Святошинський районний суд м. Києва
ун. № 759/4116/16-п
пр. № 3/759/2019/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Жмудь В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Київської місцевої прокуратури № 4 м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. Березника Ємільчинського р-ну Житомирської обл., українку, громадянку України, номер картки - платника податків НОМЕР_1, яка здобула вищу освіту, не заміжня, пенсіонерка, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Наказом ДПІ у Святошинському районі м. Києва ДПС № 381-о від 13.11.2012 ОСОБА_1 була призначена на посаду головного державного податкового інспектора відділу приймання та обробки податкової звітності управління інформатизації та обліку платників ДПІ у Святошинському районі м. Києва ДПС. Цього ж дня ОСОБА_1 особисто під власний підпис була ознайомлена із Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», їй було роз'яснено положення вказаного Закону і попереджена про обмеження, спрямовані на запобігання і протидію корупції.

Наказом ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 192-о від 18.07.2014 ОСОБА_1 з 23.07.2014 була звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_1 відповідно до вимог абзацу другого ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» (ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції») повинна була подати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, тобто 2014 рік. Однак, вказану декларацію вона не подала.

Часом вчинення адміністративного корупційного правопорушення є 02.04.2015 року.

Фактичною датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, є день виявлення даного правопорушення, тобто 14.03.2016 року.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала повністю, щиро розкаялась та пояснила, що вчинила дане адміністративне правопорушення через власну недбалість (забула).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 8 від 18.03.2016, який складений стосовно ОСОБА_1; лист ГУ ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби від 14.03.2016 № 2507/9/26-15-08-18 про направлення до Київської міської прокуратури № 4 м. Києва матеріалів відносно ОСОБА_1, яка будучи суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, порушила вимоги ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції»; акт від 14.03.2016 про відсутність в особовій справі ОСОБА_1 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік; письмові пояснення ОСОБА_2 від 14.03.2016; копію витягу з наказу № 381-о від 13.11.2012 про призначення ОСОБА_1 на посаду головного державного податкового інспектора відділу приймання та обробки податкової звітності управління інформатизації та обліку платників ДПІ у Святошинському районі м. Києва ДПС; копію наказу № 192-о від 18.07.2014 про звільнення 23.07.2014 ОСОБА_1 з займаної посади; копію попередження про обмеження, спрямовані на запобігання та протидію корупції тощо, з яким ОСОБА_1 ознайомилася 13.11.2012; копію особової картки № 91 ОСОБА_1; письмові пояснення ОСОБА_1 від 15.03.2016, приходжу до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, в повному обсязі підтверджується даними матеріалами справи в їх сукупності.

Згідно із пп. «е» п 1 ч 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є особи, уповноважені на виконання функцій держави - посадові та службові особи органів доходів і зборів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону. Суб'єкти декларування, які звільнилися, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом.

Згідно п. 2 розділу XIII Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб'єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Положеннями ч. 1 ст. 1726 КУпАП (в редакції від 05.03.2016) передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, є всі підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, те що вона не працює, пенсіонерка, не заміжня, ступеню її вини, обставину, що пом'якшує її відповідальність, та відсутності обставин, що обтяжують її відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним скоєному.

Положеннями ст. 401 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 даного Закону.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, не відноситься, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ч. 1 ст. 1726, ст.ст. 23, 33, 38, 401, 252, 283-285, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п'ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) грн 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 (двісті сімдесят п'ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя: