АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 611/1102/15-п Суддя 1-ї інстанції: Коптєв Ю.А.
Провадження № 33/790/152/16
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року суддя Апеляційного суду Харківської області Цілюрик В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Барвінківського районного суду Харківської області від 5 січня 2016 року у відношенні ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 5 січня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, закрито у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення, суддя виходив з того, що матеріали справи не містять доказів наявності в діях водія ОСОБА_2 порушень вимог Правил дорожнього руху України, а автомобілі отримали механічні пошкодження не з вини останнього.

З таким рішенням судді не погодився інший учасник ДТП - ОСОБА_1, який зазначив, що є потерпілим, та подав апеляційну скаргу, порушуючи при цьому питання про поновлення строку апеляційного оскарження, у зв'язку з тим, що про час та місце розгляду справи його не було повідомлено, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 04.02.2016 року. В апеляційній скарзі апелянт просить змінити постанову судді Барвінківського районного суду Харківської області від 5 січня 2016 року в частині висновку, що матеріали справи не містять доказів наявності в діях водія ОСОБА_2 порушень вимог Правил дорожнього руху України, а автомобілі отримали механічні пошкодження не з вини останнього.

Апелянт зазначає, що суддею не досліджено обставин дорожньо-транспортної події, в мотивувальній частині рішення не наведено доказів відсутності в діях ОСОБА_2 порушень правил дорожнього руху та відсутності його вини.

До апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не є особою, яка відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, має право на оскарження постанови. Крім того, зазначає, що постановою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 09.12.2016 року підтверджений факт скоєння 05.08.2015 року ДТП ОСОБА_1, який порушив вимоги п.2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобіль ОСОБА_2 Volkswagen Polo отримав механічні пошкодження. А причиною оскарження ОСОБА_1 постанови судді Барвінківського районного суду Харківської області від 05 січня 2016 року є спроба уникнути відповідальності у зв'язку із зверненням ОСОБА_2 до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди.

Будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги апелянт та ОСОБА_2 до суду не прибули, причину неявки суду не повідомили, тому розгляд апеляційної скарги проведено за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що пропущений строк оскарження підлягає поновленню, оскільки апелянтом наведені поважні причини пропуску на апеляційне оскарження, які не спростовані матеріалами справи, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Відповідно до вимог ст. 245 цього Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне

з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням,

виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 № 280037 від 05.08.2015 р., приблизно 08 год. 42 хв. по вул. Рози Люксембург, будинок 7 в м. Барвінкове, ОСОБА_2 керував автомобілем Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу, не був уважним та допустив зіткнення з автомобілем Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_2, який рухався у зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п. 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило механічні пошкодження.

В матеріалах справи наявна схема місця ДТП від 05.08.2015 року, згідно якої загальна ширина проїзної частини дороги, де відбулось ДТП складає 5,4 метри, а зі слів водія ОСОБА_1 зіткнення відбулось на його полосі руху на відстані 2,3 метри від краю проїзної частини з боку вулиці Ватутіна.

Разом з тим, у цій же схемі відображено, що зі слів водія ОСОБА_2 зіткнення відбулось на його полосі руху на відстані 3,25 мерти від того ж краю проїзної частини.

Такі ж самі відомості відображені і у поясненнях ОСОБА_2

Будь яких пояснень іншого водія ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Згідно вимог п.п. 11.2 та 11.3 Правил дорожнього руху України, на дорогах, що мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

На дорогах з двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки, або стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Інших доказів, які відобразили точне місце контакту транспортних засобів матеріали справи не містять незважаючи на те, що судом першої інстанції вони двічі повертались до відділення Державтоінспекції для доопрацювання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає висновок суду першої щодо відсутності доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення таким, що не суперечить матеріалам справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Барвінківського районного суду Харківської області від 05.01.2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Барвінківського районного суду Харківської області від 05.01.2016 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик