АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/74/16 Справа № 698/70/16-п Головуючий по 1 інстанції Кухаренко О.В.
Категорія:ч.1ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

на постанову Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.02.2016 року,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №686831, ОСОБА_3 08.01.2016 року о 17 год. 00 хв. в смт. Катеринопіль по вул. Ходюка керував автомобілем марки «Пежо 206» реєстраційний номер знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги пункту 2,9аПравил дорожнього руху України.

Постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.02.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1(один) рік, а також стягнуто з правопорушника на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1(один) рік та закрити провадження по справі, а в разі неможливості закриття справи змінити адміністративне стягнення на штраф. Обґрунтовуючи вищенаведені вимоги апелянт посилається нате, що судом першої інстанції не з'ясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення. Так судом першої інстанції не взято до уваги те, що медичне освідування було проведено з грубим порушенням наказу Міністерства охорони здоров'я України №400/666 від 09.09.2009 року зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.10.2009 р. №931/16947, який втратив чинність 09.11.2015 року. Згідно ч.3 с.7 діючої інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини - є обов'язкове. Отже на думку апелянта судом не взято до уваги вказані порушення. Також апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст. 251, 252 КУпАП, які визначають порядок дослідження доказів та з'ясування всіх обставин справи. Крім того апелянт вказує що він є пенсіонером та інвалідом 2 групи і йому вкрай важко пересуватись без транспортного засобу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляції, приходжу до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх районним судом.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суддя відповідно до ст. 245 КУпАП. в повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і їм дана належна юридична оцінка

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції прийшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

Так вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які в поясненнях на арк.2-3 з яких вбачається, що ОСОБА_3 відмовлявся продувати прибор «ДРАГЕР» неодноразово, після чого продув прилад, який перебуває на балансі Катеринопільської ЦРЛ.

Також вказаний факт перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння підтверджується висновком № 159 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_3 проходив обстеження на приладі «АЛКОНТ» який показав 1,7 % проміль алкоголю що перевищує допустиму норму в 0,2 % проміль.1

Що ж стосується доводів ОСОБА_3 проте, що медичне освідування було проведено з грубим порушенням наказу Міністерства охорони здоров'я України №400/666 від 09.09.2009 року зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.10.2009 р. №931/16947, який втратив чинність 09.11.2015 року то вони є необґрунтованими.

Так посилання ОСОБА_3 на ч.3 п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, щодо проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини - є обов'язкове.

Вказане положення інструкції регулює порядок визначення, стану особи під дією яких засобів перебуває наркотичного засобу або психотропної речовини, а отже вказані положення не можуть бути застосовані до особи яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що висновок №159 від 08.01.2016 року був складений лікарем Катеринопільської ЦРЛ ОСОБА_5, яка ж і надавала пояснення працівникам Катеринопільського відділення поліції з приводу тих обставин які мали місце 08.01.2016 за участі ОСОБА_3.

Тому доводи ОСОБА_3 про нікчемний висновок, який на його думку виготовлений невідомо ким та не засвідчений посадовою особою є необґрунтованим.

З огляду на викладене, доводи скаржника про те, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення і його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованими, і тому не можуть бути прийняті до уваги.

Адміністративне стягнення, накладено на правопорушника у відповідності до вимог ст.33 КУпАП про загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення та в межах санкції ст.130КУпАП.

При цьому враховано дані про особу порушника, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Будь-яких інших порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою обов'язкове скасування постанови суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП.

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.02.2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1(один) рік, а також стягнуто з правопорушника на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба