П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

якою провадження у справі щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

за участю особи, яка притягнута до ОСОБА_2,

адміністративної відповідальності

захисника ОСОБА_4,

особи, щодо якої провадження закрите ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 364 гривень. Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 23 листопад 2015 року в 18 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом «Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по перехрестю вул. С.Скляренка - вул. Куренівська, біля будинку № 3 в м. Києві, в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України ( далі - ПДР), перед початком руху не переконався, що це буде безпечно для інших учасників руху, допустив самовільний рух транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндаі», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Разом з тим, суд дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В доданому до апеляційної скарги клопотанні ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що копію постанови від 19 лютого 2016 року він отримав лише 01 березня 2016 року через засоби Укрпошти. Крім того, апелянт звертає увагу, що при розгляді справи 19 лютого 2016 року він присутнім не був.

Апелянт просить скасувати постанову, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо нього у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, та визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що на перехресті з вул. С.Скляренка в м. Києві на червоний сигнал світлофору він зупинився, впевнившись, що на перехресті нікого немає, та розпочав свій рух, коли загорілось зелене світло. Після цього раптово помітив, що ліворуч відносно нього на великій швидкості рухається автомобіль «Хюндаі», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2. Намагаючись уникнути зіткнення, виконав екстрене гальмування та повернув кермо праворуч, проте уникнути зіткнення з автомобілем «Хюндаі» йому не вдалось.

Апелянт вважає, що водій автомобіля «Хюндаі» - ОСОБА_3 розпочав свій рух на червоний сигнал світлофору, у зв'язку з чим вчинив дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4, які підтримли апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доводи ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_6, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції 19 лютого 2016 року (а.с.25), але в день ухвалення рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження щодо ОСОБА_3, в суді присутній не був.

Відповідно до супровідного листа (а.с.30), 23 лютого 2016 року йому поштою було направлена постанова суду. В клопотанні про поновлення строку на оскарження ОСОБА_2 вказує на те, що судове рішення він отримав 01 березня 2106 року.

Проте, матеріали справи не містять даних, які б підтверджували дату отримання ОСОБА_2 постанови суду. Таких доказів не надав апеляційному суду і сам апелянт.

Враховуючи те, що будь-які сумніви вирішуються на користь особи, яка відстоює свої інтереси в суді, виходячи з положень ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яка гарантує доступ особи до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови суду від 19 лютого 2016 року та прийняти його апеляційну скаргу до розгляду.

Ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд дійшов такого висновку на підставі досліджених доказів, а саме: показань ОСОБА_3, водія автомобіля «Хюндаі», який пояснив, що, закінчуючи рух через перехрестя, несподівано для нього з крайньої правої смуги виїхав автомобіль «Хонда» під керуванням ОСОБА_2, уникнути зіткнення з транспортним засобом не вдалось; показаннями свідка ОСОБА_6, яка була пасажиром в автомобілі «Хюндаі», та бачила як з правої крайньої смуги по вул. С.Скляренка в м. Києві виїхав автомобіль «Хонда», який здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_3; схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якої зіткнення автомобілів, якими керували ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулося фактично при закінченні перетину останнім перехрестя вул. С.Скляренка - вул. Куренівської в м. Києві в межах умовного продовження крайньої правої смуги, по якій рухався автомобіль «Хонда».

На думку апеляційного суду, судом першої інстанції всебічно та повно досліджені всі обставини ДТП, правильно взяті до уваги викладені вище докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2, та не прийняті показання останнього, оскільки вони не узгоджується зі схемою ДТП, яку ніхто з учасників не оскаржує.

В суді першої інстанції та в апеляційному суді як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 стверджували, що вони рухались на зелений сигнал світлофору.

Оскільки матеріали провадження не містять об'єктивних даних про рух автомобілів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на відповідний сигнал світлофора, вирішуючи питання про причинно-наслідковий зв'язок між їх діями та наслідками, суд виходить з положень ПДР України, які регламентують дії водіїв в конкретній дорожній обстановці.

Відповідно до п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечно і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху.

Як пояснив в апеляційному суді ОСОБА_2, він почав рух в крайній правій смузі по вул. С.Скляренка в напрямку вул. Новокостянтинівської в м. Києві, після ввімкнення зеленого сигналу світлофора.

ОСОБА_3 пояснив, що він перетинав вул. С.Скляренка в м. Києві теж на зелений сигнал світлофора.

Відповідно до схеми ДТП, по вул. С.Скляренка існує розмітка руху по смугах по три в кожному напрямку.

Як пояснили ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в кожній смузі стояли автомобілі в обох напрямках.

На думку апеляційного суду, пояснення ОСОБА_3 відповідають тій дорожній обстановці, яка унеможливлювала його рух на заборонений сигнал світлофора, оскільки його автомобіль був би перешкодою для автомобілів, які рухалися в трьох смугах ліворуч та двох смугах праворуч.

В той же час, в разі не закінчення перетину перехрестя на зелене світло світлофора, ОСОБА_3 зобов'язаний був закінчити цей маневр, а водій ОСОБА_2, навіть при наявності для нього ввімкненого сигналу світлофора, що дозволяє рух, зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, які завершують рух через перехрестя (п.16.5 ПДР України).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок про невідповідність дій ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР України, згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечно і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху. Саме це порушення перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з пошкодженням автомобіля ОСОБА_3

Зазначені вище докази спростовують доводи апелянта про його невинуватість та підтверджують правильність рішення суду про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та якою провадження у справі щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун