АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп., на користь держави.

Згідно з постановою судді, 29 грудня 2015 року о 07 год. 10 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві по проспекту Свободи в бік вулиці Світлицького, під час зміни напрямку руху та перестроюванні не впевнився у безпеці маневру, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі-Правил), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Не погоджуючись з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції не дослідив в повній мірі всі обставини справи, у тому числі показання свідків і схему дорожньо-транспортної пригоди, та не дотримався вимог ст. 33 КпАП України при накладенні адміністративного стягнення.

Від іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 надійшли заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в яких він посилався на законність та обґрунтованість постанови судді місцевого суду. Зазначав, що апелянт в своїй апеляційній скарзі не навів доказів та обгрунтування відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, разом з тим що вина ОСОБА_3 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_3 погодився, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, схемою дорожньо-транспортної пригоди, щодо якої зауважень від ОСОБА_3 також не було, та відеозаписом з відеореєстратора. Крім того, в судовому засіданні в місцевому суді ОСОБА_3 визнавав вину у вчиненні адміністративного правопорушення в повному обсязі.

У судове засідання ОСОБА_3 повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 294 КпАП України, це не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі постанову місцевого суду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляції, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Відповідно до пункту 10.1. Правил, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність

адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративноївідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням

правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, за обставин, викладених у постанові судді, є обґрунтованим та підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що, суддя місцевого суду не неповно з'ясував та не дослідив усі обставини справи, а також про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 в якому наведені час, місце та обставини дорожньо-транспортної пригоди, (а.с.1); даними схеми дорожньо - транспортної пригоди, на якій зображено місцерозташування транспортних засобів після їх зіткнення та зазначено про пошкодження транспортних засобів, (а.с. 2); поясненнями ОСОБА_3 від 29 грудня 2015 року, у яких він зазначав, що 29 грудня 2015 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, він рухався по проспекту Свободи в напрямку проспекту Правди в м. Києві, та, маючи намір здійснити розворот, відчув удар з автомобілем НОМЕР_2, якого він не помітив (а.с. 3), поясненнями ОСОБА_2 від 29 грудня 2015 року, згідно яких, він, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухався по проспекту Свободи, в крайній лівій смузі, коли автомобіль НОМЕР_1, що виїхав з прибудинкової території, почав різко маневрувати, унаслідок чого сталося зіткнення (а.с. 4).

Вказані пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди є послідовними та узгоджуються з даними протоколу та схеми дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 погодився з викладеними у ньому обставинами дорожньо-транспортної пригоди, а також визнав свою винуватість в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скраги ОСОБА_3 спростовуються також даними відеозапису (файл Trim_20160110_210941_converted), який був переглянутий у судовому засіданні під час апеляційного розгляду.

З зазначеного відеозапису убачається, що водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3, здійснюючи маневр зі зміни напрямку руху та перестроюванні, не переконався у безпечності такого маневру та відсутності перешкод, унаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався позаду нього у крайній лівій смузі.

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість водія ОСОБА_3 у порушенні вимог п. 10.1 Правил, який перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, унаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_2, спричинивши пошкодження транспортних засобів, та правильно кваліфікував дії водія ОСОБА_3 за статтею 124 КпАП України.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 10.1 Правил знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди та її наслідками.

При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КпАП України та прийшов до правильного висновку про винуватість водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Інші доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності немає.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду було встановлено, що, приймаючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 у відповідності до ст. 40-1 КпАП України судового збору, суддя місцевого суду помилково зазначив у постанові суму такого збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Згідно ч. 2 ст. 40-1 КпАП України, розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5. ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011року № 3674-VI, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, справляється судовий збір, ставка якого становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року, з 1 січня 2016 року установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378 гривень.

З урахуванням установленого станом на 01 січня 2016 року розміру мінімальної заробітної плати, на час винесення постанови суддею місцевого суду, з ОСОБА_3 підлягав стягненню судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп., а тому постанова судді місцевого суду підлягає зміні в цій частині.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України - змінити в частині стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у сумі 275 грн. 60 коп.

У решті постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва МельникВ.В.