Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

прокурора Радзивилюка І.Ф.,

розглянувши апеляційну скаргу першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2015 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого охоронником «Луцькводоканал», за ч.1 ст.173-2 КпАП України

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2015 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення №004952 зі змісту якого вбачається, що 20.12.2015 року близько 11.04 год. гр. ОСОБА_1, перебуваючи за місцем проживання вчинив насильство в сімї психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2015 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 30 годин.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропустив його з поважних причин. Посилається на те, що про розгляд даної справи повідомлений не був, копія рішення до Луцької місцевої прокуратури не надходила. Про постановлення незаконного рішення та неможливість його виконання Луцькій місцевій прокуратурі стало відомо лише після надходження листа від Луцького МРВ КВІ УДПтС України у Волинській області.

Не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_1, просить змінити постанову суду в частині незаконно накладеного на правопорушника стягнення. Свої доводи обґрунтовує тим, що стягнення у виді громадських робіт на ОСОБА_1, який є інвалідом другої групи, судом накладено незаконно, з порушенням вимог ч. 3 ст. 30-1 КпАП України, а тому просить визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України без накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши прокурора, який апеляцію підтримав і просив постанову скасувати, перевіривши доводи скарги і ознайомившись з матеріалами справи, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав .

Відповідно до ст. 294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Як вбачається з постанови суду, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглядалась без участі прокурора і постанова суду органам прокуратури не надсилалась, що позбавляло ці органи можливості відповідного реагування у встановлені законом строки.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 правопорушення при зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, які ніким не оспорюються і яким суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Кваліфікація судом дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України є правильною і не оспорюється в апеляції.

Щодо доводів прокурора про незаконне накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді громадських робіт, то вони є обґрунтованими.

Санкція ч. 1 ст. 173-2 КпАП України передбачає два види стягнення, які можуть бути накладені на порушника - громадські роботи та арешт.

Відповідно до ч.3 ст.30-1 КпАП України громадські роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Як вбачається з посвідчення серії Б № 358739 від 20.12.2013 року ОСОБА_1 являється інвалідом 2-ї групи.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, суд, в порушення вимог ст.ст. 245, 250 КпАП України, не повно зясував всі обставини у справі, та всупереч положень ч. 3 ст. 30-1 КпАП України наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді громадських робіт.

Оскільки судом першої інстанції при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності порушено вимоги накладення адміністративного стягнення, постанова суду в цій частині підлягає скасуванню.

Хоча доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень в апеляційного суду не викликає сумнівів, однак, згідно ст. 38 КпАП України стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути накладене на правопорушника не пізніше як через три місяці з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 були вчинені 20 грудня 2015 року і на момент її розгляду в апеляційній інстанції закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, а тому у відповідності до п.7 ст.247 КпАП України провадження по справі повинне бути закрите.

За вказаних обставин відносно ОСОБА_1 слід закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КпАП України.

Керуючись п. 7 ст. 247, ст. 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду від 29 грудня 2015 щодо ОСОБА_1 в частині накладення стягнення скасувати.

У звязку з закінченням на момент апеляційного розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КпАП України, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України закрити на підставі п.7 ст.247 КпАП України.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук