АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/1936/16-п Суддя 1-ї інстанції: Ариничева С.А.
Провадження № 33/790/235/16
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 квітня 2016 року суддя Апеляційного суду Харківської області Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1, потерпілого водія - ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням на час розгляду строків накладення адміністративного стягнення. Суддя, враховуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, вважав встановленим, що ОСОБА_1, 01.12.2015 року о 08.45 год. керуючи автомобілем «ВАЗ» з державним номерним знаком НОМЕР_2, на перехресті проспекту Гагаріна та вулиці Зернової в м. Харкові, переїжджаючи перехрестя, не переконався в безпечності руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «ВМW» державний номер НОМЕР_1, чим спричинив пошкодження транспортного засобу та заподіяв матеріальну шкоду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.5 Правил дорожнього руху України. Однак, у зв'язку з тим, що станом на 15.03.2016 року минув тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст. 38 КУпАП, суддя прийняв рішення про необхідність закриття провадження у справі. З таким рішенням судді не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року скасувати, поновити строки накладення адміністративного стягнення та притягти до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП іншого водія ОСОБА_2 за порушенням ним вимог п. п. 10.1, 16.5 Правил дорожнього руху України. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом при постановленні рішення не були враховані його пояснення, а взято до уваги лише протокол про адміністративне правопорушення, та пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 Зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло, який саме пункт Правил дорожнього руху порушив водій, у зв'язку з чим адміністративний матеріал було повернуто на доопрацювання, в результаті чого без участі ОСОБА_1 до нього були внесені виправлення та дописана фабула правопорушення, додані рапорти співробітників поліції. Схема ДТП складена не в повному обсязі, без урахування деяких вихідних даних, які об'єктивно підтверджують його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначає, що відповідно до його пояснень та схеми дорожньо-транспортної події (ДТП) п.16.5 Правил дорожнього руху України, про порушення якого зазначено у протоколі, не має жодного відношення до нього, оскільки він закінчував переїзд перехрестя, а не починав. Водій ОСОБА_2 в поясненнях зазначив, що нібито почав рух на перехресті на зелений сигнал світлофора в крайньому правому ряду з іншими транспортними засобами, які потім на перехресті зупинилися, а він самостійно продовжив рух, тим самим ОСОБА_2 підтвердив, що порушив вимоги п. п. 10.1, 16.5 Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення АП1 № 886551 від 01.12.2016 року, ОСОБА_1, 01.12.2015 року о 08.45 год. керуючи автомобілем «ВАЗ» з державним номерним знаком НОМЕР_2, на перехресті проспекту Гагаріна та вулиці Зернової в м. Харкові, переїжджаючи перехрестя, не переконався в безпечності руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «ВМW» державний номер НОМЕР_1, чим спричинив пошкодження транспортного засобу та заподіяв матеріальну шкоду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 16.5 Правил дорожнього руху України.

Саме такі обставини ДТП встановив суд першої інстанції і виклав їх у постанові, яка оскаржується.

Тобто в вину ОСОБА_1 ставиться порушення ним безпеки руху на перехресті.

Разом з тим, п. 16.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Ані постанова, яка оскаржується, ані протокол про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей про те, які самі винні дії з боку ОСОБА_1 мали місце 01.12.2015 року о 08.45 з огляду на зміст вказаного вище пункту Правил дорожнього руху України, вимоги якого, згідно протоколу про адміністративне правопорушення та постанови від 14. 03.2016 року порушено ОСОБА_3 Судом першої інстанції не встановлено, на який сигнал світлофору виїхали на перехрестя вказані вище автомобілі, хто повинен був дати дорогу транспортному засобу, який закінчує рух через перехрестя. Такі відомості у постанові суду від 14.03.2016 року відсутні.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги вимоги положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, які унеможливлюють апеляційним судом на теперішній час встановлювати нові обставини при розгляді апеляційної скарги, які не були встановлені судом першої інстанції та викладені у рішенні суду від 14.03.2016 року, апеляційний суд вважає необхідним постанову від 14.03.2016 року скасувати за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення при тих обставинах, які викладені у постанові, яка оскаржується.

Інші вимоги апелянта, що до встановлення вини в діях іншого учасника ДТП, апеляційний суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки предметом судового розгляду було лише з'ясування наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення та винних дій водія ОСОБА_1 Так як у відношенні водія ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не складався, суд не міг давати судження щодо наявності в його діях невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України. При таких обставинах, відсутності рішення суду першої інстанції стосовно оцінки дій водія ОСОБА_2, враховуючи вимоги ст. 280 КУпАП щодо меж обставин, які підлягають з'ясуванню судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд позбавлений можливості встановлювати в діях останнього склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року у відношенні ОСОБА_1 скасувати, та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В задоволенні вимог щодо встановлення вимни в діях водія ОСОБА_2 відмовити.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик