Справа №480/442/16-п 08.04.2016
Провадження №33/784/52/16

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/ 52 /16 Головуючий у 1-й інстанції: Персонова І.Г.
Категорія: ст.172-15 КУпАП Головуючий у 2-й інстанції: Кваша С.В.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі:
судді Кваші С.В.,
за участі секретаря Луговенко К.С.
прокурора Лопоха В.В.
захисник Безушко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Безушко С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03 березня 2016 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, який проходе військову службу за контрактом у військовій частині польової пошти НОМЕР_1 на посаді командира військової частини, проживаючого за місцем розташування базового табору військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 10 діб.
в с т а н о в и в:
Згідно постанови суду першої інстанції, полковник ОСОБА_1 , який проходить військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді командира військової частини, в порушення статутних обов`язків, у лютому 2016 року вчинив недбале ставлення до військової служби за наступних обставин.
В період з 05 лютого 2016 року по 10 лютого 2016 року особовий склад військової частини польова пошта НОМЕР_1 здійснював переміщення комбінованим способом до 235 загальновійськового Широколанівського полігону. 06 лютого 2016 року близько 16год.00 хв. особовий склад 8 роти 3 механізованого батальону військової чстини польова пошта НОМЕР_1 прибув на місце розташування польового табору та по 08 лютого 2016 року забезпечення особового складу вказаного підрозділу, питною водою не здійснювалось, достатньої кількості наметів і ліжок для особового складу не було, здійснення миття у лазні не було забезпечено через недбале ставлення до військової служби посадових осіб військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Вищезазначене стало причиною скарг військовослужбовців 8 роти 3 механізованого батальйону, пов`язаних із несвоєчасним розгортанням пунктів харчування, обігріву, а також неналежного створення умов для їх розташування в польових умовах. Зазначене могло призвести до заподіяння шкоди здоров`ю та порушення прав військовослужбовців на належні умови проживання, що стало причиною колективного невдоволення військовослужбовцями бездіяльністю службових осіб військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
У результаті цього, 46 військовослужбовців 8 роти 3 механізованого батальйону, не дочекавшись вирішення їх проблемних питань, 8 лютого 2016 року, близько 12 годині 10 хвилин, демонстративно залишили розташування польового табору та вирушили до м. Миколаєва з метою звернутися до військової прокуратури Миколаївського гарнізону та засобів масової інформації для захисту своїх прав.
В діях командира військової частини ОСОБА_1 вбачається порушення вимог ст.ст. 1,16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в частині створення належних умов проживання, вивчення ділових якостей та морально психологічного стану військовослужбовців.
В апеляційній скарзі захисник Безушко С.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, та надіслати справу на новий судовий розгляд, провадження по справі закрити в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.
Зазначає, що на час виконання ОСОБА_1 наказу щодо переміщення особового складу та техніки 53 ї механізованої бригади, яку він очолював, заступник командира військової частини з тилу підполковник ОСОБА_2 та заступник начальника тилу підполковник ОСОБА_3 знаходились у шпиталі, а це саме ті особи, що відповідають за тилове забезпечення особового складу, в тому числі й за харчування та розміщення.

Тобто ОСОБА_1 зіткнувся з обставинами, які суттєво ускладнювали контроль за усіма напрямками військової діяльності та змушували його діяти в умовах крайньої необхідності.
Також зазначає, що в посадових обов`язках ОСОБА_1 відсутні посилання на його обов`язок щодо тилового забезпечення особового складу, ці обов`язки покладені на його заступника з тилового забезпечення та інших осіб.
Крім того, вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 доповідали про негаразди з розміщенням та харчуванням особового складу та під час події він знаходився на значній відстані від загальновійськового Широколанівського полігону.
На думку апелянта, судом не враховано, що всі недоліки пов`язані з харчуванням та розміщенням особового складу були швидко усунені, не враховано і те, що за наслідками проведеної службової перевірки з цього питання понесли дисциплінарну відповідальність інші посадові особи військової частини, що прямо відповідають за цю ділянку роботи.

Також, зазначає, що судом не було враховані данні, що його характеризують, а саме його сімейний стан, наявність дружини та малолітньої дитини, а також, що він ніколи не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності.
Крім того, судом не врахована його багаторічна бездоганна військова служба, наявність державних відзнак, грамот. А також знаходження тривалий час на чолі військового підрозділу в зоні анти терористичної операції на сході країни та бездоганна служба там.
В запереченнях прокурор просить постанову районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Оскільки доводи викладені в ній є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши захисника, який уточнив вимоги апеляційної скарги та просив закрити справу в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, думку прокурора, який вважав постанову суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу апелянта, такою, що не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у постанові судді.
В суді першої інстанції ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що після отримання наказу командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » мав обмаль часу для організації переміщення особового складу, здійснював всі заходи, які від нього залежали для забезпечення всім необхідним військовослужбовців. Рапортів від підлеглих про скарги в бригаді до нього не надходило. Під час залишення 8 роти 3 механізованого батальону Широколанівського полігону знаходився в дорозі та вжив всіх заходів, які від нього залежали.
Проте, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП за обставин, встановлених судом першої інстанції, підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, і його дії, як військової службової особи, належно кваліфіковані, як недбале ставлення до військової служби.
Як вбачається з досліджених матеріалів справи ОСОБА_1 за своєю посадою командира військової частини є прямим начальником усього особового складу та повинен знати справжній стан справ у всіх підрозділах військової частини, відповідати за організацію та підтримання керування підрозділами, а також за всебічне забезпечення військової частини, організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту.

Разом з тим, в порушення своїх статутних обов`язків ОСОБА_1 належним чином не організував свою та роботу керівників підрозділів військової частини.
Саме через таке не сумлінне ставлення до своїх обов`язків та полишення поза контролем роботи своїх підлеглих, у тому числі і відповідальних за тилове забезпечення особового складу, настали наслідки, що призвели до порушення законних прав військовослужбовців та порушення дисципліни, зазначених у мотивувальній частині рішення суду щодо ОСОБА_1 ..
Вищевикладене знайшло своє підтвердження доказами, які були досліджені судом, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення від 15.02.2016 р., довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 498 від 12.02.2016 р., наказом командира військової частини НОМЕР_2 №152 від 10.02.2016 р., актом службового розслідування від 10.02.2016 року, які були досліджені судом. А також доданим в апеляційному суді наказом Генерального штабу збройних сил України № 87 від 01.03.2016 р., згідно якого ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення пониження в посаді.
Доводи у скарзі про те, що командир військової частини не має відношення до тилового забезпечення особового складу, безпідставні, оскільки, як зазначено вище ОСОБА_1 повинен був знати про справжній стан справ у підрозділах військової частини та був відповідальний за всебічне забезпечення цієї частини.
Посилання про необізнаність ОСОБА_1 про стан справ у 8-й роті через те, що йому не доповідали відповідні підлеглі - навпаки свідчать про його незадовільну роботу з керівниками підрозділів військової частини, відсутність належного контролю за ними, що також є складовою недбалого ставлення до служби.
На думку апеляційного суду, знаходження у шпиталі заступника командира частини з тилу та заступника начальника тилу зобов`язувало командира частини посилити контроль за діяльністю всіх служб тилу.
Притягнення до дисциплінарної чи адміністративної відповідальності інших службових осіб за даним фактом не виключає такого притягнення і щодо ОСОБА_1 ..
Доводи апелянта, що суд при призначенні адміністративного стягнення не врахував відсутність тяжких наслідків та данні характеризуючи його особу є безпідставними, оскільки суд першої інстанції в порядку ст.252 КУпАП оцінив наявні докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідив обставини справи і обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в межах, передбачених санкцією ст. 172-15 КУпАП, з урахуванням особи порушника, ступеня його вини, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та з додержанням вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на наведене, оскаржуване захисником рішення, скасуванню чи зміні не підлягає.
Керуючись п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Безушка С.В. залишити без задоволення.
Постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 3 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-15 КУпАП - без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області С.В. Кваша