Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/40/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Адаменко І. М.
Категорія - 172-4 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Ремез П.М., за участі прокурора Гуземи О.А., розглянувши апеляційну скаргу начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області Коваленка О.І. на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12.02.2016 року, відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Коржеве Бобринецького району Кіровоградської області, громадянина України, освіта вища, одруженої, працюючої на посаді спеціаліста-бухгалтера Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, проживаючої АДРЕСА_1

за ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12.02.2016 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і суд обмежився усним зауваженням.

Згідно протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 28 січня 2016 року ОСОБА_4 перебуваючи на посаді спеціаліста-бухгалтера Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, згідно розпорядження № 27 від 16.09.2011 року, та будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування, уповноваженою на виконання функцій самоврядування, тобто є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VIІ від 14.10.2014 року, одночасно працювала в якості члена дільничної виборчої комісії № 350001 Бобринецької районної виборчої комісії з місцевих виборів, що є порушенням вимог п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» та п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП, суд на підставі ст. 22 КУпАП обмежився усним зауваженням і при цьому вказав на те, що ОСОБА_4 повністю визнала вину у вчиненні зазначеного корупційного правопорушення і її винуватість повністю підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами по справі. Також суд врахував, що вона раніше до відповідальності, у тому числі і адміністративної не притягувалася, з 16.11.2011 року працює спеціалістом-бухгалтером Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, щиро розкаялася у вчиненому, вчинила правопорушення під впливом тяжких особистих та сімейних обставин пов'язаних з тяжкою хворобою неповнолітньої дитини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також будь-якої істотної шкоди від її дій не наступило, оскільки вона працювала на виборчій дільниці лише один день та отримала незначну суму коштів, а тому з урахуванням вказаних обставин дійшов висновку, що дане правопорушення є малозначним.

Начальник Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області Коваленко О.І. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову судді та за результатами перегляду справи постановити нову постанову про визнання ОСОБА_4 винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП та накладення стягнення в межах санкції ст. 172-4 ч.1 КУпАП вказуючи на те, що постанова суду є незаконною, так як винесена з порушенням вимог ст.ст. 9,172-4,245,251,252,280 КУпАП. При цьому вказує на те, за ст. 22 КУпАП правопорушник по суті звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням, однак в законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. Висновки суду щодо малозначності діяння обґрунтовані наявністю пом'якшуючих обставин, зокрема щирого каяття, вчинення вперше адміністративного правопорушення та відсутністю суспільної шкоди від вчиненого правопорушення. При цьому чітко не конкретизовано по яким ознакам дане правопорушення визначене малозначним.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, зваживши доводи апеляційної скарги визнаю її такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці та посадові особи органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», особам зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону забороняється займатися іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачене Конституцією або законами України.

Проте, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_4 належним чином не дотрималась вищевказаних обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, оскільки працюючи на посаді спеціаліста-бухгалтера Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, та будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування, уповноваженою на виконання функцій самоврядування, умисно, переслідуючи особисті інтереси, спрямовані на задоволення матеріальних благ, в період з 25 по 26 жовтня 2015 року займалася іншою оплачуваною діяльністю, а саме за сумісництвом працювала в якості члена дільничної виборчої комісії № 350001 Бобринецької районної виборчої комісії з місцевих виборів, за що їй перераховано на банківську картку кошти у розмірі 620 грн. 73 коп., що є порушенням вимог п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» та п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

Таким чином, суддя розглядаючи дану справу по суті, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП, оскільки ОСОБА_4 повністю визнала вину у вчиненні зазначеного корупційного правопорушення і її винуватість також підтверджена протоколом, складеним стосовно неї 28.01.2016 року за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-4 ч.1 КУпАП та дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

За таких обставин діяння, вчинене ОСОБА_4 утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-4 ч.1 КУпАП.

При цьому районний суд правильно врахував відсутність по справі обставин, що обтяжують відповідальність та наявність значної кількості обставин, що пом'якшують відповідальність правопорушника, а саме щире каяття винної особи, що вона на утриманні має двох неповнолітніх дітей, що старша донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження тривалий час хворіє і перебуває на «Д» обліку по місцю проживання з 2011 року, з діагнозом аутоіммунний тиреоідит, гіпертрофічна форма, дифузний токсичний зоб 3 степені, середньої тяжкості, стадії декомпенсації, тиреотоксикоз, проходила неодноразово обстеження та лікування протягом 2014-2015 років, у тому числі в Кіровоградському онкологічному диспансері та 03.02.2016 року в інституті ендокринології в м. Київ (а.с.41,46-51), вперше притягується до адміністративної відповідальності, характеризується за місцем роботи виключно позитивно.

Тому, з урахуванням вищезазначених обставин справи та особи правопорушника вважаю можливим погодитись з висновком суду про те, що із врахуванням характеру вчиненого правопорушення воно є малозначним, так як будь-якої шкоди від дій ОСОБА_4 не настало, що вона працювала на виборчій дільниці за сумісництвом фактично лише протягом одної доби, за що отримала незначну суму коштів, раніше до відповідальності, у тому числі і адміністративної, не притягувалась, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, у вчиненому правопорушенні щиро розкаялася, вчинила правопорушення під впливом тяжких особистих та сімейних обставин, пов'язаних з тяжкою хворобою неповнолітньої доньки, а також у справі відсутні будь-які обставини, що обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Тому, враховуючи те, що чинним законодавством про адміністративні правопорушення дійсно не визначено поняття малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки, а відтак слід вважати, що визначення малозначності вчиненого адміністративного правопорушення є оціночним поняттям і вирішується у кожному випадку окремо, з урахуванням усіх обставин справи та особи правопорушника.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 280 КУАП, районний суд правильно встановив фактичні обставини справи, та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і обставин, за яких його фактично вчинено, обґрунтовано дійшов висновку про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення та про можливість за вказане звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Тому доводи апеляції прокурора про незаконність постанови суду та про необхідність її скасування і прийняття нової постанови є такими, що не підлягають задоволенню, а відтак постанову суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області Коваленка О.І. залишити без задоволення, а постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12.02.2016 року, відносно ОСОБА_4 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Ремез П.М.