Справа № 464/1005/16-п Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 33/783/225/16 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1 з участю особи, відносно якої провадження у справі закрито, ОСОБА_2, скаржника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2016 року відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

оскаржуваною постановою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З постанови судді вбачається, що 23 січня 2016 року інспектором ПП рота № 4 батальйон № 3 УПП м. Львова ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 № 459944 про те, що 23 січня 2016 року, о 19 год., у м. Львові на перехресті вулиць Сихівської - Кавалерідзе, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснюючи поворот з вул. Сихівської на вул. Кавалерідзе, не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, що рухався в зустрічному напрямку, після чого, отримавши інерційний рух, автомобіль НОМЕР_2, зіткнувся з автомобілем НОМЕР_3, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2016 року, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови судді, скасувати таку постанову та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На обгрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Вакарук І.С. зазначає, що останній день для оскарження постанови припадав на 7.03.2016 року, наступним після нього був вихідний день, тому апеляційну скаргу ним було подано 9.03.2016 року.

В апеляційній скарзі зазначає, що постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що на регульованому перехресті вул. Сихівської та вул. Кавалерідзе на світлофорах немає встановлених додаткових стрілок руху, що окремо дозволяють рух праворуч чи ліворуч. Так як він та водій ОСОБА_2 виїжджали на перехрестя з вул. Сихівської і рухалися фактично на зустріч один одному, то сигнали світлофора для обох водіїв мали бути ідентичними. Водій ОСОБА_2 своїми поясненнями лише підтвердив той факт, що саме в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Незважаючи на увімкнений зелений сигнал світлофора, перед початком повороту ліворуч в силу положень п. 16.6 ПДР України, ОСОБА_2 зобовязаний був дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку, зокрема йому.

Проте суддею при винесенні оскаржуваної постанови не враховано вище перелічені обставини. Більше того суддя дійшов висновку, що саме водій ОСОБА_2 закінчував маневр, а він лише розпочинав свій маневр, хоча очевидним є той факт, що він якраз перетинав перехрестя, коли водій ОСОБА_2 лише намагався повернути ліворуч, не надавши переваги у русі транспортному засобу під його керуванням. Тому вважає, що оскаржувана постанова суперечить фактичним обставинам справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши думку ОСОБА_3 на підтримання поданої апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, суддя приходить до переконання, що строк на апеляційне оскарження постанови відновленню не підлягає, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що останній день оскарження постанови судді припадав на неробочий день - 7.03.2016 року, а тому відповідно він переносився на 9.03.2016 року. ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із апеляційною скаргою на постанову судді 9.03.2016 року, тому вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді не пропущено, тому він відновленню не підлягає. Згідно ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 16.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, визначено, що повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобовязаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються у зустрічному напрямку.

Із п. 16.8 зазначених ПДР вбачається, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується:

схемою місця дорожньо-транспортної пригоди;

даними, які містяться в поясненнях ОСОБА_2, в яких він пояснив, що рухався по вул. Сихівській у м. Львові, вїхав на перехрестя вулиць Сихівської-Кавалерідзе на зелений сигнал світлофора. Закінчуючи маневр повороту ліворуч, в бокову частину його автомобіля здійснив наїзд автомобіль під керуванням водія ОСОБА_3, який вїхав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора;

поясненням водія ОСОБА_5, наданих в суді першої інстанції, про те, що він 23 січня 2016 року, близько 19 год., керуючи автомобілем марки «ЧАЗ Еталон», рухаючись у м. Львові по вул. Кавалерідзе зі сторони вул. Коломийської в сторону вул. Зеленої, виїхавши на перехрестя вулиць Сихівської та Кавалерідзе на зелений сигнал світлофора, побачив, як автомобіль марки «Volkswagen Golf», під керуванням ОСОБА_3, на великій швидкості рухався в напрямку вул. Зеленої, проїжджаючи зазначене перехрестя, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Vartburg», під керуванням ОСОБА_2 Від удару автомобіль марки «Volkswagen Golf» відлетів в його сторону та здійснив зіткнення з його транспортним засобом марки «ЧАЗ Еталон».

Вказані докази є належними, допустимими та взаємоповязаними, підтверджують відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то такі є безпідставними та спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Будь-яких інших доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків в оскаржуваній постанові ОСОБА_3 не подав та таких не здобуто.

Покликання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про те, що позаду його транспортного засобу рухалися інші автомобілі, а тому з метою уникнення екстреного гальмування, він вирішив завершити маневр, що дозволено у відповідності до п. 8.11 ПДР України, то такі не заслуговують на увагу.

Пунктом п. 8.11 ПДР України передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Проте пунктом 8.7.3 ПДР України визначено значення сигналів світлофорів.

При тих даних про обставини зіткнення, які встановленні при проведенні розгляду справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що водій ОСОБА_3 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 8.7.3 (підпункту «ґ»); 8.10 ПДР, згідно яких вказаний водій з моменту увімкнення на транспортному світлофорі на вул. Сихівській жовтого сигналу (після зеленого) повинен був своєчасно розпочати зменшення швидкості руху свого автомобіля з метою його зупинки до лінії встановлення вказаного вище світлофора (якщо перед ним не було лінії розмітки 1.12 (стоп-лінія)) або розмітки 1.12 (якщо вона була) з таким розрахунком, щоб не виїхати на перехрестя вулиць Сихівська-Кавалерідзе на заборонений для неї (жовтий) сигнал транспортного світлофора по вул. Сихівській.

Враховуючи наведене, вважаю, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, повно та обєктивно дослідив обставини справи і обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та необхідність закриття провадження у справі.

Неправильного застосування норм матеріального або процесуального права при розгляді справи суддею, які б стали підставою для скасування чи зміни оскаржуваної постанови не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2016 року про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.