ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Мукачево Справа №303/949/16-п 3/303/540/16

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області В.В.Кость, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції Закарпатської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера),

за частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Матеріали адміністративної справи місять фактичні дані відносно того, що: «ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д./н. KVW 272 в стані алкогольного спяніння».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у звязку з порушенням ним п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Прийнявши участь у судовому засіданні, ОСОБА_1 заперечив свою причетність до скоєння адміністративного правопорушення вказавши, що 06.02.2016 року не керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, так як транспортний засіб знаходився у несправному стані, а він лише сидів у салоні автомобіля зі свідком ОСОБА_2, для того щоб його знайомий ОСОБА_3 привіз зарядний пристрій для акумулятора та відвіз автомобіль.

Заслухані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтвердили версію ОСОБА_1

Заслухавши пояснення правопорушника та дослідивши матеріали адміністративної справи суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як зазначено у ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 215 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою та другою статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Диспозиція статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення містить нормативне правило відносно адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова

особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Поряд з цим, за п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У п. 27 постанови пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Поряд з цим, при проведенні процедури огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду слід керуватися Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735.

Згідно з п.п. 6, 10 Розділу II вказаної інструкції огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану спяніння.

Приписами пункту четвертого Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103 передбачено проведення огляду на стан спяніння особи на місці зупинки транспортного засобу з обовязковою присутністю двох свідків. При цьому, не можуть бути залучені, як свідки працівники міліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Результати огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Частина друга статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення наголошує про конкретний порядок проведення огляду осіб щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, яка прямо (дослівно) вказує на наступне: «Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків».

З врахуванням положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Згідно з частиною пятою ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оцінюючи вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх

відповідності зазначеним судом вимогам чинного законодавства суд констатує наступне.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №092843 від 06.02.2016, ОСОБА_1 порушив приписи п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, якими передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Крім даних протоколу, матеріали адмінсправи не містять будь-яких фактичних даних відносно підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. В свою чергу, факт перебування останнього у стані алкогольного спяніння в транспортному засобі не доводить наявність складу адміністративного правопорушення ОСОБА_1, передбаченого частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В свою чергу, зазначені у протоколі свідки проведеного огляду на стан спяніння - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були присутніми при проведенні самого огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, що безпосередньо підтверджено ОСОБА_7 огляду на стан спяніння, свідками у якому вказані інші особи, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Вищевказані обставини підтверджуються також листом начальника УПП у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції від 11.03.2016 року.

Таким чином, слід констатувати факт порушення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння та процедури їх освідчення в установленому законом порядку, що у контексті з приписами частини пятої ст. 266 КУпАП свідчить про недійсність проведеного відносно ОСОБА_9 огляду на стан спяніння.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №092843 не вказано дати, часу та місця вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які повинні зазначатися в окремій графі вказаного документа.

По відношенню до цього суд також виходить з того, що згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначив в п. 4 рішення від 22.12.2010 року 23-рп/2010 Конституційний Суд України (справа за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_10 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху)), конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Відповідно до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України також зазначив, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до Основного Закону України (частина третя ст. 62) усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вищевказані обставини справи у їх сукупності та взаємозвязку не дають суду правових підстав прийти до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

З урахуванням вищевказаних обставин, провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 62, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 124, 215, 221, 247, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

2. Посвідчення водія серії CR №175165, яке знаходиться на зберіганні в Управлінні патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції в Закарпатській області - повернути ОСОБА_1.

2.1. Копію постанови направити в Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції в Закарпатській області для виконання.

3. Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Кость