Провадження № 33/772/67/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Бурденюк С.І.

за участю :

прокурора Каменяр С.В.,

адвоката ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу прокурора-заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 на постанову Вінницького міського суду Вінницьої області від 24.02.2016 року року про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася та мешкає в м. Вінниці, вул. Квітнева,43, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, заступника головного лікаря КУТМО «Вінницький обласний центр медицини катастроф» до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницьої області від 24.02.2016 року року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу № 1 від 18.12.2015 року директор Департаменту охорони здоровя і курортів Вінницької облдержадміністрації ОСОБА_3 з 16.05.2014 р. та до часу складання протоколу, будучи державним службовцем, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави, в звязку з можливістю виконання таких функцій, діючи в інтересах близької особи, члена сімї чоловіка ОСОБА_5 головного лікаря Вінницької центральної районної клінічної лікарні вчиняла дії та приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Реальний конфлікт інтересів проявлявся при надходженні заяв,листів головного лікаря Вінницької ЦРКЛ ОСОБА_5, які стосувались проведення його атестації, надання відпусток, питань щодо ЦРЛ. Це підтверджується також тим, що 14.07.2015р. та 31.08.2015р. ОСОБА_5 звернувся з заявами до голови Вінницької обласної ради з проханням надати йому частини відпусток та матеріальну допомогу на оздоровлення. За результатами розгляду зазначених заяв ОСОБА_3 було накладено резолюції «Не заперечую», після чого розпорядженнями голови Вінницької обласної ради були надані ОСОБА_5 відпустки та матеріальна допомога. А також наказом ОСОБА_3 продовжено на підставі його заяви термін дії вищої атестаційної категорії по ортопедії та травматології з 19.05.2015р. на один місяць, в звязку з перебуванням на курсах підвищення кваліфікації, а після проходження атестації наказом від 16.06.2015р. за підписом ОСОБА_3 підтверджено вищу категорію лікаря-ортопеда-травматолога Вінницької ЦРКЛ ОСОБА_5 Крім того, нею були підписані накази що стосувались головних лікарів ЦРЛ, в тому числі і ОСОБА_5 Всі ці обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_3, будучи директором Департаменту охорони здоровя і курортів Вінницької облдержадміністрації з 16.05.2014р. та по час складання протоколу, діючи в порушення п.3 ч.1 ст.28 «Про запобігання корупції», вчиняла дії в умовах реального конфлікту інтересів (тобто в її діях наявні суперечності між власними майновими і немайновими інтересами, зумовленими сімейними стосунками з чоловіком ОСОБА_5Л та службовими повноваженнями).

Не погодившись з постановою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій ставить птання про скасування постанови Вінницького міського суду Вінницьої області від 24.02.2016 року року про закриття провадження по справі про адміністративне корупційне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Просить винести нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Вимоги мотивовано тим, що висновки суду викладені у постанові щодо причин закриття провадження по справі є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом не враховано те, що ст.172-7 КУпАП тягне за собою адміністративну відповідальність саме за неповідомлення особою безпосереднього керівника (голову Вінницької ОДА) у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, про виконання повноважень в умовах реального конфлікту інтеерсів та вчиняла в умовах реального конфлікту інтерсів відповідні дії та приймала рішення відносно свого чоловіка Кривов яза О.Л.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, яка заперечувала вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-7 КУпАП, просила залишити постанову суду перешої інстанції без змін, виступ адвоката ОСОБА_2, дослідивши матеріали про адмінстративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає. До таких висновків апеляційний суд приходить з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Стаття 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього. Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реалізації державної антикорупційної політики» від 14.05.2013 року було внесено ряд змін до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» зокрема до статті 9 вказаного закону, в якій було визначено коло осіб, на яких поширювались обмеження щодо роботи близьких осіб.

На переконання апеляційного суду , районним судом вимоги закону при розгляді справи дотримано в повному обсязі, суддя всебічно, повно і об'єктивно розглянув матеріали адміністративної справи та з'ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а також докази додані до справи.

Висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується матеріалами справи, яким районний суд дав повну та всебічну оцінку в сукупності.

Так, зокрема, згідно пояснень свідка ОСОБА_6, який був головою комісії Департаменту охорони здоровя та курортів ОДА за фахами медицина невідкладних станів, лікар ОСОБА_5 проходив атестацію для отримання вищої атестаційної категорії по ортопедії та травматології, саме за фахом, а не як головний лікар ВЦКЛ. До складу такої комісії ОСОБА_3 не входила, будь-якого впливу на атестацію за фахом вона не має, оскільки це не входить до її компетенції. Рішення щодо атестації приймає саме комісія за фахом, висновок щодо проходження чи не проходження атестації видає саме вона, а ОСОБА_3 -лише підписує наказ на підставі такого рішення, причому в загальному порядку по всім лікарям, які проходили атестацію за різними спеціальностями в цей період, а не конкретно по ОСОБА_5

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали суду аналогічні пояснення.

Як вбачається зі змісту самого протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, ОСОБА_3 не повідомила безпосереднього керівника (голову Вінницької ОДА) про наявність конфлікту між особистими майновими інтересами і немайновими інтересами, зумовленими сімейними стосунками з чоловіком ОСОБА_5Л та службовими повноваженнями.

Рішенням 2 сесії Вінницької обласної Ради 6 скликання від 28.12.2010 року встановлено порядок , визначений Регламентом обласної ради 6 скликання щодо візування директором Департаменту ОСОБА_3 розпоряджень голови Вінницької обласної ради від 15.07.2015 року №107-вк та від 02.09.2015 року №169-вк, про надання відпусток головному лікарю Вінницької ЦРЛ Кривов язу О.Л..

Крім того, на заявах Кривов яза О.Л. від 12.07.2015 року та 31.08.2015 року, які адресовані голові Вінницької обалсної ради ОСОБА_10 міститься резолюція останнього (т. 2 а.с. 33, 36).

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що твердження апелянта про неповідомлення ОСОБА_3 безпосереднього керівника (голову Вінницької ОДА) , про наявність конфлікту інтересів є безпідставним, оскільки ОСОБА_3 не є головою чи членом будь-якої комісії Департаменту охорони здоровя та курортів ОДА за фахами медицина невідкладних станів, яку проходив лікар ОСОБА_5 при атестації для отримання вищої атестаційної категорії по ортопедії та травматології. Висновок щодо проходження чи не проходження атестації видає комісія, а ОСОБА_3 лише підписує наказ на підставі такого рішення, причому в загальному порядку по всім лікарям, які проходили атестацію за різними спеціальностями в цей період

Об'єктивних даних, які б достовірно свідчили про вплив ОСОБА_3 на атестацію її чоловіка - Кривов яза О.Л. в матеріалах справи відсутні.

Тобто вказане підтверджує те, що будь-яких дій щодо можливого конфлікту інтересів ОСОБА_3 не вчиняла.

Суд критично ставиться до показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11, оскільки він лише підтвердив обставини викладені в протоколі та матеріалах провадження , які вже були предметом дослідження суду.

Даних про зворотнє матеріали провадження не містять.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, всупереч вимог ст.256 КУпАП протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення не містить чітких вказівок щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

На глибоке переконання апеляційного суду в діях ОСОБА_3 відсутні обєктивна та субєктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 172-7 КУпАП, про, що вірно зазначив в своїх висновках міський суд.

На суд покладається обовязок, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ,на суд покладається обовязок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

З огляду на наведене вище , апеляційний суд переконаний ,що усі фактичні обставини справи, встановлені при розгляді справи в суді першої інстанції, також знайшли своє підтвердження і під час апеляційного розгляду, а обставини на які посилається в апеляційній скарзі прокурор Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4, не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки вони не вказують на факт вчинення ОСОБА_3 корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 172-7, 247, 251,252, 293, 294 КУпАП

п о с т а н о в и в

апеляційну скаргу прокурора-заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницьої області від 24.02.2016 року року щодо ОСОБА_3 , якою закрито провадження у справі, у звязку з відсутністю в її діях складу корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: