Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/45/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Кабанова В.В., розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровоград адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3М, на постанову Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера, (інвалід 3 групи), -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Повторно протягом року, а саме о 23 годині 30 хвилин 12 лютого 2016 року керував автомобілем KIA, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Скляра в сел. Онуфріївка, Онуфріївського району Кіровоградської області, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити постанову судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року в частині накладення на нього стягнення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на адміністративний арешт строком на 10 діб.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що за кермо авто в нетверезому стані сів вимушено, оскільки його сину стало зле на дні народження і він мав відвезти його додому. Вину в скоєнні адміністративного правопорушення визнає і щиро розкаюється та запевняє, що в подальшому адмінпорушень вчиняти не буде.

Також вказує, що він є інвалідом 3-ї групи і в даний час його важко влаштуватись на роботу, а в нього є ще один малолітній син, якому необхідно надавати матеріальну допомогу. В даний час йому запропоновано працювати водієм, але так як він позбавлений права керування транспортними засобами, він не має змоги працювати. Вказані обставини ставлять його в важке матеріальне становище, а я йому необхідно надавати допомогу дітям.

Заслухавши ОСОБА_3, який в судовому засіданні свою апеляцію підтримав повністю з вищевказаних підстав, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП визнав повністю.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення від 12.02.2016 року (а.с.2).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в доданих до протоколу поясненнях підтвердили, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3, відмовився від підпису протоклу та дачі письмових пояснень (а.с. 4,5).

Таким чином, вищезазначеним підтверджується факт вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, яке правильно кваліфіковано за ст.130 ч.2 КУпАП.

Виходячи з сукупності вищенаведених доказів, зібраних по справі, перевіривши їх при розгляді даної справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 та правильним рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП.

Порушень закону під час розгляду справи місцевим судом допущено не було.

Вид стягнення ОСОБА_3 судом першої інстанції призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, однак суд першої інстанції при призначенні виду адміністративного стягнення не врахував те, що ОСОБА_3 є інвалідом 3-ї групи, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно. В звязку з тим, що ОСОБА_3 є інвалідом 3-ї групи та працевлаштування становить для нього певні труднощі, а даний момент ОСОБА_3 запропоновано посаду водія у ТОВ «Кременерго синтез», та у звязку з тим, що ОСОБА_7 має здійснювати відрахування у вигляді аліментів на утриманні малолітнього сина, вважаю за можливе, з урахуванням всіх підстав, змінити постанову суду першої інстанції в частині виду адміністративного стягнення, призначеного ОСОБА_3

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.289, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу змінити.

ОСОБА_3 визнати винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адімінстартивного арешту строком на 10 діб.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2