"25" березня 2016 р. Справа № 363/266/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді Чіркова Г.Є., при секретарі Гавриленко Ю.С., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення ДАІ Вишгородського РП УДАІ в Київській області, щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої у ІНФОРМАЦІЯ_2, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

19.09.2015 року об 11 год. на 23 км. автодороги «Київ-Вишгород-Ровжи» ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перед зміною напрямку руху та здійсненням повороту ліворуч не переконалася у безпечності маневру, не дала дорогу зустрічному транспортному засобу автомобілю «Тойота Хілукс» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, чим порушила п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, що привезло до зіткнення й пошкодження автомобілів.

В суді ОСОБА_1 ствердила, що у вказаному місці автодороги з крайнього лівого положення на проїзній частині зі своєї смуги руху, здійснювала поворот ліворуч до зони відпочинку, після того як зустрічного транспорту не виявила. Проїхавши близько 2,5 м., зїхавши передніми колесами на узбіччя, її батько (свідок ОСОБА_3Е.), що знаходився на передньому пасажирському сидінні крикнув, що з правого боку до них наближається автомобіль. Її автомобіль продовжив рух, коли одразу сталося зіткнення.

Показала, що в момент зіткнення її автомобіль маневр повороту завершив і знаходився повністю на узбіччі перпендикулярно проїзній частині. Зіткнення сталося на узбіччі під кутом в передню праву частину її автомобіля, праві передні пасажирські двері.

Порушень ПДР в своїх діях не вбачала. Наполягала, що вказаного зустрічного автомобіля на всій видимості автодороги не виявила, пояснити напрямок, параметри його руху та звідки цей автомобіль рухався не змогла. Раптову появу автомобіля на дорозі пояснювала його ймовірно великою швидкістю.

Потерпілий ОСОБА_2 в суді показав, що їхав зі швидкістю близько 80 км/г, на зустріч автомобілю «Кіа», зменшивши швидкість до 65-70 км/г, коли той автомобіль раптово виїхав перед ним на його смугу руху, виконуючи поворот ліворуч. Уникаючи зіткнення, прийняв праворуч, однак через дуже малу відстань сталося зіткнення в правій частині проїзної частини. Удар мав місце в праву, бокову передню частину автомобіля «Кіа», біля передньої правої стойки та пасажирської двері.

Не дивлячись на те, що показання потерпілого в суді про виникнення небезпеки для руху його автомобіля за 2-3 м., коли автомобіль «Кіа» після цього подолав відстань близько 5-6 м. та про місце зіткнення на правій частині його смуги руху викликають сумнів, обєктивними даними не підтверджуються й спростовуються даними схеми місця події й протоколу його огляду, суд вважає, що в прямому причинному звязку з ДТП знаходяться дії водія ОСОБА_1 Дані про протилежне в справі відсутні.

Виходячи з меж судового розгляду, які в цій справі визначені протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, суд доходить висновку про підтвердження вини останньої в ході судового засідання, з огляду на наявні у справі докази.

З протоколу огляду місця події, схеми ДТП встановлено, що зіткнення сталося на узбіччі біля смуги руху автомобіля «Тойота» в місці осипу протягом 1,8 м. Біля того місця розташовані й починаються сліди від шин обох автомобілів. Обидва автомобілі знаходяться на узбіччі, автомобіль «Кіа» близько 3 м. від краю проїзної частини, вздовж неї, автомобіль «Тойота» близько 10 м. Ширина смуги зустрічного руху, яку подолав автомобіль «Кіа», виконуючи поворот ліворуч складає, 2,8 м.

Будь-які сліди руху автомобіля «Тойота» до місця зіткнення на узбіччі відсутні.

Загалом згідно схеми ДТП з крайнього лівого положення своєї смуги руху автомобіль «Кіа» до місця зіткнення подолав відстань близько 6 м.

В автомобіля «Кіа» виявлено пошкодження передньої правої бічної частини, у автомобіля «Тойота»» деформована передня частина кузова.

Всі допитані в суді свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 показали, що зіткнення сталося на узбіччі, куди автомобіль «Кіа» виїхав після повороту ліворуч, перетнувши зустрічну смугу руху. При цьому зустрічний автомобіль виявлено свідком ОСОБА_3 на відстані близько 50-70 м., коли видимість дороги дозволяла, це здійснити значно раніше.

Втім самим водієм ОСОБА_1 зустрічний транспортний засіб виявлено тільки після зіткнення, що свідчить про недотримання обовязку завчасно вживати заходи для убезпечення руху.

Інші параметри руху обох автомобілів та дорожню обстановку, про які показав свідок ОСОБА_3, суд вважає субєктивними, які на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються даними протоколу огляду місця події та схеми ДТП.

Пояснення ОСОБА_6 та свідків про відсутність зустрічного автомобіля в момент початку маневру повороту, суд відкидає, оскільки обєктивно такий автомобіль дійсно рухався зустрічною смугою, а відтак здійснюючи маневр повороту ліворуч водій «Кіа» згідно вимог п.п. 10.1 і 10.4 ПДР України, мала переконатися у відсутності зустрічного автомобіля з огляду на конкретну дорожню ситуацію.

При цьому загальний стан видимості з робочого місця водія згідно протоколу огляду місця події становить 300 м., а відтак водій був обєктивно спроможний виявити зустрічний транспорт та прорахувати, що маневр повороту в той момент міг створити небезпеку для руху.

В справі відсутні обєктивні дані про інші параметри руху автомобіля «Тойота» до моменту зіткнення. Підстав вважати, що цей автомобіль рухався зі швидкістю близько 150 км/г, як про це показав свідок ОСОБА_3, у суду не має. Обєктивні дані цьому відсутні, коли свідок також припустив, що до моменту зіткнення швидкість за рахунок піску узбіччя, яким рухався автомобіль «Тойота», зменшилась до 80 км/г.

Пояснення в суді свідка ОСОБА_3 про наближення цього автомобіля за вказаних ним обставин є субєктивними, коли в будь-якому разі зустрічний автомобіль мав бути виявлений саме водієм, а не пасажиром й на більш значній відстані, тобто завчасно.

За встановлених обставин події, та з огляду на приписи п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, саме на водія який здійснює маневр повороту ліворуч покладається обовязок переконатися у безпечності маневру й дати дорогу всім без виключення зустрічним транспортним засобам.

При цьому це також означає й те, що водій зобовязаний виявити всі транспортні засоби, що обєктивно рухаються зустрічною смугою, без будь-яких виключень й переконатися у безпечності маневру.

Сам тільки факт того, що зіткнення сталося на узбіччі зустрічної смуги руху про дотримання водієм ОСОБА_1 п.п. 10.1, 10.4 ПДР України не свідчить.

У той же час по справі не має достатніх обєктивних даних для того щоби вважати, що при виникненні аварійної ситуації, виключно й тільки односторонніми діями водія ОСОБА_2 визначалася можливість уникнення зіткнення, як обовязкової передумови відсутності порушень в діях водія ОСОБА_1

Суд погоджується у вказаній частині з висновком експерта № 1667 від 23.03.2016 року за результатами проведеного автотехнічного дослідження про те, що можливість уникнення зіткнення полягала в дотриманні перш за все водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1 та 10.4 ПДР України, яка не пересвідчилася у безпечності виконання маневру, створила небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), а тому недотримання вказаних вимог ПДР України знаходиться в прямому причинному звязку з ДТП.

При цьому водій зустрічного транспорту в такій ситуації в будь-якому разі має перевагу в русі своєю смугою й саме для нього створено в даному випадку аварійну ситуацію, з якої він повинен шукати вихід й обирати спосіб маневрування для уникнення зіткнення.

Водночас по справі не має достатніх даних і підстав вважати, що водій ОСОБА_2 мав технічну можливість попередити зіткнення, проте обрав невиправданий маневр праворуч, і що обїзд в напрямку узбіччя створив іншу небезпеку для руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та спричинив зіткнення.

Таким чином суд вважає, доведеною вину ОСОБА_1 в порушенні п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, внаслідок чого сталося зіткнення й пошкодження транспортних засобів, заподіяння легких тілесних ушкоджень самій ОСОБА_1 та пасажиру ОСОБА_3

Відповідальність за дане правопорушення передбачено ст. 124 КУпАП.

Оскільки на даний час строки накладення адміністративного стягнення передбачені ст. 38 КУпАП закінчилися, ОСОБА_1 слід визнати винною за ст. 124 КУпАП і провадження щодо неї без накладання адміністративного стягнення закрити.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 9, 33, 124, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі ст. 38 і п. 7 ст. 247 КУпАП провадження щодо неї закрити в звязку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя