Номер провадження: 33/785/143/16
Номер справи місцевого суду: 500/553/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, працює приватним підприємцем, мешкає за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Озерне, вул.Ізмаїльська, 97,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. Конфіскована вилучена продукція, а саме 4 (чотири) пляшки алкогольного пива марки «Рибачка Соня» ємкістю по 0,5 л. кожна. Стягнутий судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до оскарженої постанови суду, 03 лютого 2016 року о 18:30 годині ОСОБА_2 у магазині ПП Кравченко по вул.Ізмаїльській, 97 в с.Озерне Ізмаїльського району Одеської області, здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без дозвільних на то документів, чим порушила правила провадження господарської діяльності.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2 просить постанову судді районного суду змінити та призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді попередження.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 добровільно видала працівникам поліції чотири пляшки пива «Рибачка Соня» ємкістю по 0,5 літри кожна і дана продукція не була предметом реалізації. Також зазначає про те, що дії громадянки ОСОБА_2 хоча формально і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП проте не несуть суспільної шкоди в силу своєї малозначності, а також у звязку з тим, що ОСОБА_2 щиросердечно розкаялась та добровільно усунула шкідливі наслідки свого вчинку.

У судові засідання апеляційного суду, призначені на 03 березня та 21 березня 2016 року ОСОБА_2 та її захисник ОСОБА_3 не зявилися. Про дату час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином. До початку судового розгляду ОСОБА_2 надіслала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Вважаю, що суддя районного суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи магазин ПП «Кравченко» розташований на території домоволодіння ОСОБА_2 за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Озерне, вул.Ізмаїльська, 97

Суддя районного суду не дав належної оцінки доказам винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Більш того, постанова судді районного суду, а також матеріали справи про адміністративне провадження не містять відомостей про те, що суддя районного суду розяснив ОСОБА_2 її права, передбачені ст. 268 КУпАП, у тому числі її право на захист.

З матеріалів справи вбачається, що приводом для проведення перевірки у магазині ПП «Кравченко» за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Озерне, вул.Ізмаїльська, 97, що розташоване на території домоволодіння громадянки ОСОБА_4, стало анонімне повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області за №1285 від 03 лютого 2016 року.

Відповідно до абзацу 2 п.5 Розділу III Наказу МВС України від 16.11.2015 року № 1377 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події» ? про заяви і повідомлення, які надійшли до чергової частини органу поліції і, в яких відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі ЄО доповідається уповноваженим працівником чергової частини начальникові органу поліції або особі, яка виконує його обовязки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Стаття 8 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № № 393/96-ВР встановлює, що звернення, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Нормативними актами МВС України не передбачено проведення перевірок посадовими особами поліції, які не є працівниками оперативних підрозділів, за анонімними повідомленнями невідомих осіб про вчинення адміністративних правопорушень

Крім того, статтею 30 Конституції України кожному гарантується право на недоторканність житла та іншого володіння особи.

Вказаний конституційний принцип втілений у статті 13 КПК України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про деякі питання застосування судами України законодавства при дачі дозволів на тимчасове обмеження окремих конституційних прав і свобод людини і громадянина під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, дізнання і досудового слідства» від 28 березня 2008 року під "іншим володінням" особи слід розуміти такі об'єкти (природного походження та штучно створені), які за своїми властивостями дають змогу туди проникнути і зберегти або приховати певні предмети (речі, цінності). Ними можуть бути, зокрема, земельна ділянка, сарай, гараж, інші господарські будівлі та будівлі побутового, виробничого та іншого призначення, камера сховища вокзалу (аеропорту), індивідуальний банківський сейф, автомобіль тощо.

Під час кримінального провадження органи, які здійснюють досудове розслідування (слідчий) і прокурор вправі увійти до них і провести обшук чи огляд лише на підставі ухвали слідчого судді. Без такої ухвали вони можуть вчинити ці слідчі (розшукові) дії лише у невідкладних і визначених КПК випадках, пов'язаних із: а) врятуванням життя людей чи майна (при цьому загроза життю чи майну повинна бути реальною: крики про допомогу, постріли, погрози нападників тощо); б) безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину (переслідування "по гарячих слідах").

Глава 20 КУпАП передбачає такі заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення: адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей та вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними судами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Слід зазначити, що діючим КУпАП не передбачена можливість проведення огляду іншого володіння особи з метою перевірки щодо вчинення адміністративних правопорушень.

З матеріалів вбачається, що старший інспектор Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 фактично провів огляд іншого володіння ОСОБА_2, а саме магазину ПП Кравченко, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Озерне, вул.Ізмаїльська, 97 на підставі анонімного повідомлення без її дозволу або дозволу, наданого на підставі ухвали суду (слідчого судді), чим грубо порушив положення ст.30 Конституції України та ст.13 КПК України. За результатами огляду вказаного магазину інспектором поліції не було складено відповідний протокол.

Крім того, при проведенні огляду магазину громадянки ОСОБА_2 не були розяснені її процесуальні права та обовязки передбачені ст.268 КУпАП, чим зокрема було порушено її право на захист, передбачене ст.268 КУпАП, та гарантоване статтею 59 Конституції України, статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 року.

Також, в порушення положень ч.4 ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься відомостей про те, що ОСОБА_2 були розясненні її права та обовязки, передбачені ст.268 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що докази, про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а саме протокол про адміністративне правопорушення, рапорт про виявлення факту адміністративного правопорушення, заява ОСОБА_2 з проханням долучити до матеріалів провадження 4 пляшки пива та інші докази, зібрані з грубим порушеннями конституційних прав ОСОБА_2 на захист та на недоторканість іншого володіння особи, а тому є недопустимими.

Відповідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки висновок судді районного суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП ґрунтується на недопустимих доказах, які були отримані внаслідок істотного порушення конституційних прав і свобод людини, приходжу до висновку про те, що постанова судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2016 року підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що в матеріали відносно ОСОБА_2 не містять допустимих доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, вважаю, що в її діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, у звязку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись статтями 30, 59, 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 року, статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя апеляційного суду Одеської області,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винною за ч.1 ст.164 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з конфіскацією вилученої продукції, а саме 4-ох (чотирьох) пляшок алкогольного пива марки «Рибачка Соня» ємкістю по 0,5 л. кожна скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6