Справа № 369/136/16-п Головуючий у І інстанції Бурбела Ю. С.
Провадження № 33/780/187/16 Доповідач у 2 інстанції Загоруйко
Категорія 204 28.03.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2016 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Загоруйко В.В.,

за участю:

правопорушника ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянувши в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2016 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонерка, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень з конфіскацією вилученого майна, зазначеного у додатку до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з постановою, 04.01.2016 за адресою: АДРЕСА_2 в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_2 здійснювала господарську діяльність без свідоцтва про державну реєстрацію та інших дозвільних документів.

Не погоджуючись з даною постановою, правопорушником подано апеляційну скаргу, в якій вона просить постанову скасувати, а провадження закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Апелянт вказує, що вона здійснювала торгівлю продуктами харчування на підставі трудового договору від 03.01.2016 року, який був укладений між нею (продавцем) та ФОП ОСОБА_4 (роботодавцем), якій, згідно виписки про державну реєстрацію суб'єкта господарювання від 14.08.2015 року, надано дозвіл на роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Крім цього, апелянт стверджує, що її пояснення від 04.01.2016 року, згідно яких, вона купувала алкогольні та тютюнові вироби на ринку для подальшої реалізації, не відповідають дійсності, оскільки, відповідний процесуальний документ її примусили підписати працівники правоохоронних органів. Апелянт вказує, що вилучено товару на суму 7445 грн., однак, згідно довідки Фастівського об'єднання УПФУ Київської області за № 888 від 25.02.2016 року, вона отримує пенсію за віком, яка складає 949 грн. на місяць, а інших доходів у неї не має. Крім цього, апелянт звертає увагу на ч. 1 ст. 29 КУпАП, відповідно до якої конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши правопорушника та її представника, яки просили скаргу задовольнити, апеляційний суд вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП суд повинен всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, а відповідно до ст. 252 КУпАП - оцінити докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог Закону суддею при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП не дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Проте зазначений протокол, щодо ОСОБА_2 не відповідає вимогам названої норми закону, оскільки в ньому не конкретно вказано суть вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, не вказано в чому полягає «діяльність», яку здійснює ОСОБА_2

Так, в протоколі вказано, що «встановлено факт здійснення господарської діяльності без свідоцтва про державну реєстрацію, ліцензії та інших дозвільних документів, чим порушила ст. 9 ЗУ «Про ліцензування певних видів діяльності», тобто вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП. Дана стаття визначає перелік видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню. З протоколу не вбачається, суть порушення, а також, які саме дії вчинила та який саме вид діяльності, що передбачає ліцензування здійснювала ОСОБА_2

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташований за адресою: АДРЕСА_2. Згідно трудового договору (а.с. 44), між роботодавцем ФОП ОСОБА_5 та працівником ОСОБА_6, прийнята на роботу на посаду продавця в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» з визначеним переліком прав та обов'язків. Цьому факту суд оцінки не дав, як і не звернув уваги, що у протоколі зафіксований факт відсутності огляду речей, та, разом з тим, до цього ж протоколу долучений додаток (а.с. 3), згідно якого такий огляд вже проводився. Більш того, останній документ складений на підставі Закону України «Про міліцію», який втратив чинність у 2015 році.

25 січня 2016 року суддя повернув матеріали стосовно ОСОБА_2 до ГУ ДФС України в Київській області для належного оформлення. Підставами для цього стали наступні обставини:

- у протоколі не зазначено період вчинення правопорушення, не зазначено, яким видом господарської діяльності займалася ОСОБА_2, яка згідно протоколу є безробітня, пенсіонером, і посадовою особою;

- у протоколі не наведено даних про регулярну, постійну та суттєву безпосередню участь особи, на яку складений протокол в організації такої діяльності;

- відсутність у матеріалах даних про власника вилучених алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що унеможливлює прийняття судом рішення про накладення на правопорушника стягнення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУАПП у виді конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, оскільки згідно ст. 29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника.

Ініціатор складання протоколу, виконуючи постанову суду, обмежився лише дублюванням рапорту лейтенанта податкової міліції О.С. Діжурка, в якому знову ж таки вказано про факт складання протоколу стосовно ОСОБА_2 04 квітня 2016 року (а.с.1, 25-26), та будь-яких інших дій щодо виконання вимог судді не вчинив, направивши матеріали до суду.

Суд 1-ї інстанції на це уваги не звернув, та виніс оскаржуване рішення, навіть не встановивши належність майна, яке було вилучено, та інші обставини справи, в тому числі і той факт, що 04 січня 2016 року ОСОБА_2 перший день працювала у крамниці, і не як суб'єкт господарської діяльності, а як продавець.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що під час провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 допущені порушення, які не уможливлюють визнання протоколу серії АА № 719204 належним, допустимим й достатнім доказом для встановлення її вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164, а інші будь-які докази на основі яких у визначеному Законом порядку можна встановити її винність, викликають сумніви.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд 1-ї інстанції не дотримався вимог Закону, оскільки не з'ясував обставини, які зобов'язаний був дослідити, не звернув уваги на порушення, допущені в ході провадження по справі, належно не вмотивував своє рішення, і прийшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

За таких обставин, не вбачаючи в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне провадження по даній справі закрити.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - скасувати, та провадження по даній справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного Суду

Київської області В.В. Загоруйко