Справа № 480/441/16-п 06.04.2016 06.04.2016 06.04.2016
Номер провадження: 33/784/51/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/51/16 Головуюча у суді 1-й інстанції: Карікова Л.В.
Категорія: ст.172-15 КУпАП Головуючий у 2-й інстанції: Пустовар М.Л.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Апеляційний суд Миколаївської області
головуючого судді Пустовара М.Л.,
при секретарі Чоботаренко Т.І.,
прокурора Лапохи В.В.,
захисника Безушка С.В.

6 квітня 2016 року, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи за апеляційною скаргою захисника Безушка С.В. на постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 3 березня 2016 року, якою:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дащів Іллінецького району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на вісім діб,
в с т а н о в и в:
Постановою визнано, що підполковник ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини.
Будучи начальником штабу, відповідно до вимог ст.ст.9,11,16,58,59,68,69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, він повинен сумлінно виконувати військовий обов`язок, неухильно виконувати вимоги військових статутів, знати справжній стан справ у підрозділах військової частини, відповідати за організацію та підтримання керування підрозділами в мирний і воєнний час, за бойову готовність, успішне виконання полком бойових завдань, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, а також за всебічне забезпечення військової частини.
Окрім цього, згідно із пунктом 68 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник штабу військової частини є прямим начальником усього особового складу.
27 січня 2016 року начальником Генерального штабу - головнокомандувачем Збройних Сил України видано розпорядження №304/2/258т щодо здійснення переміщення особового складу, озброєння та техніки військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на територію 235 центру міжвидової підготовки підрозділів.
6 лютого 2016 року, близько 16 годині, особовий склад 8 роти З механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 прибув на місце розташування польового табору та по 8 лютого 2016 року харчування особового складу вказаного підрозділу, забезпечення питною водою не здійснювалось, достатньою кількістю наметів і ліжок для особового складу, здійснення миття у лазні не забезпечено через недбале ставлення до військової служби посадових осіб військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
При цьому, начальником штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 , всупереч вимогам Статуту внутрішньої служби і Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та своїх функціональних обов`язків, не організовано свою роботу та роботу керівників підрозділів військової частини належним чином, внаслідок чого останні не володіли інформацією про справжній стан справ щодо соціального захисту військовослужбовців, недостатнього продовольчого, майнового та медичного забезпечення у підрозділах військової частини; не забезпечено також належне керування підрозділами військової при переміщенні особового складу та техніки на територію 235 центру міжвидової підготовки підрозділів.
Вищезазначене стало причиною скарг військовослужбовців 8 роти 3 механізованого батальйону, пов`язаних із несвоєчасним розгортанням пунктів харчування, обігріву, а також неналежного створення умов для їх розташування в польових умовах. Зазначене могло призвести до заподіяння шкоди здоров`ю та порушення прав військовослужбовців на належні умови проживання, що стало причиною колективного невдоволення військовослужбовцями бездіяльністю службових осіб військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
У результаті цього, 46 військовослужбовців 8 роти 3 механізованого батальйону, не дочекавшись вирішення їх проблемних питань, 8 лютого 2016 року, близько 12 годині 10 хвилин, демонстративно залишили розташування польового табору та вирушили до м. Миколаєва з метою звернутися до військової прокуратури Миколаївського гарнізону та засобів масової інформації для захисту своїх прав.
Таким чином, підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, у період з 3 по 8 лютого 2016 року, на порушенням своїх статутних обов`язків, вчинив недбале ставлення до військової служби, яке полягало у необізнаності дійсного стану справ у довіреній йому військовій частині, у тому числі щодо соціального захисту військовослужбовців, відсутності належної організації роботи з керування підрозділами військової частини при переміщенні особового складу та техніки, а також не забезпеченні проведення конкретних заходів щодо зміцнення військової дисципліни та правопорядку у військовій частині, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В апеляції захисник просить постанову суду скасувати, справу повернути на новий розгляд до суду 1-ї інстанції.
Вказує, що підполковник ОСОБА_1 , виконуючи наказ про переміщення особового складу та техніки 53-ї механізованої бригади, зіткнувся із форс-мажорними обставинами та змушений був діяти в умовах крайньої необхідності, оскільки на той час заступник командира військової частини з тилу та заступник начальника тилу, які відповідали за тилове забезпечення особового складу, знаходились в шпиталі, а відстань, на яку відбувалось переміщення, складала близько 450 км., з кількістю особового складу - понад 3 тисячі осіб та близько 100 одиниць військової техніки.
Зазначає, що в посадових обов`язках ОСОБА_1 взагалі відсутні посилання на обов`язки щодо тилового забезпечення особового складу, оскільки вказані обов`язки покладені на його заступника з тилового забезпечення та на інших посадових осіб, які вже притягнуті до дисциплінарної та адміністративної відповідальності.
Стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 доповідали підлеглі йому особи, як це повинно бути у збройних силах України, про негаразди з розміщенням та харчуванням особового складу 8-ї роти 3-го механізованого батальйону, а тому він не може нести відповідальність за події, про які не знав.
Посилається на те, що ОСОБА_1 , за наслідками службової перевірки наказом Міністерства Оборони України № 152 від 10.02.2016 р. оголошено дисциплінарне стягнення - «попереджено про неповну посадову відповідальність», однак не за тилове забезпечення особового складу та його розташування, а за інші провини.
Крім того, судом не у повній мірі враховані обставини, що характеризують особу ОСОБА_1 , а саме: його сімейний стан, утримання дружини та малолітньої дитини, відсутність притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності, багаторічна бездоганна військова служба, в тому числі й на командних посадах Збройних сил України, наявність державних відзнак, грамот, знаходження тривалий час в зоні проведення антитерористичної операції.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної постанови без зміни, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.
В апеляційній скарзі фактичні обставини справи щодо неналежного (несвоєчасного) розгортанням пунктів харчування, обігріву, миття у лазні, а також неналежного створення умов для розташування в польових умовах 46 військовослужбовців 8 роти 3 механізованого батальйону у період з 3 по 8 лютого 2016 року, не оспорюються, внаслідок чого, при розгляді скарги, відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП (апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги), апеляційним судом не перевірялись.
Також, не оспорюється висновок суду стосовно посади ОСОБА_1 та, що він був військовою службовою особою військової частини, яка мала здійснювати забезпечення вказаних військовослужбовців житлом, харчуванням, питною водою та обігрівом у зимовий час в польових умовах.
Не заперечує апелянт і те, що зазначене могло призвести до заподіяння шкоди здоров`ю та порушення прав військовослужбовців на належні умови проживання, що стало причиною колективного невдоволення військовослужбовцями бездіяльністю службових осіб військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , через що ці військовослужбовці покинули розташування польового табору.
Що ж стосується доводів у скарзі про непричетність ОСОБА_1 до цих подій, то, як і зазначив у своєму рішенні районний суд, вони не відповідають дійсності.
Так, ОСОБА_1 за своєю посадою начальника штабу - першого заступника командира військової частини є прямім начальником усього особового складу, повинен знати справжній стан справ у всіх підрозділах військової частини, відповідати за організацію та підтримання керування підрозділами, а також за всебічне забезпечення військової частини.
Разом з тим, ці вимоги статутів Збройних Сил України ОСОБА_1 виконував не належним чином, у тому числі не організував свою та роботу керівників підрозділів військової частини стосовно інформованості про справжній стан соціального захисту військовослужбовців, їх майнового та медичного забезпечення, зокрема при переміщенні особового складу та техніки на територію 235 центру підготовки підрозділів.
Саме через таке не сумлінне ставлення до своїх обов`язків та полишення поза контролем роботи своїх підлеглих, у тому числі і відповідальних за тилове забезпечення особового складу, настали наслідки, що призвели до порушення законних прав військовослужбовців та порушення дисципліни, зазначених у мотивувальній частині рішення суду щодо ОСОБА_1 .
З таким висновком суд апеляційної інстанції погоджується, оскільки винуватість ОСОБА_1 за ст.172-15 КУпАП підтверджена сукупністю наданих суду та досліджених ним доказів, а дії його, як військової службової особи, належно кваліфіковані, як недбале ставлення до військової служби.
Доводи у скарзі про те, що начальник штабу взагалі не має відношення до тилового забезпечення особового складу, безпідставні, оскільки, як зазначено вище, ОСОБА_1 повинен був знати про справжній стан справ у підрозділах військової частини та був відповідальний за всебічне забезпечення цієї частини.
Твердження про необізнаність ОСОБА_1 про стан справ у 8-й роті через те, що йому не доповідали відповідні підлеглі - навпаки свідчать про його незадовільну роботу з керівниками підрозділів військової частини, відсутність належного контролю за ними, що також є складовою недбалого ставлення до служби.
Знаходження у шпиталі заступника командира частини з тилу та заступника начальника тилу - тим більш зобов`язувало начальника штабу частини посилити контроль за діяльністю служби тилу, як і будь-якої іншої йому підлеглої, що він не зробив за тією ж недбалістю своїх обов`язків.
Щодо висновку службової перевірки та наказу № 152 від 10.02.2016 р., вони ніякого доказового значення для невинуватості ОСОБА_1 не мають.
Притягнення до дисциплінарної чи адміністративної відповідальності інших службових осіб за даним фактом не виключає такого притягнення і щодо ОСОБА_1 .
Зважаючи на викладене, а також відповідність судового розгляду та оскаржуваного судового рішення вимогам КУпАП, ОСОБА_1 обґрунтовано притягнуто до відповідальності.
Що стосується адміністративного стягнення, то воно визначене у межах санкції закону, за яким ОСОБА_1 визнано винним, та, з урахуванням даних про його особу, наведених у судовому рішенні, є нижчим ніж його найсуворіший розмір, внаслідок чого підстави для пом`якшення стягнення відсутні.
З огляду на наведене, оскаржуване захисником рішення, скасуванню чи зміні не підлягає.
Керуючись п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Безушка С.В. залишити без задоволення, а постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 3 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.172-15 КУпАП - без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя