Справа № 161/1988/16-п Провадження №33/773/128/16 Суддя в 1 інстанції: Борнос А.В.
Категорія:ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач: Силка Г. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Силка Г.І., розглянувши апеляційну скаргу керівника Луцької місцевої прокуратури Волинської області Шпоти О. В. на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 непрацюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за ч.1ст.173-2 КУпАп,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді 30 (тридцяти )годин громадських робіт та стягнуто судовий збір в сумі 275, 60 грн.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 16 год., 14 лютого 2016 року, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив насильство в сім'ї відносно своєї дружини ОСОБА_4, а саме, ображав її нецензурними словами, намагався вчинити бійку, тобто умисно вчинив психологічне насильство в сім'ї.

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки пропустив його з поважних причин, а саме - участі у розгляді даної справи органи прокуратури не приймали, про постанову дізнались в ході перевірки в Луцькому МРВ КВІ УДПтС України у Волинській області під час здійснення нагляду за додержанням законів 16 березня 2016 року.

Посилається на незаконність постанови судді у зв'язку з невідповідністю накладеного адміністративного стягнення вимогам закону, а саме, що в порушення вимог ч. 3 ст. 30-1 КУпАП на ОСОБА_3, якому на момент розгляду справи виповнилося понад 60 років, судом накладено стягнення у виді громадських робіт, яке у відповідності до вказаної норми не застосовується. Просить постанову скасувати, прийняти нову, якою ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту у межах санкції даної статті.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно частини першої ст. 287 КУпАП, ( в редакції зі змінами від 14 жовтня 2014 року), передбачено право прокурора на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, але тільки у випадках, зазначених у ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, тобто при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, що серед адміністративних стягнень є адміністративний арешт.

Тобто, прокурор наділений правом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення лише у випадку застосування до винної особи такого адміністративного стягнення, як адміністративний арешт, що також підтверджується правовими позиціями Конституційного Суду України та роз'ясненнями Національної академії прокуратури України від 23.04.2015 року, а до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді громадських робіт.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що постанова судді відносно ОСОБА_3 винесена 18 лютого 2016 року, а прокурор апеляційну скарга на постанову подав 01 квітня 2016 року, тобто з пропуском вищевказаного строку і поважних причин пропуску цього строку не навів. Посилання прокурора на те, що йому не було відомо про цю постанову не є поважною причиною для поновлення пропущеного стоку.

Іншими учасниками судового провадження дана постанова не оскаржувалась.

Враховуючи те, що прокурор за чинним на даний час законодавством, вправі лише оскаржувати рішення судді у справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а винесена постанова судді Луцького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_3 не є такою, враховуючи, що прокурором пропущено строк на оскарження цієї постанови і підстав для його поновлення немає, тому апелянту необхідно відмовити у прийнятті апеляційної скарги як такої, що подана з пропущенням встановлених ст. 294 КУпАП строків та неуповноваженою на оскарження особою.

Керуючись ч. 5 ст. 7, ст. 287, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_3 повернути особі яка її подала - керівнику Луцької місцевої прокуратури Волинської області Шпоті Олександру Володимировичу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області Г.І. Силка