АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/395/2016 Постанова винесена суддею Шевчук А.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: доньку, 2012 р.н., та доньку, 2014р.н., приватного підприємця, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 15 грудня 2015 року о 9 год. 30 хв. по вул. Л. Гавро, 2 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, виїжджаючи з дворової території на проїзну частину, не надав переваги в русі автомобілю «Ford», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, який рухався на проїзній частині, в результаті чого сталося зіткнення, після чого автомобіль «Ford» став некерованим та здійснив виїзд на проїзну частину зустрічного напрямку, де зіткнувся з автомобілем «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 1.5, 2.3 «б», 10.2 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, вказуючи, що постанова суду винесена без дотриманням норм матеріального та процесуального права, просять постанову суду в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення змінити з позбавлення права керування транспортними засобами на адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі у межах санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що при винесенні даної постанови, судом не було враховано всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не правильно оцінено та досліджено докази по справі, а саме: судом не враховано, що ОСОБА_2 визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, має на утриманні малолітніх дітей, є єдиним працюючим членом сім'ї, оскільки дружина знаходиться у декретній відпустці, наявності основного джерела заробітку - водіння авто, що можливе лише за наявності посвідчення водія, а також те, що ОСОБА_2 максимально сприяє відшкодуванню збитків всім учасникам ДТП і після винесення постанови добровільно сплатив судовий збір, а протягом останніх п'яти років взагалі не був порушником ПДР, та має стаж водія з 2001 року, у зв'язку чим було порушено права та законні інтереси ОСОБА_2, оскільки розмір назначеної санкції не відповідає обставинам справи та розміру завданої суспільної небезпеки.

Крім того, звертають увагу й на те, що на утриманні ОСОБА_2 знаходяться малолітні діти, тому він має необхідність у постійному використанні автомобіля і для забезпечення потреб своєї родини, а саме - для перевезення дітей до лікувальних закладів та до дитячого садочка, а позбавлення права керування унеможливлює таке забезпечення виконання батьківських обов'язків та ставить під загрозу можливості існування сім'ї, забезпечення нормального стану здоров'я та виховання дітей.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновок судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим і підтверджений доказами, зібраними по справі, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), висновку щодо розгляду матеріалів, зареєстрованих у Журналі єдиного обліку Оболонського УП ГУ Національної поліції у місті Києві від 29.12.2015 (а.с. 5), рапортом інспектора УПП у місті Києві (а.с. 8), протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 9-13), схемою дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після зіткнення та пошкодження, які вони мали в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 14), а також поясненнями як самого ОСОБА_2, так і інших учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що містяться в справі про адміністративне правопорушення, та які свідчать про недотримання ОСОБА_2 п.п. 1.5, 2.3 «б», 10.2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Більш того і при розгляді справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 повністю визнав себе винуватим у вчиненому адміністративному правопорушенні і не оспорював фактичних обставин справи, встановлених судом, та щиро розкаявся. При цьому також зазначив, що його робота пов'язана з необхідністю використання автомобіля і є основним та єдиним джерелом його доходів, а також, що на його утриманні знаходяться малолітні діти, тому позбавлення його права керування транспортними засобами позбавить його доходу, що призведе до неможливості забезпечення своєї трудової діяльності та сім'ї.

Разом з тим, суддя апеляційної інстанції вважає, що накладене на ОСОБА_2 стягнення є надто суворим.

Так, всупереч загальним засадам накладення стягнень за адміністративні правопорушення, визначеним ст.ст. 33 - 35 КУпАП, суддя належним чином не з'ясував дані про особу правопорушника та інші обставини, що впливають на вид і розмір адміністративного стягнення, не врахував характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а лише формально послався в постанові на врахування цих обставин, внаслідок чого при альтернативній санкції закону, за порушення якого ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності, піддав його більш суворому стягненню.

Між тим, з матеріалів справи та документів, долучених до скарги, убачається, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності притягається вперше, свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав повністю й у вчиненому розкаявся, має на утриманні двох малолітніх дітей.

В своїй постанові суддя послався на відсутність пом'якшуючих відповідальність ОСОБА_2 обставин, проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 при наданні пояснень одразу визнав свою вину у вчиненні правопорушення та не оспорював фактичних обставин справи, також не заперечував своєї вини у вчиненому він і під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, зазначаючи в останній, що у вчиненому він щиро кається, та таким чином, обставиною, що пом'якшує його відповідальність за адміністративне правопорушення, є його щире розкаяння.

При цьому, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2, суддею не було встановлено.

Водночас, при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суддею не було враховано і конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2, як те, що під час виїзду з дворової території він мав обмежену оглядовість внаслідок припаркованих у першій смузі автомобілів, а, відтак, вчинене ним правопорушення є необережним, що не може вказувати на грубе порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху.

Також, відповідно до даних свідоцтва платника єдиного податку НОМЕР_5 ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької діяльності і керування автомобілем є необхідною складовою здійснення ним своєї підприємницької діяльності, а, отже, доводи апелянтів про те, що позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами негативно відобразиться на його матеріальному становищі, заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини справи та особу порушника, вважаю можливим пом'якшити ОСОБА_2 адміністративне стягнення та призначити його у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року - зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року відносно ОСОБА_2 - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Піддати ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, в доход держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.