АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/8785/15-п, Провадження №33/790/171/16 Головуючий 1 інстанції: Курило В.О.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м.Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Остапчик С.В., за участю особи, яка притягуються до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, та особи, яка є учасником дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 лютого 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, громадянина України, пенсіонера, проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В :

11 лютого 2016 року, суддя Жовтневого районного суду м.Харкова, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ухвалив постанову, якою на підставі п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрив провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначену постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова, в якій просив її скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Обгрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що він не порушував правила дорожнього руху, а дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобілю ВАЗ-21093 НОМЕР_1 ОСОБА_2, який рухаючись зі швидкістю 90-100км/год, виїхав на зустрічну смугу зустрічного і жодних спроб уникнути зіткнення не вчинив, а суд першої інстанції неповно дослідив всі обставини справи і не дав належну оцінку всім доказам.

Вислухавши доводи ОСОБА_1, який підтримав свої вимоги, пояснення ОСОБА_2, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали справи, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно зі ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів,тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

З матеріалів справи вбачається, що 22 вересня 2015 року інспектором ДАІ Цибульком М.М. складено протокол про адміністративне правопорушення АП2 №226004, в якому зазначено, що 10 серпня 2015 року о 10 годині 10 хвилин на 3км+700м під'їздної дороги до аеропорту у м.Харкові ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Тойота Лендкрузер» НОМЕР_2, не виконав вимоги знаку 2.1 «Надати дорогу», продовжив рух, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ-21093 НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, чим заподіяно матеріальну шкоду.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції водій ОСОБА_1 пояснив, що 10 серпня 2015 року він виїжджав із другорядної дороги від сел.Південний на окружну дорогу м.Харкова. На цій ділянці дороги встановлено знак «Дати дорогу». Він ввімкнув поворот, потім мав намір повернути ліворуч. По головній дорозі з лівої сторони рухався автомобіль ВАЗ-21093, із ввімкненим поворотом праворуч на відстані приблизно 70 метрів від перехрестя, зі швидкістю приблизно 70 км/год. Далі ОСОБА_1 продовжив рух, оскільки вважав, що автомобіль ВАЗ-21093 здійснить поворот праворуч.

Водій ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 10 серпня 2015 року близько 10 годині він рухався на автомобілі ВАЗ-21093 по автодорозі Київ - Харків - Довжанський в напрямку сел.Високий від сел.Пісочин, зі швидкістю приблизно 60 км/год. Під'їжджаючи до повороту на санаторій «Роща», приблизно в 15 метрах від перехрестя, не надаючи перевагу у русі, із другорядної дороги виїхав автомобіль «Тойота Лендкрузер» НОМЕР_2, після чого зупинився посеред полоси його руху. Він негайно вжив заходи екстреного гальмування, та, переконавшись, що у зустрічному напрямку руху відсутні автомобілі, здійснив маневр вліво, щоб уникнути зіткнення із автомобілем «Тойота». Одночасно із тим, як він почав гальмувати, автомобіль «Тойота» несподівано почав рух у напрямку, перпендикулярному дорозі. Зіткнення відбулось лівою передньою частиною автомобіля «Тойота» у праве переднє крило автомобіля ВАЗ-21093, у зв'язку з чим на його автомобілі було пошкоджено: праву передню фару, капот, переднє праве крило, переднє праве колесо, передній правий привід колеса із стойкою, передні праві двері, кришу автомобіля попереду справа, передній бампер, решітку радіатора.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили показання водія ОСОБА_2 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Протоколом огляду місця події та схеми ДТП від 10 серпня 2015 року зафіксовано розташування автомобілів «Тойота» та ВАЗ-21093 після дорожньо-транспортної пригоди, сліди гальмування автомобіля ВАЗ-21093, осип скла, місце зіткнення транспортних засобів (з пояснень обох водіїв), відображено встановлені на даній ділянці дороги дорожні знаки та дорожня розмітка.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи №10545 від 13 січня 2016 року автомобіль ВАЗ-21093 передньою правою частиною кузова контактував з передньою лівою бічною частиною кузова автомобіля «Тойота». Встановити механізм зіткнення транспортних засобів, на даному етапі дослідження, експертним шляхом неможливо. Автомобіль ВАЗ-21093 перед початком гальмування рухався на відстані не далі ніж 4,5 м від лівого габариту до правого краю проїзної частини, відносно напрямку його руху. Встановити експертним шляхом, яка була траєкторія руху автомобіля «Тойота» в момент ДТП, - експертним шляхом неможливо.

В даній дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1, 12.3 ПДР України. Якщо швидкість руху автомобіля ВАЗ-21093 перед ДТП, згідно пояснень водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_1, становила 100 км/год., то дії водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.12.6 «ґ», 12.9 «б». Але встановити експертним шляхом, чи знаходяться дані невідповідності з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди, експертним шляхом на даному етапі дослідження неможливо.

Встановити експертним шляхом чи мав водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_2 технічну можливість запобігти зіткненню і чи вбачаються в його діях невідповідності вимогам ПДР України, які знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди, неможливо.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Тойота» ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.16.11 ПДР України і вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» п.33 «Дорожні знаки».

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти зіткненню для водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_1 визначалась шляхом виконання ним вимог п.16.11 ПДР і вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» п.33 «Дорожні знаки», для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.16.11 ПДР України та вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», п.33 «Дорожні знаки» ПДР, і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з виникненням дорожньої пригоди.

Проаналізувавши відомості, що містять протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи, вислухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди та свідків, дослідивши висновки експертизи, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п.16.11 Правил дорожнього руху України та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».

Доводи апеляційної скарги зазначені висновки не спростовують. Матеріали справи не містять відомостей, що дають підстави для визнання винуватим у дорожньо-транспортній пригоді водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_2

За таких обставин підстав для скасування постанови Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 лютого 2016 року не вбачається.

Рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення також відповідає приписам ч.2 ст.38, п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 лютого 2016 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Остапчик С.В.