АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/458/15-п Номер провадження 33/786/1/16Головуючий у 1-й інстанції Горулько О.М. Доповідач ап. інст. Денисенко Л. М.
Категорія: ч.1 ст.163-1 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області Денисенко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою адміністративна справа відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, працюючого керівником СТОВ «Говтва»,-

закрита у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови суду, ОСОБА_3, працюючи на посаді керівника СТОВ «Говтва», в порушення вимог п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 209.4 ст. 209 Податкового кодексу України, порушив встановлений законом порядок ведення податкового обліку на суму 576062.00 грн. в тому числі за грудень 2014 року на суму 427573.00 грн., за січень 2015 року на суму 148489.00 грн. в частині завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку та на суму 107368.00 грн. в тому числі за листопад 2014 року на суму 82458 грн., за грудень 2014 року на

суму 24910.00 грн. в частині заниження ПДВ. який підлягав сплаті до бюджету, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Закриваючи провадження по справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду обґрунтовував дане рішення закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 Кодексу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року змінити, виключити із мотивувальної частини постанови висновок суду про порушення ним вимог п. 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.209.4, ст.209 ПКУ та про встановлення вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП. У іншій частині, дану постанову, залишити без змін.

Дослідивши матеріли справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Конституцією України, а саме ст. 62, закріплений принцип презумпції невинуватості, тобто обов'язок доводити вину покладено на орган, який притягує до відповідальності, а не зворотнє. Дотримуючись зазначеного принципу, суддя у відповідності до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП зобов'язаний повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи вина особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону в повному обсязі не виконав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суддя, виключно виклавши обставини, що містяться у вищезазначеному протоколі від 28 квітня 2015 року та акті документальної позапланової перевірки від 15 квітня 2015 року СТОВ «Говтва», прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, зазначивши про це в описовій частині постанови.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові судді відсутній опис обставин, встановлених при розгляді справи, не зазначено які саме дії, в розумінні диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП (порушення порядку ведення податкового обліку чи відсутності податкового обліку), призвели призвели до завишення суми податкового кредиту з ПДВ.

Крім того, протокол про адмінправопорушення, складений відносно ОСОБА_3, має суттєві недоліки та невідповідності положенням ст. 268 КУпАП.

Так, відсутність в протоколі викладеної належним чином суті адміністративного правопорушення унеможливлює зробити висновок про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Також, як вбачається з наданих суду матеріалів, протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності ОСОБА_3

Дані про його ознайомлення з цим протоколом в матеріалах справи відсутні, як і дані про роз'яснення ОСОБА_3 його прав та обов'язків, передбачених ст.268 КпАП України.

Крім того, під час винесення постанови, суддею місцевого суду допущено суттєве порушення норм процесуального права, що, виходячи з положень ст. 294 КУпАП, дає підстави під час апеляційного перегляду справи вийти за межі доводів апеляційної скарги виходячи з такого.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, окрім іншого, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і далі по тексту.

Стеттею 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адмінправопорушення, окрім іншого, повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, суддя, під час розгляду справи про адмінправопорушення, обов'язково повинен з'ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, та вже після цього вирішувати питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваної постанови та матеріалів справи, суддя місцевого суду, формально віднісся до розгляду матеріалу відносно ОСОБА_3, оскільки зроблені ним висновки в описові частині постанови про наявність в його діях ознак адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст.. 163-1 КУпАП не ґрунтуються на беззаперечних доказах, а складений протокол про адмінправопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП з зазначених вище підстав, а відтак не має юридичної сили.

Вказані обставини виключають можливість встановлення винності даної особи у інкримінованому правопорушенні та притягнення його до відповідальності.

Тому оскаржувана постанова про закриття провадження по справі з нереабілітуючих підстав - у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, з закриттям провадження по справі відносно ОСОБА_3 за відсутністю події та складу адмінправопорушення.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково;

Постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.. 38 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.І.ч.І. ст.. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Л.М. Денисенко

з оригіналом згідно: