АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3574/15-п Номер провадження 33/786/22/16Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л. В. Доповідач ап. інст. Ландар О. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Ландар О.В., при секретарях Козин Н.В. та Пархоменко Ю.І. за участю апелянта ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, зацікавленої особи ОСОБА_4, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України, працюючого керуючим фірми Фіорентина Імпекс,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Як зазначив суд у оскаржуваному судовому рішенні, відповідно до протоколу серії АП2 №165266 06.12.2015 року, ОСОБА_2 06 грудня 2015 року, о 01 год. 30 хв. на 3 кілометрі автодороги Полтава-Олександрія керував автомобілем Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_3, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нечітка хода, неадекватна поведінка). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора алкотестора «Драген» та в медичного огляду відмовився в присутності свідків.

Також судом встановлено, що згідно протоколу серії АП2 №165267 від 6.12.2015року ОСОБА_2 рухаючись на 3 км. автодороги Полтава-Олександрія не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожнього обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, що зупинився на червоне світло світлофора, під керуванням ОСОБА_4, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п.2.5,12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Доводить, що протоколи про адмінправопорушення були складені без належної перевірки в порушення діючих Інструкцій, які регламентують діяльність підрозділів ДПС, та не відповідають фактичним обставинам справи, а її судовий розгляд відбувся необ'єктивно, поверхово та однобічно.

Указує, що його автомобілем Volkswagen під час ДТП керував не він, а сусід ОСОБА_5, якому він доручив кермо, оскільки сам дійсно перебував у стані алкогольного сп'яніння. В суді це підтвердив і ОСОБА_5, але у своєму рішенні, в порушення процесуального закону, суд ніяк не мотивував з яких причин він не взяв до уваги їх свідчення. За змістом скарги доводить, що ніяких очевидців аварії спочатку не було, а коли на місце приїхав син власника таксі і вони не домовилися про суму відшкодування - його побили та відібрали ключі, вимагаючи передачі автомобіля під залог, а в кінці, ці ж зацікавлені особи, ще й обмовили його, вказавши працівникам ДАІ, як на водія.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, думку водія ОСОБА_4, який висловив свої заперечення проти апеляції, провівши часткове судове слідство згідно з ч.7ст.294 КУпАП у межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що принесена апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що з'ясування обставин події ДТП за участю автомобілів Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_3, та приватного автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, співробітниками дорожньої поліції було проведено поверхово і однобоко.

Незважаючи на всю очевидність вини водія автомобіля Volkswagen Golf у порушенні Правил дорожнього руху України, який не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожнього обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Daewoo, що зупинився попереду на червоне світло світлофора, посадові особи, уповноважені на складання протоколів про вчинення правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не вжили усіх можливих і необхідних заходів, до встановлення особи, яка ним керувала.

При наявності різної інформації з цього приводу, пояснення були відібрані тільки від осіб, які прямо чи опосередковано мають відносини з водієм таксі ОСОБА_4, який у своїх первинних письмових поясненнях заявив, що ніби то відразу після аварії він різко вийшов зі свого автомобіля та відчинивши водійські двері Volkswagen, побачив за кермом ОСОБА_2.(а.с.8)

У той же час ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_6, перебування якого в салоні автомобіля Volkswagen не викликає ніяких сумнівів, і який підтверджував, що саме він через брак водійського досвіду допустив пошкодження транспортних засобів, опитані не були.

Більше того, як встановлено при розгляді справи у апеляційному суді, після складання адмінпротоколів на місці події, ОСОБА_2 також писав власноручні пояснення на фальсифікацію документів, які зафіксував на мобільний телефон, а наступного робочого дня разом з ОСОБА_6 приходив на прийом до заступника командира взводу ДПС ОСОБА_7, де удвох писали пояснення з приводу справжнього водія, який причетний до аварії, але жоден з цих документів до справи не долучений.

Зібрання таких доказів з метою повного, всебічного і об'єктивного встановлення обставин події, було і без того обов'язком уповноважених на це осіб.

Поліцейський взводу роти ДПС ОСОБА_8 засвідчив, що прибув на місце події лише після кількох годин після повідомлення і складав протоколи з чужих слів. ОСОБА_2 дійсно пояснював, що не він керував автомобілем, а його знайомий. Біля його автомобіля був якийсь молодий хлопець, але потім його не стало, тому письмові пояснення у нього не відбирались. Чому у долучених до протоколу поясненнях інших осіб, вживаються одинакові штамповані фрази пояснити не може.

Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_7 також підтвердив факт звернення до нього ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і повідомив, що зважаючи на усі відомі наразі обставини у нього, як особи, що направляла матеріали до суду, немає твердої упевненості у тому, чи дійсно ОСОБА_2 знаходився тоді за кермом свого автомобіля.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначені вимоги до змісту постанови про адміністративне правопорушення, у яка серед іншої обов'язкової інформації має містити опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

На порушення указаних вимог закону суд, замість опису обставин, встановлених ним при розгляді справи, обмежився переписуванням змісту протоколів, складених співробітниками поліції, що є з процесуально недопустимим для судового рішення.

У п 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від23.12.2015року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» наголошувалось на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При цьому Пленум ВСУ підкреслив, що зміст постанови судді, має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, всупереч указаним керівним роз'ясненням, що є обов'язковими до виконання усіма судами, суддя місцевого суду не навів у судовому рішенні ніяких мотивів з приводу відхилення у якості доказів показань ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5, про перебування за кермом останнього.

Між тим, допитаний в апеляційній інстанції бувший співробітник органів внутрішніх справ, з вищою юридичною освітою свідок ОСОБА_9, який відгукнувся на оголошення в газеті, також підтвердив, що перебуваючи біля продуктового кіоску, неподалік від того місця де на перехресті зіткнулися два автомобілі, він бачив, як безпосередньо після цього з водійського місця автомобіля Volkswagen вийшов хлопець з бородою, що відповідає зовнішнім даним ОСОБА_5, а не ОСОБА_2

Судячи із змісту постанови суддя місцевого суду факт керування автомобілем в момент ДТП саме ОСОБА_2 обґрунтував поясненнями водія ОСОБА_4 та наявністю у матеріалах справи письмових пояснень про це свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Однак указаних свідків, не дивлячись на відповідне клопотання ОСОБА_2, суд безпосередньо не допитував і навіть не викликав, а із змісту письмових пояснень водія таксі ОСОБА_11 взагалі не слідує, що він був очевидцем ДТП. Під час апеляційного розгляду той пояснив, що прибув на місце аварії значно пізніше, на прохання водія ОСОБА_4, ніби то лише для того, щоб товариш зігрівся в салоні його авто.

Як з'ясувалося в ході часткового судового слідства указані у процесуальних документах інші випадкові свідки події - ОСОБА_10 та ОСОБА_12, на яких базувалося обвинувачення, також мають відношення до служби таксі. Отже правдоподібність або більшу достовірність їх свідчень при їх оцінці визнати не можна.

До того ж свідок ОСОБА_12 не зміг дати переконливих пояснень які конкретно обставини змусили його давати номер свого мобільного телефону Кулику, тоді як він бачив автоаварію з відстані до кілометру та при тому, що її наслідком не було травмування чи загибель людей, а тільки пошкодження автомобілів, і провина водія заднього автомобіля була очевидною. Цей же свідок не навів переконливих аргументів і з приводу того, чому він на чужому автомобілі, відвізши власника (прізвища якого він не знає) до нічного клубу, і зобов'язавшись забрати його додому у с. Мачухи, не виконав це прохання, повернувся на місце події, де всю ніч, в холодну пору, аж до 6 годин ранку, чекав прибуття співробітників ДПС для складання документів, у яких значиться понятим.

Свідок ОСОБА_10 після ознайомлення із своїми письмовими поясненнями (а.с.9) де зазначено, що він ніби то будучи пішоходом став очевидцем ДТП, взагалі заявив у апеляційному суді, що ці пояснення повністю не відповідають дійсності.

ОСОБА_10 засвідчив, що насправді 6 грудня 2015року він близько 2 години ночі, працюючи водієм таксі, отримав по рації від диспетчера повідомлення про аварію за участю іншого водія таксі і через це прибув на місце події. Як сталася аварія і хто був за кермом автомобілів не бачив, проте було зрозуміло, що пригода трапилася з вини водія заднього автомобіля, який не врахував погодних умов та зіштовхнувся на світлофорі з таксі, що зупинилося на перехресті в очікуванні дозвільного сигналу. При цьому указаний свідок по суті підтвердив доводи апелянта і пояснив, що перебуваючи на місці пригоди він спілкувався з ОСОБА_5, який стояв біля заднього автомобіля і у розмові той йому повідомляв, що ДТП сталося з його вини через брак водійського досвіду.

Пояснення ж самого ОСОБА_4 є непослідовними.

Так, коли в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 наполягав на тому, що відразу після зіткнення водій переднього авто підбіг до водійських дверей, де він знаходився за кермом, та саме у нього поцікавився про стан здоров'я, ОСОБА_4 змінив свої первинні свідчення, був змушений підтвердити, що у першу чергу спілкувався з ОСОБА_5, а не з ОСОБА_2, про що заявляв раніше, але водночас трактував, що ОСОБА_5 перебував на пасажирському сидінні.

Така реакція на ДТП, коли за логікою саме водії відразу ж між собою, а не з пасажиром, виясняють причини її виникнення і наслідки, на думку суду є нелогічною та не типовою, а тому поряд з непослідовністю свідчень ОСОБА_4 ставлять під сумнів достовірність його показань.

Більше того судом встановлено, що ОСОБА_4 працював та таксі на приватного підприємця ОСОБА_13 без оформлення трудових відносин і, як стверджує ОСОБА_2, пояснення якого не є голослівними, разом із сином власника ОСОБА_14 (що фігурує на відеозаписі), та іншими особами, під час виниклої сварки із за суми відшкодування, до прибуття співробітників ДПС, приймав участь у його побитті.

При цьому суду надано витяг з ЄРДР від 8.12.2015року відповідно до якого за заявою ОСОБА_2 про те, що 6 грудня 2015року близько 4 год., після ДТП, невстановлені особи на перехресті з вул. Комарова у с. Розсошенці, спричинили йому тілесні ушкодження, Полтавським відділом поліції ГУНП в Полтавській області заведено кримінальне провадження №0001735 за ознаками злочину, передбаченого ч.1ст.125КК України.

Таким чином, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, за яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, слід прийти до висновку, що зібрані по справі докази поза розумним сумнівом не викривають ОСОБА_2, як особу, що керувала належним йому транспортним засобом в момент автоаварії 6.12.2015року, а постановлене з цього приводу місцевим судом рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 та ст. 124 КУпАП не відповідає вимогам процесуального законодавства, є необгрунтованим і підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляцію ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2015 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.130 та ст. 124 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з із відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Полтавської області (підпис) Ландар О.В.

Згідно з оригіналом

Суддя: Ландар О.В.