Справа № 484/880/2016
Провадження № 3/484/211/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Маржина Т.В., при секретарі судового засідання Мирошниченко Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську матеріали, які надійшли до суду 11.03.2016 року з Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не одруженого, не працюючого, інваліда П групи, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_1, виданий 13.09.1996 року Добровеличківським РВ УМВС України в Кіровоградській області, ПІН НОМЕР_2, посвідчення водія РРВ № 381625 від 08.08.2007 року, замість якого 02.01.2016 року видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії ТД № 093503, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2016 року о 23.00 годині в м. Первомайську Миколаївської області по вул. Одеській ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2104 д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного спяніння, мав виражене тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразну мову. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке визначена ст. 130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав і пояснив, що у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час потрапив у ДТП за участю водія ОСОБА_3, який вимагав у нього гроші, а коли працівники міліції його зупинили, він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан спяніння, а відмовився продувати прилад «Драгер». Вважає, що свідки його обмовили, щоб уникнути відповідальності за ДТП.

Такі пояснення ОСОБА_1 спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

По-перше, протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за наслідками ДТП, що сталося 02.01.2016 року за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 працівниками поліції не складався; така справа судом не розглядалася, тож стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 або відсутність такого стану не має для свідка ОСОБА_3 жодного юридичного значення. Відповідно, судом не встановлено підстав для дачі неправдивих свідчень ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 02.01.2016 року на вул. Одеській в м. Первомайську в районі ТЦ «Магніт» в його автомобіль вїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 Він викликав поліцію і зателефонував своєму знайомому ОСОБА_4, щоб той приїхав. Коли приїхали працівники ДАЇ, вони з ОСОБА_1 вже домовилися про добровільне відшкодування збитків і вирішили не складати протокол. Однак ОСОБА_1 був неадекватний. Здавалося, що він нетверезий, про що сказали працівникам поліції. Ті відповіли, що не являються дорожньою поліцією і не мають необхідних повноважень, тож повідомлять про випадок дорожню поліцію, після чого уїхали. ОСОБА_1 сів у машину і також поїхав. Розуміючи, що ОСОБА_1 у нетверезому стані, він та ОСОБА_4. кожен на своєму автомобілі, поїхали до працівників дорожньої поліції, машина яких стояла неподалік і повідомили, що по дорозі їде нетверезий водій. Поліцейські його наздогнали і зупинили. ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного спяніння, однак від продуття алкотестера відмовився. Тоді його посадили в поліцейську машину і повезли у відділ, за кермо автомобіля ОСОБА_1 сів інший працівник поліції. ОСОБА_1 намагався вистрибнути з поліцейської машини, тоді поруч з ним сів ОСОБА_4 і в такому супроводі вони приїхали до відділу поліції, де того ж дня склали протокол про адміністративне правопорушення про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. ОСОБА_1 відмовлявся ставити будь-які підписи та отримувати копію протоколу, від них відібрали письмові пояснення і всіх відпустили.

Свідок ОСОБА_4 дав суду аналогічні пояснення і додав, що коли посадили ОСОБА_1 до поліцейського автомобіля, мали їхати на медичне обстеження в лікарню, однак під час руху ОСОБА_1 категорично відмовився. Вів себе грубо, тож поїхали одразу у відділ поліції, де і склали протокол про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 відмовився розписатися.

З рапорту інспектора Первомайського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 вбачається, що наступного дня після вказаних подій ОСОБА_1 зявився до відділу поліції, щоб все ж таки отримати тимчасове посвідчення, в цей же день він запропонував йому також отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення, на що ОСОБА_1 погодився і під час ознайомлення з протоколом вже зробив у ньому записи і проставив свої підписи.

За таких обставин суд вважає, що інспектором поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не порушено вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376. Інспектор діяв відповідно до ситуації, яка виникла через явно неадекватну поведінку водія ОСОБА_1 Судом достовірно встановлено з пояснень свідків, що у день вчинення правопорушення, інспектор не мав змоги скласти протокол на місці зупинки транспортного засобу, а водій ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі та від отримання його копії. Крім того, намагався втекти від поліцейських, відмовився від продуття алкотестеру «Драгер», а під час знаходження у поліцейському автомобілі відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

При цьому суд не може взяти до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що він закодований і більше чотирьох років не вживає алкоголю, оскільки він не звинувачується у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного спяніння, а обвинувачується у відмові від проходження медичного огляду на такий стан, тобто у порушенні п. 2.5 правил дорожнього руху.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у предявленому обвинуваченні знайшла своє повне підтвердження під час розгляду справи. Його дії слід кваліфікувати за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Обираючи вид та міру стягнення, суд враховує, що ОСОБА_1 є водієм (має посвідчення), не працює, являється інвалідом П групи, отримує пенсію в розмірі близько 1000 грн., має неповнолітню дитину, не одружений. Суд враховує, що ОСОБА_1 не визнав своєї провини, не розкаявся у скоєному, намагався тиснути на свідків, спотворити докази, проставивши свої пояснення у протоколі наступного дня. Суд вважає, що відсутні обставини, які помякшують відповідальність ОСОБА_1 Також відсутні обставини, що обтяжують відповідальність, оскільки вони охоплюються кваліфікуючими ознаками самого правопорушення. За таких обставин призначити стягнення у вигляді адміністративного арешту неможливо. Стягнення у вигляду штрафу суд вважає непомірним для правопорушника. Враховуючи стан його здоровя та матеріальне становище, суд вважає, що у ОСОБА_1 відсутня можливість сплатити штраф у розмірі, визначеному законом. З таких міркувань єдиним можливим видом стягнення в даному випадку суд вважає позбавлення права керування транспортним засобом.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом П групи, на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 30, 33, 221, 245, 246, 248, 251, 252, 279, 283, п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначити йому стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

СУДДЯ: