Справа № 462/8523/15-п Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/783/155/16 Доповідач: Олексієнко М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м.Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОЛЕКСІЄНКО М.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 - до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

з участю захисника ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 16 січня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 16 січня 2016 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді одного року позбавлення права керування транспортними засобами.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 26 листопада 2015 року в 14 годині 25 хвилин на вул. Клепарівській, 12 у м.Львові керував автомобілем марки «ВАЗ» р.н. НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження, скасувати таку та закрити провадження у справі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою. Він не є власником автомобіля марки ВАЗ, р.н. НОМЕР_3, інспектор патрульної служби не запропонував йому пройти медогляд в закладах охорони здоров'я, а тому вважає, що при складанні адмінпротоколу інспектором поліції та місцевим судом при винесенні оскаржуваної постанови було допущено порушення норм матеріального та процессуального права. При розгляді справи він присутнім не був та отримав копію постанови лише 04 лютого 2016 року, а тому не пропустив строк на апеляційне оскарження.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення апелянта на підтримання апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.

Підтвердженням вищенаведеного є протокол про адміністративне правопорушення від 26 листопада 2015 року серії АП2 № 176710 та матеріали справи.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 33 КУпАП, застосувавши щодо останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працює за угодою у ФОП ОСОБА_4 та використовує транспортний засіб марки «ВАЗ 21043», р.н. НОМЕР_3.

Як зазначив у суді захисник ОСОБА_3, ОСОБА_2 інших джерел доходу, крім згаданої вище праці за угодою, не має, позбавлення його прав керування транспортними засобами позбавить можливості заробляти кошти.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що наявність права керувати транспортними засобами забезпечує апелянту місце праці, вважаю, що накладене на ОСОБА_2 стягнення за своєю суворістю не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника, у зв'язку з чим застосоване щодо останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік слід змінити на стягнення у вигляді штрафу, що буде необхідним і достатнім для визначеної ст. 23 КУпАП мети, - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_2 нових правопорушень, частково змінивши постанову суду першої інстанції.

Оскільки апелянтом строк на апеляційне оскарження згаданої постанови пропущено з поважних причин, такий вважаю за необхідне поновити.

Керуючись ст. ст. 292, 294 КпАП України, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 16 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в частині накладення стягнення змінити та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3.400 (три тисячі чотириста) гривень.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

СУДДЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ М.Ю.ОЛЕКСІЄНКО