Справа № 147/447/16-п
Провадження № 3/147/166/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Костюк Г.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Тростянецького відділення Бершадського відділу поліції ГУ Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, українку, громадянку України, непрацюючу, проживаючу в ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч.1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.03.2016 року ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що не виконує належним чином обовязки по вихованню своїх дітей, а саме не створює умови для їх розвитку, виховання та навчання.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснила, що 18.03.2016 року під час сварки із чоловіком ОСОБА_2 останній її побив. Вона щоб чоловік заспокоївся та залагодити конфлікт пішла з дому. Чоловік залишився дома з дітьми. Побоюючись нових побоїв чоловіка залишилась ночувати у сусідів. Вихованням дітей займається добре. Від виконання своїх батьківських обовязків не ухиляється. Належним чином забезпечує умови для виховання, навчання, фізичного і духовного розвиток дітей.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 суду показав, що ОСОБА_1 приходиться йому дружиною. Мають спільних дітей. Визнає, що 18.03.2016 року під час сварки з дружиною наніс їй тілесні ушкодження. Остання пішла з дому і не повернулась ночувати, тим самим залишила дітей. Він залишився дома, дітей нагодував та вклав спати. Вважає, що ОСОБА_1 належним чином не займається вихованням їхніх спільних дітей.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_2, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність за порушення вказаної норми настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх заміняють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Стаття 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року передбачає, що батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В направленому до суду протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 ухиляється від своїх батьківських обовязків, а саме не створює умови для розвитку, виховання та навчання дітей, однак, відомості про те, в чому саме відбулося неналежне виховання дітей з боку ОСОБА_1, в чому саме виразилось не створення нею умови для їх розвитку та навчання в матеріалах справи відсутні. Не вбачається це і з самого протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін неповнолітні діти ОСОБА_1 залишились вдома із батьком ОСОБА_2

Відповідно до норм Сімейного кодексу України обовязок щодо виховання та розвитку дитини покладений на обох батьків. Мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, її виховання та забезпечення її розвитку, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, та несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини відповідно до закону.

Таким чином, враховуючи пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та матеріали справи, суд приходить до висновку, що в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки суду не надано жодних переконливих доказів, які свідчили б про неналежне виконання та свідоме нехтування ОСОБА_1 своїми батьківськими обов'язками. Обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВІ №005276 від 18.03.2016 року, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи, та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даній справі не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, у звязку з чим дана справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 п.1, 268, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя