Справа № 423/11/16-п
Провадження № 33/782/26/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 р. м. Сєвєродонецьк

Суддя Апеляційного суду Луганської області Белах А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Попаснянського райсуду Луганської обл. від 26.02.2016 р.,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в м. Зорин-

ськ Перевальського р-ну Луганської обл., одруже-

ний, не працює, зареєстрований та мешкає АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено ад-міністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. без конфіскації виготовленої про-дукції, знарядь виробництва, сировини і грошей. З ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Суд першої інстанції в своїй постанові вказав, що відповідно до протоколу про адміністра-тивне правопорушення № 67 від 16.12.2015 р. ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з пере-везення пасажирів без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що 16.12.2015 р. він на своєму автомобілі Volkswagen Т5 р/номер НОМЕР_1 по особистим потребам подорожував з м. Алчевсь-ка до м. Сєвєродонецька, на зворотньому маршруті, в м. Сєвєродонецьку він зустрів сімох малоз-найомих чоловіків, яких знає в обличчя, мешканців м. Сєвєродонецька, в розмові зазначені чоло-віки попросили підвезти їх до м. Алчевська, оскільки їх було по дорозі. ОСОБА_1 погодився на їх пропозицію та вирішили, що кожен пасажир заплатить ОСОБА_1 по 500 грн., усі кошти ОСОБА_1 витратив на пальне та мастило. Зазначає, що не займається господарською діяльністю з перевезен-ня людей. На трасі його автомобіль зупинили п'ять озброєних автоматами молодих людей, які склали протокол про адміністративне правопорушення. Оскільки особи, які зупинили автомобіль були озброєні, то він хвилювався за себе та життя осіб, які були з ним, підписав протокол, копії протоколу йому не надавалося. Також, зазначає, що в постанові суду не вказано місце скоєння правопорушення, постанова суду не відповідає інформації, що міститься в протоколі, зазначені різні маршрути прямування. В описовій частині протоколу не зазначено яка саме спеціальна норма була ним порушена, не вказано яким чином він здійснював господарську діяльність, а також в протоколі не зазначені свідки, не додані до протоколу пояснення свідків. Вказує, що матеріали справи не містять даних про здійснення ним самостійної, ініціативної, систематичної діяльності з наданням послуг по перевезенню пасажирів. Вважає, що судом при винесенні рішення по даній справі допущена неповнота та однобічність, які істотно вплинули на правильність прийняття рішення по справі.

Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки про винесену у відношенні нього постанову суду першої інстанції від 26.02.2016 р. він дізнався в телефонному режимі від секретаря місцевого суду лише 12.03.216 р, копію оскаржував-ної постанови отримав електронною поштою 18.03.2016 р. та після цього подав скаргу.

Апеляційний суд, заслухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали провадження, дослідивши до-води апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інста-нції в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопору-шення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протя-гом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про понов-лення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд розглянув справу без участі ОСОБА_1, копію оскаржуваної постанови і пакет документів на за його заявою було йому направлено електронною поштою 18.03.2016 р., про що свідчить копія роздруківки повідомлень з Попаснянського райсуду (а.пр. 23).

З метою недопущення порушення конституційного права на оскарження судового рішення в апеляційному суді, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження необхідно задовольнити, тому що він пропустив його з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно, об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопо-рушення, чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну пра-вову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неп-равильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, або визнає обґрунто-ваним ненадання їх до місцевого суду, або необґрунтованим відхиленням їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провад-ження по справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирі-шення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопору-шення суд зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи наявні пом'як-шуючі чи обтяжуючі обставини, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріа-лів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації чи трудовому колек-тиву, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції зазначені обов'язки виконав не в повному обсязі, тому поспішно при-йняв судове рішення без належної перевірки обставин адміністративного правопорушення.

Аналізуючи текст постанови, апеляційної суд вважає, що суд першої інстанції із порушен-ням вимог ст. 280 КУпАП, формально дійшов висновку про винуватість особи, вказавши, що вина

особи підтверджується протоколом та поясненнями порушника, не давши їм жодної оцінки.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП протиправним визнається провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

З аналізу наведеної статті вбачається, що об'єктивна сторона даного правопорушення поля-гає у здійсненні господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцен-зуванню відповідно до закону.

Разом з тим, даючи оцінку обставинам викладеним у протоколі, суд мав керуватися визна-ченням підприємницької діяльності, яке закріплено у ст. 42 Господарського кодексу України, у відповідності до якого підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ри-зик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З наведеного визначення підприємницької діяльності витікає, що нею може визнаватися ли-ше систематична діяльність особи, яка має на меті отримання прибутку, тобто, враховуючи конк-ретні обставини справи, необхідно встановити, що дійсно особа за власною ініціативою, система-тично здійснює певну діяльність з метою отримання прибутку.

З огляду наявних доказів вини правопорушника у матеріалах справи є тільки пояснення са-мого правопорушника (а. пр. 2) та пізніше були долучені 2 карти-схеми (а. пр. 9-10). Проте, з ана-лізу наведених доказів не можливо дійти безсумнівного висновку, що відображена у протоколі діяльність ОСОБА_1 мала ознаки господарської. У письмових поясненнях правопорушника знай-шов своє підтвердження лише факт його одноразового перевезення 7 пасажирів за грошові кошти. Проте, з наведених письмових пояснень не можливо встановити систематичність перевезення По-ртним пасажирів.

Таким чином, з аналізу наведених доказів, а також пояснень особи, яка притягнута до від-повідальності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що дійсно дії ОСОБА_1 мали ознаки підприємницької діяльності, зокрема, не доведено систематичність його діяль-ності та мотиву особи направленого на отримання прибутку, що в свою чергу виключає склад ад-міністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у діях особи.

Вищезазначене свідчить, що при розгляді матеріалу про адміністративне правопорушення судом не були виконані вимоги закону, що призвело до винесення необґрунтованого рішення.

Під час апеляційного розгляду адміністративної справи не були встановлені об'єктивні дані про те, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без держреєстрації, а саме надавав послу-ги по перевезенню пасажирів та без оформлення відповідних дозволів.

Оскільки норма ст. 164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі обов'язково має бути посилан-ня на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, в даному випадку, на Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 2.03.2015 р. № 222-VIII, яким передбачена видача ліцензії на перевезення пасажирів суб'єктам підприємницької діяльності, однак таке посилання у протоколі відсутнє.

З матеріалів справи вбачається, що в ній відсутні будь-які відомості про реєстрацію Порт-нова як суб'єкта підприємницької діяльності, а також відсутні дані про те, що він займається пос-тійним перевезенням пасажирів, тому він не може бути притягнутий до адміністративної відпові-дальності через відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Враховуючи наявну неповноту у доведеності вини особи у вчиненні правопорушення, а та-кож, дотримуючись вимог ст. 62 Конституції України, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопору-шення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та необґрунтовано наклав на нього стягнення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Попаснянського рай-суду Луганської обл. від 26.02.2016 р.

Постанову Попаснянського райсуду Луганської обл. від 26.02.2016 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено ад-міністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. без конфіскації виготовленої про-дукції, знарядь виробництва, сировини і грошей - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.