АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/404/2016 Суддя у І-й інстанції: Піхур О.В.
Категорія: ч.2 ст. 154 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП та закрито провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно постанови суду, 26 вересня 2015 року об 11 годині за адресою: АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_2 вигулювала собаку породи «Королівський дог», яка завдала ушкодження громадянці ОСОБА_4, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 154 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на незаконність постанови суду через неповноту і однобічність, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати невинною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на відсутність у матеріалах справи належних доказів вини ОСОБА_2. у вчиненні нею адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд визнав достатніми для визнання вини ОСОБА_2 її пояснення та пояснення потерпілої ОСОБА_4, які за своїм змістом протилежні, а протокол складено на підставі заяви потерпілої та доводів, викладених у її поясненнях, а також висновок судово-медичної експертизи, з якого, на думку апелянта, не вбачається, що зафіксовані у ОСОБА_4 тілесні ушкодження утворились внаслідок укусу собаки чи дії пазурів тварини. Тим більше не встановлено, що дані ушкодження були спричинені саме належною ОСОБА_2 собакою. Більш того, сама ОСОБА_4 так і не змогла пояснити, яким саме чином їй були спричинені тілесні ушкодження, тобто внаслідок укусу чи іншої травматичної дії.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої ОСОБА_4, яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд першої інстанції належним чином дослідив зібрані у справі докази і прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, а доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови суду через неповноту і однобічність, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, знаходить необґрунтованими. Зокрема винність ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення КИ № 0146814 від 02.10.2015, протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від 26.09.2015, поясненнями потерпілої ОСОБА_4, довідкою міської клінічної лікарні швидкої допомоги № 6615 від 26.09.2015, випискою з медичної карти амбулаторного хворого, висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2009/Ж від 20.10.2015 та висновком судово-медичної комісійної експертизи № 232-2015/о від 10.02.2016, які є належним чином дослідженими в суді першої інстанції та узгоджуються між собою.

Відповідно до висновку судово-медичної комісійної експертизи № 232-2015/о від 10.02.2016, при зверненні за медичною допомогою 26.09.2015 та 30.09.2015 і при огляді у Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи 20.10.2015 у ОСОБА_4 була зафіксована рана волосяної частини голови справа. При огляді в комісії в ультрафіолетових променях 01.02.2016 виявлено рубець правої скронево-потиличної ділянки розмірами 1,6х0,1 см, який є наслідком загоєння рани, відміченої в медичних закладах та у бюро судово-медичної експертизи. Вказана рана утворилася від дії тупого предмету, контактуюча поверхня якого мала обмежену поверхню, вірогідно з елементами її загострення. При цьому, останній діяв в косо-горизонтальному напрямку в праву скронево-потиличну ділянку. Вказане ушкодження утворилося незадовго до звернення за медичною допомогою 26.09.2015 та відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров'я.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 так і не змогла пояснити, яким саме чином їй були спричинені тілесні ушкодження, тобто внаслідок укусу чи іншої травматичної дії, є безпідставними, оскільки вона у своїй заяві та поясненнях стверджувала, що собака підбігла до неї та своєю лапою нанесла тілесне ушкодження у виді забійно-рваної рани задньо-тім'яної ділянки голови (а.с.2, 3). Ці пояснення потерпіла підтвердила у суді.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що не встановлено, що дані ушкодження були спричинені саме належною ОСОБА_2 собакою, оскільки сама ОСОБА_2 пояснила, що її собака, яка була без намордника, підбігала до потерпілої, втім будь-якої агресії не проявляла.

Інших доказів невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення в апеляційній скарзі не наведено, а тому вона задоволенню не підлягає.

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані йому матеріали і докази, прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Будь-яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено, а тому постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко