АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року 33/796/373/16

Суддя Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. на користь держави.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1, просить постанову суду скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду не відповідає вимогам закону, розгляд справи носив формальний та спрощений характер. Посилається на те, що суд не намагався встановити істину та з'ясувати обставини справи; працівники патрульної поліції надали свідчення зі слів третіх осіб, оскільки самі не бачили чи керував він автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно нього, не відповідає вимогам закону, оскільки: місце та час його складання не відповідають часу та місцю вчинення правопорушення; не зазначено вимоги якого пункту Правил дорожнього руху України порушено; не зазначено частину ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення; відсутній перелік додатків до протоколу; невідомо що за особи зазначені в протоколі, свідки чи потерпілі; в розділі «Огляд на стан сп'яніння» відсутній його підпис. Вважає, що у працівників патрульної поліції не було правових підстав для складання протоколу, бо хоч він і перебував у стані алкогольного сп'яніння на момент їх приїзду, однак його автомобіль був припаркований, і він ним не керував.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, хоча був повідомленим про день та час розгляду справи, у встановленому законом порядку.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення АП2 №323175, ОСОБА_1, 06 грудня 2015 року о 08 год. 20 хв. по вул. Деміївській, 53 в м. Києві керував автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Перевірка на стан сп'яніння проводилася за допомогою приладу «Драгер» № 0467. До вказаного протоколу долучено квитанцію приладу «Драгер» № 0467 про тестування на алкоголь, де зазначено про наявність у ОСОБА_1 алкогольного сп'яніння 1,50%.

Також у матеріалах справи є розписка ОСОБА_1 від 06 грудня 2015 року про те, що він зобов'язується не сідати за кермо протягом доби.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнями інспекторів патрульної поліції, які складали протокол, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_4, наданими під час судового засідання, які суд прийняв до уваги.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими і підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення; квитанцією про проходження тесту на алкогольне сп'яніння; поясненнями інспекторів патрульної служби, наданими в судовому засіданні.

Доводи ОСОБА_1 щодо формального та спрощеного підходу до розгляду справи судом першої інстанції є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що суд у повному обсязі їх дослідив.

Твердження апелянта про невідповідність даних, зазначених у протоколі, не заслуговують на увагу, оскільки протокол підписано ним власноручно без застережень, та в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, вказано, що з протоколом згідний. Окрім того, у протоколі містяться дані про двох свідків, в присутності яких зафіксовано порушення, а не зазначення у протоколі пункту Правил дорожнього руху України, який порушено, само по собі, не свідчить про його незаконність.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою - інспектором УПП роти 1 батальйону 2 ОСОБА_3, а дані викладені у ньому щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року щодо Сада С.П. є законною, а тому підстав для зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року - залишити без зміни.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига