АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОсіповаЛ.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Згідно з постановою 30 жовтня 2015 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем з державним номерним знаком НОМЕР_1 та рухаючись по Південному мосту у м. Києві, в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем з державним номерним знаком НОМЕР_2 що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року скасувати та провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому посилається на те, що судом були порушені вимоги ст.ст. 277-2, 268 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи, отже був позбавлений можливості дати пояснення по суті правопорушення, заявити клопотання, подати докази.

ОСОБА_3 зазначає, що судом порушено вимоги ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи.

Так, на переконання апелянта, він безпідставно визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху, які не порушував, оскільки, рухаючись на автомобілі «Iveco Stralis», д.н.з. НОМЕР_1, по Південному мосту у правій полосі дороги, дотримався безпечного інтервалу щодо оточуючих автомобілів. Однак раптово невідомий легковий автомобіль червоного кольору заїхав з центральної смуги та, підрізавши керований ним автомобіль зліва, зайняв все місце, яке він, ОСОБА_3, залишив для дистанції з автомобілем, що рухався перед ним. Щоб уникнути зіткнення з невідомим автомобілем, він натиснув на гальма та, відчувши, що автомобіль почало нести по дорозі, подивився в ліве дзеркало заднього виду і, пересвідчившись, що в середній смузі транспортні засоби відсутні, здійснив поворот ліворуч. Під час здійснення маневру повороту вліво та заносу керованого ним автомобіля і відбулосьзіткнення з автомобілем «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_2.

На переконання ОСОБА_3 з вини водія невідомого легкового автомобіля, в першу чергу, і сталася дорожньо-транспортна пригода. Також стверджує про наявність і вини водія автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4, оскільки вона не дотрималась безпечної дистанції під час вчинення маневру з другої полоси для перевлаштування в крайню праву смугу та не відреагувала на ситуацію, побачивши, що він здійснює поворот вліво в центральну смугу руху, а більше того, намагалась здійснити обгін керованого ним автомобіля за рахунок збільшення швидкості з метою з'їзду з Південного мосту в напрямку вул. Набережно-Хрещатицької у м. Києві, і саме збільшивши швидкість, попала під занос його автомобіля.

Крім того, на переконання ОСОБА_3, для з'ясування механізму дорожньо-транспортної пригоди, відповідності його дій та дій інших учасників дорожньо-транспортної пригоди вимогам Правил дорожнього руху України, є необхідним призначення судової автотехнічної та судової транспортно-трасологічної експертиз.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Висновок судді суду першої інстанції про порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху, а саме п. 13.1, є обґрунтованим, оскільки підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, на які і послався суддя у постанові.

Так, за даними протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Iveco Stralis», д.н.з.НОМЕР_1, та рухаючись по Південному мосту у м. Києві не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_2 що спричинило пошкодження обох автомобілів (а.с. 1).

З пояснень ОСОБА_3, які він надав відразу після дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що 30 жовтня 2015 року він керував автомобілем «Iveco Stralis», д.н.з.НОМЕР_1, рухаючись в правому ряду по мосту в сторону правого берега р. Дніпро. Під час руху його підрізав легковий автомобіль, у зв'язку з чим він став гальмувати та повернув кермо ліворуч, внаслідок чого керований ним автомобіль понесло вліво, та сталось зіткнення з автомобілем «Toyota», який рухався поруч (а.с. 5).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_4, 30 жовтня 2015 року о 14 год. 45 хв. вона керувала автомобілем «Toyota Yaris»,д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись по Південному мосту в другій смузі в напрямку вул. Набережно-Хрещатицької у м. Києві та готуючись до здійснення маневру перестроювання у праву смугу. В цей час вона відчула удар в правий бік керованого нею автомобіля, її автомобіль відкинуло до лівого відбійника, після чого, коли вона стала гальмувати з метою зупинити рух автомобіля, відчула другий удар в правий його бік, після чого виникло зчеплення її автомобіля завтомобілем «Iveco Stralis», д.н.з. НОМЕР_1. В такому стані обидва транспортних засоби продовжили рух до повної зупинки, і її автомобіль було заблоковано між лівим відбійником та автомобілем «Iveco Stralis».

Про такі причини дорожньої аварії за участю вказаних автомобілів свідчать дані схеми місця ДТП, яка складена в присутності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ними підписана без будь-яких зауважень, та на якій зазначено напрямок руху як автомобіля «Iveco Stralis», д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, так і автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з.НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, місце зіткнення та розташування транспортних засобів після ДТП, а також зафіксовано пошкодження цих транспортних засобів (а.с. 3).

Зафіксовані у схемі місця ДТП дані про розташування вказаних транспортних засобів після їх зіткнення містяться і у відеозапису з місця події, як і дані щодо пошкоджень цих транспортних засобів - на фотознімках, що надані ОСОБА_3 та його захисником суду апеляційної інстанції.

Крім того, як за первинними показаннями водія автомобіля «ВАЗ 21140», д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_7, так і за його показаннями в суді апеляційної інстанції, 30 жовтня 2015 року, він керуючи вказаним автомобілем, рухався по Південному мосту у м. Києві, перевлаштувавшись у крайню ліву смугу. З випередженням перед ним в середній смузі рухався автомобіль «Toyota», а у правій крайній смузі - з випередженням останнього автомобіля - вантажний автомобіль «Iveco». Приблизно через 200 метрів після його перевлаштування автомобіль «Iveco» став різко зсуватися ліворуч, ударив автомобіль «Toyota», від чого вказані транспортні засоби потягло у крайню ліву смугу перед ним. Він, ОСОБА_7, почав різко гальмувати, проте не зміг уникнути зіткнення з автомобілем «Toyota», який був притиснутий до відбійника автомобілем «Iveco».

Всупереч доводам апеляційної скарги вказані докази в їх сукупності свідчать про недотримання ОСОБА_3 вимог правил дорожнього руху в дорожній ситуації, що мала місце 30 жовтня 2015 року, оскільки за змістом п. 13.1 Правил дорожнього руху України саме на водієві лежить обов'язок щодо безпечного інтервалу в конкретних умовах, зокрема, і в умовах виникнення перешкоди, як про це і стверджував апелянт.

Враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини дорожньо-транспортної пригоди, суддя суду першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, та прийшов до правильного висновку про порушення ОСОБА_3 п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

За таких обставин підстави для призначення судової автотехнічної та судової транспортно-трасологічної експертиз відсутні.

Що стосується доводів ОСОБА_3 про порушення його прав під час розгляду справи без його належного повідомлення, то вони є небезпідставними, проте ці недоліки, як і недостатня вмотивованість рішення судді суду першої інстанції не є підставою для скасування постанови, оскільки права ОСОБА_3 було поновлено при перегляді справи в апеляційній інстанції, у тому числі право надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. Крім того, за наявної сукупності вищенаведених доказів відсутність ОСОБА_3 в судовому засіданні не вплинула на доведеність його вини у вчиненому правопорушенні, а висновки судді апеляційної інстанції щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за результатами апеляційного розгляду співпадають з висновками судді суду першої інстанції.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 23, 33 КУпАП та в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про порушення Правил дорожнього руху України іншими учасниками дорожнього руху, то вирішення цього питання не може бути предметом даного апеляційного розгляду, оскільки дані про такі порушення в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, в межах якого і проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, відсутні.

За таких обставин, постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

п о с т а н о в и л а :

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Л.О. Осіпова