Номер провадження: 33/785/192/16
Головуючий у першій інстанції Чванкін С.А.
Доповідач Топал О. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Топал О.К., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на два роки. Стягнуто судовий збір в розмірі 275 гривни 60 копійок,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 16.11.2015 року о 03:05 годині, керував автомобілем марки «Інфініті» д/н НОМЕР_1, по вул. Новосельського в м. Одесі в стані алкогольного сп'яніння, згідно висновку приладу «Драгер ARBH - 0521», який показав 0,65 проміле алкоголю, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України.

Суд встановив у діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та змінити її в частині накладення на нього адміністративного стягнення, та призначити йому стягнення у вигляді штрафу.

Підставою для пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає те, що справа розглянута судом за його відсутності, чим були порушені його права, передбачені ст. 268 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при накладенні адміністративного стягнення суд не врахував того, що як на момент складання адміністративного протоколу, так і на момент розгляду справи в суді ОСОБА_2 не має водійського посвідчення. Крім того, суд не врахував того, що правопорушник визнав свою вину в скоєному правопорушенні, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вчинення даного правопорушення не призвело до настання тяжких наслідків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження і апеляційна скарга підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №АП2 248205 від 16.11.2015 року, розгляд справи був призначений на 16.12.2015 року. В матеріалах справи міститься судова повістка про виклик ОСОБА_2 у судове засідання лише на 13.01.2016 року, тоді як постанова судом винесена 09.02.2016 року без участі правопорушника. У зв'язку із зазначеним, вважаю поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, а тому клопотання ОСОБА_2 про поновлення строків на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З огляду на положення ст. 283 КУпАП суд мотивував прийняте рішення та привів докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Однак, при вирішенні питання щодо обрання адміністративного стягнення, суд першої інстанції не перевірив можливість застосування до правопорушника адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення особу правопорушника встановлено тільки за студентським квитком НОМЕР_2 від 01.09.2014 року. Водійське посвідчення у ОСОБА_2 при складанні протоколу не вилучалось (а.с.2).

До апеляційної скарги ОСОБА_2 додав копію постанови по справі про адміністративне правопорушення №ПС2 694085 від 16.11.2015 року, відповідно до якої 16.11.2015 року після складання протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, оскільки при керуванні транспортним засобом не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом, та йому було призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн., який він сплатив 20.11.2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 280 КпАП України, не з'ясував всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення даної справи та невірно застосував до правопорушника такий вид адміністративного стягнення, як позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, так як останній на час накладення стягнення не мав такого права.

За викладених обставин вважаю, що скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладення адміністративного стягнення, оскільки адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу є достатньою мірою для виправлення та попередження скоєння нового правопорушення.

Керуючись ст.293,294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року змінити в частині призначення адміністративного стягнення та накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.К. Топал