Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області Остапук В.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 на постанову судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1 та ч. 2 ст. 185-10 КУпАП та накладено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275 гривень 60 коп. в дохід держави.

Як вбачається з постанови суду 02 березня 2016 року ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на автомобілі марки "ЗІЛ" незаконно перетнув державний кордон України на території Кам'янської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, та о 20 год. 10 хв. в 6 км від лінії державного кордону України та 200 м від с. Кам'яне Рокитнівського району був затриманий прикордонним нарядом від ВПС "Березове".

Крім того, в цей же день близько 20 год. 10 хв. ОСОБА_2 вчинив злісну непокору законній вимозі прикордонного наряду від ВПС "Березове" під час виконання ним службових обов'язків, а саме прослідувати до відділення прикордонної служби в населеному пункті Кам'яне з метою встановлення особи та складання адмінматеріалів.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2016 року щодо нього скасувати. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, оскільки державний кордон не перетинав, опору прикордонникам не чинив, а до автомобіля марки "ЗІЛ" не має жодного відношення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ст. 204-1 КУпАП адміністративна відповідальність за цим Законом наступає за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України. Таке правопорушення може бути вчинене лише з прямим умислом, так само, як і злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків.

З об'єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 204-1 КУпАП та ч. 2 ст. 185-10 КУпАП за обставин, зазначених в постанові є передчасним і не підтверджується наявними у справі доказами.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не дав оцінки всім зібраним доказам по справі, послався як на доведеність вини ОСОБА_2 лише на наявні в справі рапорти прикордонників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та протоколи про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи рапортів інспекторів прикордонної служби, ними велося спостереження руху вантажного автомобіля від с. Будки Кам'янські в сторону с. Кам'яне, який з'їхав з дороги на польову дорогу з метою об'їзду н.п. Кам'яне. Здійснюючи переслідування ЗІЛа, транспортний засіб було виявлено на північній околиці польової дороги с. Кам'яне, а біля автомобіля перебувало троє осіб. З цих рапортів не відомо, що саме ОСОБА_2 знаходився в транспортному засобі, чи керував ним.

З апеляційної скарги та наданих, як в суді першої інстанції, так і апеляційної, пояснень ОСОБА_2 слідує, що він 02 березня 2016 року знаходився в с. Обсіч, допомагаючи родичці по господарству. Повертаючись додому він заблукав, і будь-якого наміру перетинати державний кордон не мав, а тим більше, чинити опір прикордонникам. Жодного відношення до автомобіля "ЗІЛ" він не має, і кому належить транспортний засіб, біля якого його затримали працівники прикордонної служби, не знає.

Аналізуючи наведене, суд також враховує, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 204-1 КУпАП, ні в постанові про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не встановлено чи перебував (або керував) ОСОБА_2 у автомобілі марки "ЗІЛ", і чи має якесь відношення ОСОБА_2 до вказаного транспортного засобу, а будь-яких даних, які б свідчили, що саме ОСОБА_2 перетнув кордон не з'ясовано, а тим більше, здійснив опір працівникам прикордонної служби.

Між тим, слідує, що ОСОБА_2 було затримано на автомобільній дорозі Т-18-18 Будки Кам'янські-Рокитне-Клесів-/М-07/, яка належить до територіальних доріг загального користування. На ній відсутні будь-які прикордонні знаки. Зазначена автомобільна дорога є територією України.

Тобто дані обставини свідчать про відсутність наслідків, які б вказували на перетин державного кордону і злісну непокору прикордонникам, та відповідно, не утворює склад правопорушень передбачених ст. 204-1, ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Отже, судом доказів на підтвердження вини у порушенні вимог ст. 204-1 КУпАП та ч. 2 ст. 185-10 КУпАП ОСОБА_2 - не здобуто, окрім, як слідів протектору шин важкопрохідної техніки по території України, а також слідів протектору шин можливо вантажного автомобіля марки "ЗІЛ-131", а обставини, які містяться в протоколах є недостовірними та не перевіреними, а тому винність ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 204-1, ч. 2 ст. 185-10 КУпАП не доведена.

При таких обставинах, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в даній справі відносно ОСОБА_2 за ст. 204-1, ч. 2 ст. 185-10 КУпАП підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанова суду не може бути визнана законною і підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 КУпАП та ч. 2 ст. 185-10 КУпАП скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Рівненської області В.І. Остапук