Справа № 474/105/16-п 05.04.2016 05.04.2016 05.04.2016
Номер провадження: 33/784/54/16
провадження №33/784/54/16 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ст.173 КУпАП ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 квітня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді: Хоміка І.М.

при секретарі судового засідання: Тимошенко О.С.

захисника правопорушника ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 1 березня 2016 року, якою:

ОСОБА_4, 1977 року грудня місяця 22 дня народження, громадянкуУкраїни, одружену, приватного підприємця, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та провадження закрито в звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду, 30.07.2015 року близько 23:00 години ОСОБА_4 перебуваючи біля магазину «Край» по вул. Гоголя, скоїла дрібне хуліганство, яке виразилось у висловленні нецензурною лайкою на адресу громадянки ОСОБА_5, чим порушила громадський порядок і спокій громадян.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_4 просить постанову суду скасувати, а провадження по адміністративній справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що постанова суду є незаконною, оскільки судом не прийняті до уваги її пояснення та докази, які встановлені під час розгляду справи в суді. Зазначає, що вона взагалі не знала про те, що відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення, копія їй не вручалась. Крім того, зазначає, що 30.07.2015 року о 23:00 годині її біля магазину не було, а того дня вона зверталась до ОСОБА_5 по телефону. Під час розмови просила не вмикати голосно музику, але остання не відреагувала та ОСОБА_4 двічі зверталась до міліції з приводу порушення режиму тиші. Вважає, що суд не надав належної оцінки доказам та не дослідив носій інформації, який надано нею як доказ її невинуватості, а тому необхідно вважати, що постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню. Крім того, зазначає, що судом не враховано обставину, яка унеможливлювала початок провадження по справі, відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки закінчились строки відповідно до вимог ст.38 КУпАП.

Потерпілою ОСОБА_5 до апеляційного суду подано заперечення на апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_4 в якій вона зазначає, що доводи в апеляційній скарзі є надуманими та безпідставними, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно дослідив докази по справі та надав їм належну правову оцінку на підтвердження винності ОСОБА_4 у вчинені адміністративного правопорушення. За таких обставин потерпіла вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, та додатково дослідивши докази, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Вказаних вимог закону, як орган правопорядку, який склав протокол про адміністративне правопорушення, так і суд 1-ї інстанції не дотримались.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 був складений дільничним інспектором Брединським С.О. 28.08.2015 р. стосовно подій, які мали 30.07.2015 р. о 23 год. і лише в січні 2016 р. його направлено на розгляд до Врадіївського районного суду.

13.01.2016. постановою Врадіївського районного суду адміністративна справа стосовно ОСОБА_4 повернена до поліцейського відділу для його доопрацювання. Зокрема, суд вказав на порушення вимог ст. ст.254, 256 КУпАП при складанні протоколу, а саме відсутності конкретної суті правопорушення, відсутності пояснень правопорушника, його ознайомлення з протоколом, даних про отримання копії протоколу та роз'яснення прав правопорушника.

26.01.2016 р. матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_4 були поверненні до суду, який листом від 01.02.2016 р. повідомив відділ поліції про залишення недоліків не усунутими.

Не зважаючи на це, суд розпочав розгляд справи та не звернув уваги на те, що під час доопрацювання справи відділ поліції обмежився фактично дописуванням до протоколу необхідних реквізитів, вказавши про відмову ОСОБА_4 отримувати протокол про адміністративне правопорушення, хоча судом їй надано ксерокопію цього протоколу, який містить істотні розбіжності з його оригіналом.

Вказане свідчить про обґрунтованість доводів ОСОБА_4 щодо порушення її прав під час складання протоколу, копія якого їй не вручалась і вона була позбавлена можливості надати свої пояснення та ознайомитись зі своїми правами.

Висновку суду щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення в присутності свідків, які підтвердили відмову ОСОБА_4 від отримання копії протоколу є безпідставними, оскільки свідок ОСОБА_6 був опитаний 18 серпня 2015р. і в своїх поясненнях вказував про отримання ОСОБА_4 протоколу від 28.08.2015р. Тобто, ще за 10 днів до складання протоколу свідок вже підтвердив правдивість викладених в ньому відомостей, та отримання ОСОБА_4 протоколу, що свідчить про невідповідність та сумнівність його показань.

Суд також не звернув уваги на два рішення дільничних інспекторів (а.с. 43, 50) ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які затвердженні начальником відділу дізнання від 31.07.2015р. за результатами проведених ними перевірок за заявою ОСОБА_4 Суть цих рішень заключалась в тому, що за заявою ОСОБА_4 вони пізно ввечері 30.07. та серед ночі 31.07.2016р. прибували на місце пригоди, де встановлювали гучне звучання музики в магазині ОСОБА_5. Дільничний ОСОБА_8 також встановив, що ОСОБА_4 спілкувалась з ОСОБА_5 лише по телефону і просила зробити тихіше музику, на що остання не реагувала, що повністю відповідає поясненням самої ОСОБА_4 Обидва дільничні інспектори в діях ОСОБА_4 будь-яких правопорушень не вбачали, а в діях ОСОБА_5 вбачали ознаки правопорушення, передбаченого ст. 182 КУпАП.

Вказані обставини, при наявності не скасованих рішень дільничних інспекторів, взагалі фактично перешкоджали приймати стосовно ОСОБА_4 інше рішення, тобто складати стосовно неї протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, всі вищевикладенні порушення та недоліки свідчать не тільки про порушення прав ОСОБА_4, а і про сумнівність доказів, які б підтверджували її винуватість, тому постанову суду слід скасувати, закривши провадження по справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись вимогами ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити задовольнити, а постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01.03.2016 року відносно ОСОБА_4 скасувати, закривши провадження по справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2