АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, -

в с т а н о в и в :

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1, будучи особою, яка протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння і на вимогу поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 29 січня 2016 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП,

Провадження № 33/774/61/16 Головуючий у першій інстанції: Гречко Ю.В.

Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, відносно нього. Крім того, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_1 зазначив, що строк на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення ним пропущений з поважної причини, а саме, у зв'язку з тим, що при розгляді справи в міськрайонному суді він не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про необхідність з'явитися до суду, при цьому копія постанови суду апелянту не направлялась і він її отримав лише 27 січня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в його діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, а докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення з боку поліцейських мали місце протиправна поведінка та нехтування його правами, передбаченими чинним законодавством України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, підтвердили викладені в їх обґрунтування доводи та просили поновити пропущений апелянтом з поважної причини процесуальний строк та задовольнити апеляційну скаргу. ОСОБА_1 наполягав на тому, що при оформленні відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення з боку поліцейських мали місце чисельні порушення вимог чинного законодавства України.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду в якості свідка поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України ОСОБА_5 пояснив, що саме ним 26 листопада 2015 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Свідок зазначив, що при складанні протоколу ним були дотримані всі вимоги чинного законодавства України, а наявність в протоколі підписів ОСОБА_1 при тому, що в протоколі вказано про відмову останнього від підпису та дачі пояснень, пояснюється тим, що спочатку ОСОБА_1 категорично відмовлявся ознайомлюватися з протоколом та підписувати його, про що і було зазначено в протоколі, однак, через деякий час все ж таки це зробив. Крім того, ОСОБА_5 звернув увагу апеляційного суду на те, що протягом останніх років ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, в підтвердження чого надав суду ксерокопії відповідних довідок.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, а також свідка ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому в задоволенні поданої апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено апеляційним переглядом, зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції не були дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази як направлення на адресу ОСОБА_1, так і отримання ним судового виклику. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази отримання ОСОБА_1 копії постанови суду відносно нього, направленої в порядку ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні, тоді як відповідно до наявної в матеріалах справи заяви правопорушника, копія оскаржуваного судового рішення ним була отримана 27 січня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення і керуючись ст. 289 КУпАП, вважає необхідним задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Апеляційним переглядом встановлено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діянні водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7; рапортом поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України, яким, в тому числі, підтверджується факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, чим були виконані вимоги ст. 266 КУпАП; іншими фактичними даними.

З дотриманням вимог ст. 252 КУпАП докази, що містяться в матеріалах справи, судом першої інстанції були перевірені на їх допустимість, належність та достатність, в контексті ст. 251 КУпАП.

Матеріалами справи не встановлено обставин, які б давали об'єктивні підстави ставити під сумнів пояснення вищезазначених свідків, оскільки такі пояснення є послідовними та повністю узгоджуються між собою та з даними, котрі слідують з інших доказів, що містяться в матеріалах справи.

Проаналізувавши доводи апелянта та його представника стосовно невідповідності складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення вимогам чинного законодавства України, а також порушення самої процедури складання протоколу, в співвідношенні з матеріалами справи та в контексті встановлених в ході апеляційного розгляду фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про надуманість та безпідставність таких доводів, оскільки, як встановлено апеляційним судом, порушень вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП при складанні даного протоколу поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України не було допущено.

Таким чином, даючи оцінку вищевказаним доказам, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля в стані алкогольного сп'яніння жодним чином не спростовують правильність висновку суду першої інстанції щодо наявності в діянні апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено саме за фактом його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України, підставою якої стало виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп'яніння, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що вищезазначений нормативно - правовий акт не пов'язує право поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України пред'явити водію законну вимогу щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння з необхідністю виявлення у водія декількох, а не лише однієї, з ознак алкогольного сп'яніння і взагалі не відносить до компетенції поліцейського можливості примусової доставки водія до медичного закладу, з метою огляду на стан алкогольного сп'яніння при виявленні у водія ознак алкогольного сп'яніння.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно того, що при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, з боку поліцейських мали місце протиправна поведінка та нехтування правами ОСОБА_1, визначеними чинним законодавством України, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про звернення ОСОБА_1 до компетентних органів з даного приводу.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач