Справа № 163/2723/15-п
Провадження №3/163/555/16

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

при секретарі Носку А.В.

з участю представника Волинської митниці ОСОБА_1,

розглянувши направлені Волинською митницею ДФСУ матеріали справи за протоколом №1386/20500/2015 про притягнення до відповідальності за ст.ст.471, 472 МК України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, слідуючи 06.10.2015 року з України в ОСОБА_3 через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС автомобілем «Ауді», номерний знак НОМЕР_2, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад встановлену постановою Правління НБУ від 27.05.2008 року №148 норму 201100 польських злотих, що по курсу НБУ в становили 1129308,22 гривні, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Він же тих же обставинах не задекларував за встановленою формою вказані валютні цінності, які згідно з тою ж постановою Правління НБУ від 27.05.2008 року №148 підлягали обовязковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст.257, 366, 374 МК України «зелений коридор» як форму декларування шляхом вчинення дії, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

На розгляд справи порушник не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду.

Після проведення додаткової перевірки митницею відповідно до постанови судді Апеляційного суду Волинської області від 03.03.2016 року і надходження справи до суду розгляд протоколу було призначено на 11 годину 24.03.2016 року. Про час розгляду ОСОБА_2 був завчасно повідомлений телеграмою, однак в судове засідання не зявився, заяв чи клопотань щодо суті протоколу і процедури його розгляду не подав. Представники ОСОБА_2 адвокати ОСОБА_4, ОСОБА_5 електронною поштою подали клопотання про відкладення розгляду через їх зайнятість в інших судових процесах. Таке клопотання було задоволено, розгляд протоколу відкладено на 11 годину 31.03.2016 року.

У призначений час ОСОБА_2 та його представники в судове засідання не зявились. Направлена 26.03.2016 року в адресу ОСОБА_2 телеграма вручена не була з причин відсутності адресата в місці проживання. В той же час на адресу суду надійшли заяви адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про припинення їх участі в справі у звязку із розірванням 29.03.2016 року договорів про надання юридичних послуг.

31.03.2016 року адвокат ОСОБА_4 електронною поштою додатково повідомив суд про перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній лікарні.

На імя головного лікаря ВОКЛ 31.03.2016 року було направлено запит, на який надійшло підтвердження про дійсне перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні з 29.03.2016 року. До запиту суду було додано для передачі ОСОБА_2 лист, в якому йому було запропоновано прибути в судове засідання, або надати письмові пояснення по суті протоколу, або направити захисника(представника), уклавши відповідну угоду.

До початку засідання 06.04.2016 року на адресу суду електронною поштою надійшло клопотання за підписом ОСОБА_2, в якому він зазначає, що не може прибути на розгляд протоколу через перебування на лікуванні. Письмові пояснення надати не може, оскільки боїться розголошення інформації, а вона стосується ряду посадових осіб. Через це просить слухання в справі не проводити.

Аналіз вище викладених обставин приводить до висновку про зловживання ОСОБА_2 своїми процесуальними правами для уникнення відповідальності, оскільки це засідання проводиться в останній день, коли відповідно до положень ст.467 МК України може накладатись стягнення, про що йому було повідомлено в листі суду, врученому через головного лікаря ВОКЛ.

ОСОБА_2 не мав жодних перешкод для зявлення в засідання 24.03.2014 року, коли він міг дати суду усні пояснення. Натомість для уникнення розгляду справи 31.03.2016 року, коли його інтереси могли представляти залучені ним же два адвокати, 29.03.2016 року ОСОБА_2 розриває з ними відповідні угоди.

Надходження клопотання ОСОБА_2 від 06.04.2016 року свідчить про те, що йому вручено лист суду від 31.03.2016 року з повідомленням про час і місце розгляду протоколу.

Твердження ОСОБА_2 про наявність в нього інформації щодо якихось посадових осіб жодними чином не обґрунтоване; ним не наведені будь-які ознаки можливої причетності до досліджуваних подій посадових осіб, які вже допитувались в суді першої та апеляційної інстанції. Не залучено ОСОБА_2 до участі в справі інших адвокатів чи фахівців, що могли б захищати його інтереси в під час судового розгляду.

За таких обставин за згодою представника митниці ухвалено проводити розгляд протоколу за відсутності ОСОБА_2

Винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення повністю стверджена протоколом про порушення митних правил та дослідженими доказами, а його заперечення своєї винуватості повністю спростоване.

Так, під час надання письмових пояснень при складанні протоколу ОСОБА_2 зазначив, що не задекларував валюту, оскільки забув дозвіл банку на її вивезення, а на талон, виданий прикордонником на «зелений коридор», не звернув уваги.

Під час першого судового розгляду протоколу ОСОБА_2 пояснив, що на його звернення до прикордонника-мужчини про видачу талона на «червоний коридор» той відмовив, пояснивши їх відсутністю, і видав талон на «зелений коридор». В пункті пропуску мав зустрітись із знайомим, котрий повинен був підвезти дозвіл банку, однак останній в телефонному режимі повідомив про неможливість приїзду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 06.10.2015 року несла службу в пункті пропуску «Устилуг» в якості старшого прикордонного наряду «вартовий шлагбауму, тил», оформляючи виїзд транспортних засобів з території України. В її обовязки входить видача контрольних талонів на відповідну смугу руху. Оглянувши наявний в матеріалах справи контрольний талон, свідок ОСОБА_6 заявила, що він виписаний нею особисто. При цьому зазначила, що талон видається безпосередньо біля автомобіля і під час заступання на службу є достатня кількість талонів на обидві смуги руху. ОСОБА_2 не заявив про наявність в нього товарів, що будуть декларуватись, не відмовився від талону на «зелений коридор».

З листа Львівського прикордонного загону від 21.03.2016 року №23/2648 вбачається, що ОСОБА_6 дійсно несла службу 06.10.2015 року в пункті пропуску «Устилуг» і видала контрольний талон на автомобіль «Ауді», номерний знак НОМЕР_2, для проходження контролю по смузі «зеленого коридору».

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні також заявила, що зазначених в постанові судді апеляційного суду показань, якими вона нібито заперечила видачу цього талону, не давала.

Оскільки показання ОСОБА_6 відповідають її ж показанням під час розгляду протоколу іншим суддею Любомльського районного суду, а під час апеляційного перегляду протокол засідання не вівся, суд бере до уваги показання ОСОБА_6 в цьому засіданні як одержані безпосередньо та підтверджені листом Львівського прикордонного загону.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що як молодший інспектор прикордонної служби жодного відношення до проведення контролю ОСОБА_2 не мав, оскільки ніс службу з 21 години 05.10.2015 року по 09 годину 06.10.2015 року, коли його змінила ОСОБА_6

Такі його показання підтверджені одержаним на запит судді Апеляційного суду Волинської області листом Львівського прикордонного загону від 27.01.2015 року №23/694, згідно з яким ОСОБА_7 ніс службу 05.10.2015 року.

Таким чином, показання вказаних свідків в сукупності із протоколом про порушення митних правил, контрольним талоном, актом огляду транспортного засобу з фото-таблицями безсумнівно доводять, що ОСОБА_2 проходив митний контроль на смузі «зелений коридор», який обрав самостійно і без будь-якого стороннього впливу, переміщуючи при цьому понад встановлену норму 201100 польських злотих.

Згідно з інформацією, яка є загальнодоступною і розміщується на офіційному сайті Національного банку України, станом на 06.10.2015 року 201100 польських злотих становили 1129308,22 гривні.

Крім цього, під час апеляційного перегляду постанови судді першої інстанції Іщенко О.П. подав довідку Луцького відділення №33 ПАТ «Інтеграл-банк» №7647/33 від 06.01.2016 року про те, що в нього у відділенні банку відкрито рахунок, з якого 08.09.2015 року знято 1218637,49 гривні.

На запит митниці уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Інтеграл-банк» 29.03.2016 року повідомив, що на підставі постанови Правління НБУ від 15.09.2015 року №606 прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Інтеграл-банк», а з 12.10.2015 року припинено діяльність Луцького відділення №33. У звязку з цим уповноважена особа ствердила, що довідка №7647/33 від 06.01.2016 року ОСОБА_2П не видавалась.

Тим самим спростовані попередні пояснення ОСОБА_2 про наявність дозволу банку на переміщення валюти, а законність її походження не підтверджена.

Дії ОСОБА_2 за обома ст.ст.471, 472 МК України кваліфіковані правильно.

Згідно із ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно із ч.6 ст.366 МК України звільнення від подання письмової митної декларації(на «зеленому коридорі») не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно з п.2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 27.05.2008 року №148, фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Зазначене дає підстави для висновку, що при переміщенні через митний кордон валюти понад еквівалент у 10000 євро громадяни зобовязані обрати смугу руху «червоний коридор» і подати письмову декларацію.

Згідно із ч.5 ст.366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, … не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

У звязку з такими положеннями закону вїзд у зону митного контролю через «зелений коридор» при наявності обмежених до ввезення товарів(валютних цінностей) є моментом закінчення порушення митних правил, передбачених ст.ст.471, 472 МК України, а усне чи письмове декларування на «зеленому коридорі» з огляду на особливості митного контролю не допускається.

Таким чином, порушення ОСОБА_2 цих положень закону і обрання «зеленого коридору» для декларування шляхом вчинення дії свідчить про недекларування валютних цінностей за встановленою обовязковою письмовою формою і становить ідеальну сукупність передбачених ст.ст.471, 472 МК України порушень митних правил.

Стосовно закінчення строків для накладення стягнення 05.04.2016 року, про що ОСОБА_2 заявив у своєму клопотанні, вбачаються підстави для такого висновку.

Згідно із ч.2 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення.

Ні Митний кодекс України, ні КУпАП відповідно до ст.487 МК України не містять норм щодо порядку обчислення строків в справах про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил.

За таких обставин вбачаються підстави для застосування аналогії права, зокрема, положень КПК України як найбільш процесуально наближеного законодавчого акту.

Згідно із ч.5 ст.115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк.

Таким чином, оскільки порушення митних правил вчинено 06.10.2015 року, цей день до уваги не береться, а останнім днем для накладення стягнення за даним протоколом є 06.04.2016 року.

Враховуючи доведеність вини порушника, стягнення на нього слід накласти на підставі ч.2 ст.36 КУпАП в межах санкції ст.472 МК України у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості переміщуваної валюти та її конфіскації.

Обґрунтовані підстави для звільнення ОСОБА_2 від відповідальності в порядку ст.22 КУпАП не встановлені, а санкція ст.472 МК України є безальтернативною.

З порушника підлягає стягненню судовий збір згідно із п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.471, 472 МК України, і на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1129308(один мільйон сто двадцять девять тисяч триста вісім) гривень 22 копійки з конфіскацією в дохід держави 201100(двохсот однієї тисячі ста) польських злотих на загальну суму 1129308,22 гривні.

Штраф в розмірі 1129308(один мільйон сто двадцять девять тисяч триста вісім) гривень 22 копійки підлягає стягненню на рахунок 5262 в ГУДКСУ у Волинській області(МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил»).

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 275(двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області(МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_8