Провадження № 3-2165/16
Справа № 760/4870/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Агафонов С.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 347918 від 03.03.2016року, ОСОБА_1 3.03.2016 року о 21.00 год. в м. Києві по просп. Лобановського,9 керував автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова, нестійка хода). Від проходження на стан сп'яніння в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вини в інкримінованому йому правопорушення не визнав. Судді пояснив, що перебував в тверезому стані, ні алкогольних напоїв, ні наркотичних засобів не вживав.

Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідування на стан алкогольного сп'яніння, а навпаки наполягав на цьому, оскільки був впевнений в тому, що тверезий. Однак, працівники поліції не дотрималися вимог законодавства при складенні протоколу, його ніхто не оглядав, продути прилад "Драгер" не пропонував, жодних свідків на місці не було, до нього ніхто не підходив.

ОСОБА_1 зазначив, що бачив як працівники поліції зверталися до якихось людей та складали якісь документи, як він пізніше дізнався, що це були ніби то свідки. Однак дані особи до нього не підходили, не розмовляли і взагалі його не бачили, оскільки він сидів в машині.

Враховуючи те, що працівники поліції на думку ОСОБА_1 порушили закон при складенні протоколу, він наполягав на освідуванні в закладі охорони здоров'я, в чому йому було відмовлено, а працівники поліції пояснили, що їм і так все ясно.

Вислухавши думку особи, що притягається до адміністративної відповідальності та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до висновків, які мотивує наступним чином.

В судовому засіданні ОСОБА_1 стверджує, що не перебував в стані алкогольного сп'яніння та спростовує дані протоколу про те, що він відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в передбаченому законом порядку, вказавши, що пояснення свідків є сфальсифікованими, а огляд ні на місці, ні в закладі охорони здоров'я йому не пропонувався.

Відповідно до п. 12 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - "Інструкція"), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п. 4 Розділу І цієї інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота).

В протоколі про адміністративне правопорушення АП2 № 347918 чітко зазначені декілька ознак алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), це: невнятна мова (в Інструкції визначено, як "порушення мови") та нестійка хода (в Інструкції визначено, як "порушення координації рухів").

Таким чином, у випадку виявлення підозри на стан алкогольного сп'яніння та за наявності декількох його ознак, поліцейський відповідно до п. 12 розділу ІІ однозначно зобов'язаний був направити ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров'я, як того вимагав сам ОСОБА_1

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затверджена Інструкцією та визначена в Додатку № 1 до неї.

Як випливає з матеріалів справи та підтверджується показаннями ОСОБА_1 будь-яке направлення йому не видавалося та до закладу охорони здоров'я не направлялося. Відсутнє таке направлення і в матеріалах справи, натомість міститься акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів, який складений з порушенням п.п. 10, 12 Розділу ІІ Інструкції.

Так, відповідно до п. 10 в акті можуть зазначатися тільки результати огляду на стан сп'яніння. Тому, якщо огляд не проводився, акт складатися не повинен.

Відповідно ж до п. 12 такий огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів взагалі не може проводитись з причин, зазначених вище.

Крім того, суддя не може визнати належними та допустимими доказами пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки вони виготовлені друкованим шрифтом, містять стандартні, заготовлені завчасно фрази та заповнені однаковими почерками. Таким чином, у судді виникають сумніви в тому, що свідки давали ці пояснення свідомо, розуміючи значення та наслідки зазначених формулювань.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в матеріалах адміністративної справи відсутні будь які належні та допустимі докази, що б підтверджували вину ОСОБА_1, яка категорично спростовується ним в судовому засіданні, а тому дані протоколу про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку в присутності двох свідків є припущеннями.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а також про відсутність події даного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 33, 247, 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_4 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Агафонов С.А.