Справа № 752/2515/16-п
Провадження №: 3/752/1304/16
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2016 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Рудик І. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Вінницької обл., громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.01.2016 року серії АП2 №323030, 15.01.2016 року о 19 год. 30 хв. в м. Києві по вул. І. Федорова, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою алкотестера «ДРАГЕР» № 0467, тест № 805, результат - 0,46 проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що 15.01.2016 року о 19 год. 30 хв. він не керував автомобілем НОМЕР_1, а за кермом перебував його товарищ ОСОБА_2 Коли їх автомобіль був зупинений працівниками поліції, ОСОБА_2 наголосив, що забув посвідчення водія і зараз за ним вернется й принесе його, оскільки забув його він поруч та побіг за ним. В цей час, працівниками поліції було складено протокол на ОСОБА_1, хоча він і заперечував керування ним автомобілем.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що він дійсно керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Федорова в м. Києві, коли побачив машину патрульної поліції зупинився біля тротуару та пояснив пасажиру ОСОБА_1, що забув своє водійське посвідчення по АДРЕСА_2. Коли повернувся з водійським посвідченням, ніхто із працівників поліції у нього нічого не запитував.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, вислухавши думку учасників, аналізуючи зібрані по справі докази, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, не знайшла свого підтвердження в матеріалах справи, виходячи із наступного.

Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За статтею 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КпАП України орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою алкотестера «ДРАГЕР» № 0467, тест № 805, результат - 0,46 проміле у присутності двох свідків.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння.

Проте, як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 не керував автомобілем, а був пасажиром, що підтверджується показами наданими в судовому засіданні ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_2

Одночасно, ці покази не суперечать поясненням, що містяться в матеріалах долучених до протоколу про адміністратвине правопорушення, а саме поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були свідками огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння, проте не були свідками того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 15.01.2016 року о 19 год. 30 хв. в м. Києві по вул. І. Федорова.

Будь яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 до суду надано не було, а тому враховуючи викладене, викладене, суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_1 про відсутність в його діях порушень ПДР, є обгрунтованими.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, у зв'язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України ОСОБА_1 - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя І.В. Рудик