Номер провадження: 33/785/203/16
Номер справи місцевого суду: 521/2659/16-п
Головуючий у першій інстанції Передерко Д.П.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.02.2016 року, -

встановив:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.02.2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір в сумі 275 грн. 60коп.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3, 07.01.2016 року, о 03:10 годині, керував автомобілем «Мітсубіші» д/з НОМЕР_1 по вул. Космонавтів у м. Одесі знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, згідно перевірки на стан сп'яніння приладом «Драгер» №0485, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України.

На дану постанову судді районного суду Колєв С.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді змінити та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначає, що суддею районного суду було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а саме те, що він свою вину визнав повністю, автомобіль є для нього єдиним джерелом заробітку, оскільки він не має постійної роботи. Апелянт вказує, що суд безпідставно застосував до нього найсуворіший вид адміністративного стягнення у виді позбавлення права на керування транспортним засобом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП №457229 від 07.01.2016 року та матеріалами адміністративної справи ОСОБА_3 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння(а.с.2-5). Вказані обставини ОСОБА_3 визнав в своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного перегляду рішення судді районного суду.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_3 у вчиненому правопорушенні, та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП. З таким висновком судді районного суду погоджується апеляційний суд.

Разом з цим, в оскаржуваній постанові суддя районного суду, вірно кваліфікувавши дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані сп'яніння, але вийшов за межі обставин, які були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та помилково додатково кваліфікував його дії, як ухилення від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп'яніння. Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, який було встановлено за допомогою приладу «Драгер» №0485 (а.с.3). За таких підстав, посилання суду на кваліфікацію дії ОСОБА_3, як ухилення від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп'яніння, є безпідставним та підлягає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваної постанови.

Крім того, виключенню з мотивувальної частини оскаржуваної постанови підлягає посилання судді, як на доказ доведеності вини ОСОБА_3, на пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки зміст їх пояснень, долучених до матеріалів справи, шляхом допиту вказаних осіб в судовому засіданні не перевірявся, про що свідчить змістпостанови (а.с. 9).

Що стосується обґрунтованості застосованого до ОСОБА_3 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_3, суддярайонного суду не в повній мірі дотримався вимог закону, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення.

З оскаржуваної постанови судді вбачається, що призначивши адміністративне стягнення ОСОБА_3 у вигляді 1 (одного) року позбавлення права керувати транспортними засобами, суддя, при наявності альтернативних стягнень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином не мотивував свого рішення та застосував найсуворіший вид стягнення, що не відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, суддя районного суду, при розгляді справиза відсутністю правопорушника, про що свідчать зміст протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова від 29.02.2016 року, не врахував при прийнятті рішення письмових пояснень правопорушення на адресу суду, про те, що керування ОСОБА_3 транспортним засобом, є єдиним джерелом його заробітку, та не навів будь-яких мотивів, з яких він не врахував цієї обставини.

За таких підстав доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованості застосованого стягнення, на думку апеляційного суду заслуговують на увагу, а тому постанова суду в цій частині також підлягає зміні.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП апеляційний суд враховує: характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення; особу порушника, який, як свідчать матеріали адміністративної справи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав себе винним та щиро розкаявся у скоєному; ту обставину, що автомобіль для останнього є фактично єдиним джерелом доходу.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст.23, 33 КУпАП, суд вважає за можливе та необхідне апеляційну скаргу задовольнити, змінити постанову суду першої інстанції та призначити ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, яке відповідатиме меті адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргуКолєва С.І. - задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 29.02.2016 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови судді Малиновського районного суду м. Одесивід 29.02.2016 року відносно ОСОБА_3:

-посилання на кваліфікацію його дії, як ухилення від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп'яніння;

- посилання, як на доказ доведеності вини ОСОБА_3, на пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Призначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Копію постанови невідкладно вручити ОСОБА_3

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський