Справа 303/100/16-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Заболотний А.М. розглянувши матеріали, які надійшли Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працює, проживає в м Мукачево, вул. Комарова Космонавта, 23, Закарпатська область,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЗА № 000210 від 04.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 04.01.2016 року близько 02 год. 15 хв. на вул. Матросова, 13 керуючи автомобілем матрки «Кіа Карнавал», порушив п. 8.4 Правил дорожнього руху, на законну вимогу поліцейських предявити документи не реагував, чим вчинив злісну непокору працівнику поліції.

Відповідно до постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2016 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП були повернуті для належного оформлення до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції. 18.03.2016 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП були повторно скеровані до суду. В листі Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції № 1646 від 18.03.2016 року зазначено, що ОСОБА_1 відмовився на законну вимогу працівника поліції предявити посвідчення водія, у звязку з чим злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 04.01.2016 року близько 02 год. 15 хв. дійсно перебував на своєму автомобілі марки «Кіа Карнавал» на вул. Матросова, 13 в м. Мукачево. В той час його зупинили працівники поліції у звязку з порушенням Правил дорожнього руху. При зясуванні обставин порушення працівники поліції відмовлялися представити йому відеозапис, на якому зафіксовано порушення. Також на вимогу працівників поліції передати посвідчення водія він пояснив, що згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху він повинен предявити, а не передати такі документи. До того ж вся розмова відбувалась у грубій зневажливій формі відносно нього. При цьому показав, що ніякої непокори працівникам поліції не чинив, тим більше злісної, а він виключно відстоював свої права, надані йому законом. Після цього поліцейські одягли на нього кайданки, під час чого він жодного опору не чинив, та доставили його до відділу поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до висновку, що у діянні ОСОБА_1 відсутня сукупність обовязкових ознак складу правопорушення, вчинення якого поставлено йому у вину.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у звязку з їх участю в охороні громадського порядку -

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому із зазначених вище вимог КУпАП з урахуванням позиці ВСУ висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КпАП)» слідує, що це правопорушення обовязково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обовязків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також предявлене відповідне посвідчення, у звязку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені, які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обовязків.

Необхідність зясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, і з рішення (Постанови) Верховного Суду України від 03.03.2014 року по справі №5-49к13, прийнятого внаслідок постановлення Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013 року (Заява № 20372/11, статус остаточного 11.07.2013 року). Також з урахуванням п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2011 року №10-рп/2011 по справі (№ 1-28/2011), необхідним є зясування суті непокори для надання висновку про її злісність.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 185 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»); позбавляє суд змоги встановити на виконання положень ст. 283 КУпАП самі обставини скоєння правопорушення, а саме його, час, місце та інші обставини, призводить до ігнорування прав особи, яку притягають до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту (враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення імовірного діяння) гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Крім того, в протоколі фактично не зазначено суть адміністративного правопорушення, тобто не вказано, яке законне розпорядження було не виконано ОСОБА_1 (достатній час для ознайомлення документів) та не зазначено у відношенні кого із співробітників поліції була спрямована «злісна непокора» і в чому саме непокора полягала. Таким чином в протоколі фактично не описано обєктивну сторону правопорушення.

До того ж не предявлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та інших документів, про, що безпосередньо йде мова в протоколі про адміністративне правопорушення ЗА № 000210 від 04.01.2016 року за ст. 185 КУпАП, містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП. Більше того, відповідно до постанови серії ПС № 727209 від 04.01.2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Зазначена обставина однозначно виключає факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за аналогічних обставин.

Додатково з оглянутого в судовому засіданні відео, яке зберігається на CD-R диску за №№ 3900, 3895 від 04.01.2016 року, жодних дій ОСОБА_1, які б свідчили про вчинення злісної непокори законній вимозі поліцейського не встановлено.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Відповідно до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Як передбачено ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов; про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи. Згідно з ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевстановленого, оцінивши встановлені фактичні обставини по справі та наявні докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що за таких обставин в силу ст. 7 КУпАП притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення злісної непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків виключається та суд переконався, що у діянні ОСОБА_1 відсутні обовязкові ознаки складу правопорушення, вчинення якого поставлено йому у вину, а тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 33, 185, 245, п. 1 ст. 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 185 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Постанову може бути опротестовано прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.М.Заболотний