опитаний не був.

За наявності суперечливих письмових пояснень учасників ДТП щодо її обставин, заперечень водія ОСОБА_2 щодо порушення ПДР України та посилання на наявність свідка цієї події, який не опитувався інспектором патрульної служби та не викликався для допиту в судове засідання, враховуючи, що за своїм змістом постанова судді не відповідає вимогам закону, є слушними доводи апеляційної скарги захисника про неповноту з'ясування суддею місцевого суду фактичних обставин справи та прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке не ґрунтується на доказах у справі.

Перевіряючи доводи ОСОБА_2 щодо дотримання ним ПРД України та відсутності правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, апеляційним судом встановлено наступне.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП, обов'язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, який був складений працівником патрульної служби за ст. 124 КУпАП, 10 вересня 2015 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Сканія», державний номерний знак НОМЕР_1, на пр. Бажана (у напрямку Бориспільського шосе) в м. Києві, в порушення вимог п. 13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

В той же час, не погодившись з такими обставинами події, ОСОБА_2 в протоколі зазначив: «з порушенням не згоден, бо автомобіль марки «Рено» покотився назад на світлофорі».

У письмових поясненнях, які були надані безпосередньо на місці ДТП, ОСОБА_2 указав, що він, 10 вересня 2015 року о 20 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Сканія», д.н.з. НОМЕР_1, рухався по пр. Бажана в м. Києві, зупинився на червоний сигнал світлофора, але автомобіль марки «Рено», який стояв перед ним, почав котитися назад, тобто наближатися до його автомобіля, у зв'язку з чим він подав звуковий сигнал, але водій автомобіля «Рено» на це не відреагував, що і призвело до зіткнення транспортних засобів та пошкодження передньої радіаторної решітки його автомобіля.

Крім того, в поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що свідком цих подій був водій автомобіля марки «Вольво» ОСОБА_4

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 дав пояснення, аналогічні його письмовим поясненням, що містяться в матеріалах провадження, стверджуючи про те, що контакт між транспортними засобами відбувся не в результаті недотримання ним п. 13.1 ПДР України, а в результаті неуважності водія автомобіля марки «Рено», який після зупинки керованого ним автомобіля перед світлофором, не зреагував на те, що його автомобіль почав повільний рух назад, в результаті чого і пошкодив транспортний засіб «Сканія» під його (ОСОБА_2.) керуванням, який зупинився на світлофорі і знаходився позаду, а він (ОСОБА_2.) не мав можливості також рухатись назад, щоб уникнути зіткнення, бо за керованим ним автомобілем стояли інші вантажні автомобілі, які зупинились на червоний сигнал світлофора.

Другий учасник ДТП - водій ОСОБА_5 безпосередньо на місці події, що слідує з його письмових пояснень, зазначав, що 10 вересня 2015 року о 20 год. 20 хв., зупинившись на червоний сигнал світлофора на пр. Бажана в м. Києві, отримав удар в задню частину свого автомобіля від автомобіля «Сканія», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 4).

Будучи допитаним в суді апеляційної інстанції, свідок ОСОБА_4 дав пояснення, які не викликають сумнів у тому, що він був безпосереднім очевидцем зазначеної ДТП, зокрема, показав, що, керуючи вантажним автомобілем марки «Вольво» і рухаючись по пр. Бажана в м. Києві, він зупинився на червоний сигнал світлофора на відстані приблизно до 5 м позаду вантажного автомобіля марки «Сканія», далі почув звуковий сигнал і побачив, як автомобіль марки «Сканія» став повільно здавати назад та приближатися до його автомобіля на небезпечну відстань, тому за допомогою переключення світла фар подав сигнал про те, що необхідно зупинитися. Після цього автомобіль марки «Сканія» зупинився, його водій вибіг з кабіни і побіг до кабіни автомобіля марки «Рено». Як він (свідок) зрозумів з тієї дорожньої ситуації, водій автомобіля марки «Сканія» здавав назад тому, що на нього котився попереду стоячий вантажний автомобіль марки «Рено», а коли зупинився, то відбулося зіткнення між зазначеними автомобілями.

В своїх поясненнях свідок ОСОБА_4 наполягав на тому, що зіткнення автомобілів відбулося після того, як вони зупинилися на червоний сигнал світлофора, фактично почали рухатися заднім ходом і автомобіль марки «Сканія» зупинився, бо перешкодою для його подальшого руху був автомобіль марки «Вольво» під його (свідка) керуванням.

Враховуючи, що показання свідка ОСОБА_4, який не є зацікавленим у результатах розгляду цієї справи, повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2, вважаю зазначені докази належними і допустимими та такими, що спростовують письмові пояснення водія ОСОБА_5 про те, що ця пригода сталася в результаті недотримання ОСОБА_2 п.13.1 ПДР України. В той же час зазначені докази не спростовуються відомостями, зафіксованими в схемі місця ДТП, де наявна лише інформація про напрямок руху транспортних засобів і їх розташування після зіткнення, характер пошкоджень автомобіля марки «Сканія», бо пошкодження автомобіля марки «Рено» відсутні, а протокол про адміністративне правопорушення, який не ґрунтується на матеріалах справи та поясненнях учасників ДТП і свідка, не є беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки докази в справі про адміністративне правопорушення не доводять, що ОСОБА_2 у даній дорожній обстановці порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, відповідно до яких водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати, зокрема, безпечної дистанції, тобто дії водія ОСОБА_2 не знаходяться у причинному зв'язку з цією ДТП, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин, доводи апеляційної скарзи про відсутність в діях ОСОБА_2 порушень вимог ПДР і, відповідно, складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова судді місцевого суду, як незаконна, - скасуванню з закриттям провадження в справі відносно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П.Павленко