П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Ластовка Н.Д., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Дніпропетровської області, громадянина України, місце роботи не вказав, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 470142, ОСОБА_1, 27.02.2016 року о 02 год. 00 хв. по Броварському проспекту в м. Києві, керував автомобілем «Мітцубісі Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «ДРАГЕР» для визначення стану сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а Правил Дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки дії водія ОСОБА_1 мають ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, пояснив суду, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП, вину у вчиненому правопорушенні заперечив та вказав на те, що у стані сп»яніння автомобілем не керував.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 надав пояснення по суті справи відповідно до яких вказав, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 470142 складений 27 лютогго 2016 року о 02 год. 00 хв. із зазначенням про те, що водій автомобіля відмовився у присутності свідків проходити медичний огляд на стан сп'яніння. Проте, одночасно у поясненнях свідків, що містяться в справі, вказано, що ці пояснення були відібрані у них 27 лютого 2016 року 21 год. 10 хв., що не може відповідати дійсності, оскільки протокол про адміністративні правопорушення фіксує події, які вже відбулися, а свідки, виходячи зі змісту письмових пояснень, були опитані через дев'ятнадцять годин. Також, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 470142 не містить даних про те, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «Мітцубісі Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1.

Для з'ясування оспорюваних обставин, судом вживались, передбачені законом заходи, шляхом виклику в судове засідання сержанта ОСОБА_2, який складав протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 470142 від 27 лютого 2016 року. ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань чи заперечень до суду не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її адвоката, приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата та місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по - батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адреси свідків та потерпілих, пояснення особи, притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В обґрунтування вчинення водієм порушення ПДР України працівниками ДПС долучено до справи пояснення свідків.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП України, відповідальність водія наступає у випадку Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а так само у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння

Так, згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння, перебування під дією наркотичних або токсичних речовин.

Згідно п. п. 1.6, 1.7 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України від 09.09.2009 р. № 400/666, огляд проводиться: уповноваженою особою Державтоінспекції МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я.У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, огляд на стан сп'яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, в якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З матеріалів справи, вбачається, що у встановленому законом порядку працівниками патрульної поліції огляд на стан сп»яніння ОСОБА_1 не було проведено, у зв»язку із відмовою особи у присутності свідків. Проте, як вбачається з письмових пояснень, відібраних лейтенантом поліції ОСОБА_3 у громадянина ОСОБА_4, в якості свідка, останнім не проставлено підпис в графі «пояснення записано вірно та мною прочитано. Зауважень до викладеного не маю». Таким чином, зазначені пояснення не можуть бути прийняті судом як належний доказ, оскільки дані пояснення не підписані громадянином ОСОБА_4, який був залучений працівником патрульної поліції в якості свідка.

Таким чином, будь-яких належних доказів щодо перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп»яніння, які б були отримані у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене вище та наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів того, що водій проходив медичний огляд на стан сп'яніння на місці затримання у встановленому законом порядку на технічно справному приладі та у присутності свідків, за наслідками проходження якого у останнього було встановлено стан алкогольного сп»яніння, або відмовився від його проходження, а також достовірних доказів відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, зважаючи на порушення порядку, визначеного Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю у діях водія складу адміністративного правопорушення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи не доведено факту порушення з боку водія ОСОБА_1 п.2.9 а ПДР України.

Згідно положень пп. «а» ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження.

За таких обставин провадження по даному адміністративному матеріалу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У зв»язку із закриттям провадження судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283, 284, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, який виніс постанову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Строк пред'явлення до виконання три місяці.

Суддя: