Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/514/16-п
Провадження №: 3/332/120/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 р. м.Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м.Запоріжжя Безлер Л.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з сектору Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, офіційно непрацевлаштованого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

-за ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2016 року, о 23-00 годині, водій ОСОБА_1, рухаючись по вул.Зачіняєва на території АЗС «ОККО», за кермом автомобіля НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, внаслідок чого скоїв наїзд на відбійник колонки (інтендер). Внаслідок ДТП автомобіль та відбійник пошкоджено, потерпілих немає.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнав повністю та суду пояснив дійсно 10.02.2016 року на території автозаправки вчинив наїзд на відбійник колонки, в чому щиро розкаюється.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за що встановлено відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Як встановлено п.10.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказам по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особа, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №313794 від 10.02.2016 року, складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до вимог положень ч.1 ст.256 КУпАП про адміністративне правопорушення, містить обовязкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1, порушуючи вимоги, п.10.1 ПДР, вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу, а саме: даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №313794 від 10.02.2016 року (а.с.2); схемою місця ДТП (а.с.3), фотокартками з місця події (а.с.9); поясненнями ОСОБА_2 (а.с.4); висновком медичного огляду КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер», згідно з яким стану спяніння у правопорушника не встановлено (а.с.7).

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень., як самим правопорушником так і іншими особами.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 в межах санкції ст.124 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом держаного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, ступінь його вини та майновий стан, наявність помякшуючої відповідальність обставини щире розкаяння винного, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, наявність обтяжуючої відповідальність обставини повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення за яке особу було піддано адміністративному стягненню, - суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних доходів громадян.

В порядку ч.5 ст.283 КУпАП суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 124, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 грн./ триста сорок грн./( банк отримувача: ГУДКУ в Запорізькій області, р/р 0001 , МФО 813015, отримувач: ГУК у Запорізькій області, код платежу 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60грн. на користь держави (Банк ГУДКСУ у Запорізькій області р/р 0004, МФО 813015, ЄДРПОУ отримувача 38025372, одержувач УДКСУ в Заводському районі м. Запоріжжя, код бюджетної класифікації : 22030001 - "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)".

Згідно до ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, призначеного судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня винесення постанови.

Суддя Л.В. Безлер