АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 а проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння і на вимогу поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно нього, за відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Провадження № 33/774/123/16 Головуючий у першій інстанції: Бондаренко Н.О.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в його діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, а докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення з боку поліцейських мали місце протиправна поведінка та нехтування його правами, передбаченими чинним законодавством України.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено апеляційним переглядом, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно незаконності та необґрунтованості постанови місцевого суду є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діянні водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, які районним судом, з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, були перевірені на їх допустимість, належність та достатність, в контексті ст. 251 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 25 грудня 2015 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, від підпису та отримання копії якого правопорушник відмовився, як відмовився і від надання пояснень по суті справи.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу поліцейського, як відмовився і від підпису протоколу та надання будь-яких пояснень.

Крім того, свідки зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовлявся пред'явити поліцейським посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи на автомобіль, а з пояснень свідка ОСОБА_5 також слідує, що від ОСОБА_1 був чутний запах алкоголю з порожнини рота.

При цьому, ОСОБА_5 підтвердив, що ОСОБА_1 були роз'яснені його права, визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також попереджено про адміністративну відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП.

Матеріалами справи не встановлено обставин, які б давали об'єктивні підстави ставити під сумнів вищезазначені пояснення свідків, які є послідовними та повністю узгоджуються між собою та з даними, котрі слідують з інших доказів, що містяться в матеріалах справи, в тому числі, з рапортів поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля в стані алкогольного сп'яніння жодним чином не спростовують правильність висновку суду першої інстанції щодо наявності в діянні апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено саме за фактом його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України, підставою якої стало виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп'яніння, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року що, в свою чергу, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, посилання апелянта на невідповідність винесеної районним судом відносно нього постанови вимогам чинного законодавства, в частині її змісту, є надуманим і ґрунтується на неправильному розумінні ОСОБА_1 положень чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно того, що при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з боку поліцейських мали місце протиправна поведінка та нехтування його правами, визначеними чинним законодавством України, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про звернення ОСОБА_1 до компетентних органів з даного приводу.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач