Номер провадження: 33/784/42/16
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю особи яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2.

секретаря Чоботаренко Т.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки.

встановив:

Згідно постанови суду, 14 грудня 2015 року в м. Миколаєві по вул. Дзержинського в районі будинку № 50, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Мітсубіші Лансер", державний номер НОМЕР_1, з явнимиознаками алкогольного спяніння. В порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння як на місці зупинки так і і у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та змінити захід стягнення на штраф.

Вважає, що суд неповно дослідив обставини справи, при призначенні адміністративного стягнення не врахував особу правопорушника, його майновий стан, помякшуючі обставини. Так, апелянт посилається на те, що він знаходився у стані сильного душевного хвилювання, через сварку та неправомірне застосування до нього газового балончику, чим також було викликано сльозотеча та почервоніння очей. Посилається на те, що він має водійський стаж 9 років, раніше до адміністративної відповідальності з керування транспортним засобом в стані спяніння не притягувався, має непрацездатних батьків, які мешкають в м. Очакові, автомобіль ним використовувався у робочих цілях, а тому позбавлення його права керувати транспортними засобами поставить його та його сімю в дуже скрутне становище.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та матеріали надані до апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на доказах, досліджених і оцінених судом першої інстанції та апелянтом не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 130 ч.1 КУпАП, забороняється керувати транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість, реакцію, а також особа яка керує транспортним засобом зобовязана пройти обстеження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного наркотичного чи іншого спяніння.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою провину у скоєному правопорушенні визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно 14 грудня 2015 року він відмовився пройти огляд на стан сяніння. Він щиро кається в скоєному.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, при обрані правопорушнику стягнення, суд не врахував, що ОСОБА_1 визнав провину, підтвердивши при складанні протоколу обставини вчинення адміністративного правопорушення.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 . щиро розкаявся у вчиненому.

Крім того, як слідує з матеріалів справи, які досліджені апеляційним судом, робота ОСОБА_1 повязана з частими відрядженнями, автомобіль ним використовувався у робочих цілях, що становить джерело доходу його сімї. Крім того, ОСОБА_1 виключно позитивно характеризується за місцем роботи, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху притягується вперше, адміністрація установи де працює ОСОБА_1 клопоче про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення не повязаного з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Зазначене свідчить про наявність підстав для помякшення правопорушнику призначеного судом першої інстанції стягнення, яке є надмірно суворим з урахуванням особи ОСОБА_1 та обставин справи.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що санкція ст. 130 ч.1 КУпАП передбачає можливість накладення адміністративного стягнення не лише у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а й штрафу, доводи апелянта слід визнати прийнятними, а апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення змінити, помякшивши адміністративне стягнення до штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_3