Номер провадження: 33/785/107/16
Головуючий у першій інстанції Іщенко О.В.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю ОСОБА_2, його захисника-адвоката Білунової С.Г., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Білунової С.Г. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 05.01.2016 року по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн., а також судовий збір по справі.

Відповідно до постанови суду, 07 жовтня 2015 року о 10 годині, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Форд Фокус» держ. номер НОМЕР_1 по вул. Овідіопольська дорога, 3 «В» у місті Одесі, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес», держ. номер НОМЕР_2, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р., в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник Білунова С.Г. вказала, що постанова суду є необґрунтованою, прийнятою передчасно з порушенням вимог законодавства, оскільки:

- справа була розглянута у відсутність ОСОБА_2, що позбавило його можливості ознайомитись з матеріалами справи, бути присутнім у судовому засіданні особисто або через представника, надати пояснення суду та навести обставини щодо вчиненої ДТП;

- судом прийняті до уваги лише пояснення іншого учасника ДТП, відносно якого також складений протокол про адміністративне правопорушення, за ст. 124 КУпАП та матеріали знаходяться на розгляді в Приморському районному суді м. Одеси;

- судом зазначено, що вина ОСОБА_2 підтверджується схемою ДТП яка, складена із порушенням вимог законодавства, оскільки не підписана понятими, не зазначено місце зіткнення транспортних засобів.

Посилаючись на вищевикладене, захисник просила скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_2, про час і місце розгляду справи його не було сповіщено належним чином, про рішення суду він дізнався лише 19.01.2016 року, коли його представник отримав копію постанови суду.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник Білунова С.Г. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності .... протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Частина 3 зазначеної статті також передбачає, що копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Скаржник участі у судовому засіданні в суді 1-ої інстанції не приймав, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про направлення ОСОБА_2 копії постанови суду у встановлений законом строк, тому строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про скасування постанови суду 1-ої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порушення зазначених норм КУпАП, суд 1-ої інстанції обставини справи дослідив не повно та не об'єктивно, не проаналізував наявні докази в справі, у зв'язку з чим прийняв передчасне рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення та мотивувальній частині постанови судді зазначено, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Форд Фокус» держ. номер НОМЕР_1 по вул.. Овідіопольська дорога, 3 «В» у місті Одесі, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес», держ. номер ВН 8001СМ, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України.

В той же час, ОСОБА_2 послідовно заперечує цю обставину, стверджуючи, що він рухався по своїй смузі руху та напрямок руху не змінював. Вважає, що ДТП сталась у зв'язку з тим, що водій а/м «Мерседес», виконував перестроювання в ліву смугу руху, по якій він рухався, не переконавшись у відсутності інших транспортних засобів та перешкод.

Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з пунктом 13.3 зазначених ПДР під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що об'єктивні дані про те, хто саме з водіїв не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу - відсутні, учасники ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 наполягають на тому, що кожен з них рухався по своїй смузі руху, що апріорі є неможливим. При цьому, свідки ДТП відсутні, інших доказів, за допомогою яких можна достеменно встановити вину особи у вчиненні ДТП, матеріали справи не містять.

Крім того, розглянувши, без достатніх підстав, справу у відсутності ОСОБА_2, суд порушив його права, позбавивши можливості навести докази своєї невинуватості, які мали суттєве значення для результатів розгляду справи.

Не забезпечивши повноту, всебічність і об'єктивність судового розгляду, суд 1-ої інстанції дійшов висновку, який не відповідає фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 07.10.2015 року він рухався на своєму автомобілі в середній смузі руху зі сторони м. Одеса в напрямку ринку «7км». При підйомі на міст, в районі бокового примикання дороги-підйому він відчув удар в район задніх дверей та заднього крила його автомобілю. При цьому, він напрямок руху не змінював, маневри не виконував. Після зупинки свого автомобілю він вийшов та побачив, що його автомобіль «вдарив» а/м «Мерседес». Вважає, що зіткнення відбулось у зв'язку з тим, що водій а/м «Мерседес» об'їжджав перешкоду чи інший транспортний засіб, у зв'язку з чим змінив напрямок руху та перестроївся на його смугу руху.

Аналізуючи доводи апелянта про те, що вина ОСОБА_2 підтверджується схемою ДТП, яка, на його думку, складена із порушенням вимог законодавства, оскільки не підписана понятими та в ній не зазначено місце зіткнення транспортних засобів, приходить до наступного.

Статтями 254, 256 КУпАП передбачені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, проте, вимоги щодо форми та змісту схеми ДТП даним кодексом не передбачені.

Разом з тим, згідно з п.6.1. Наказу МВС України №77 від 26.02.2009 року «Про затвердження Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці ДТП складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП (додаток 9) що підписується особами, які брали участь в огляді, та працівником Державтоінспекції МВС.

Відповідно до п.6.2 вказаного Наказу складена на місці пригоди схема місця ДТП долучається до матеріалів справи. Зазначена схема підписується особами, які брали участь у ДТП, а також працівником Державтоінспекції МВС, який її склав.

Отже, посилання апелянта на те, що оскільки схема ДТП не підписана понятими, тому є неналежним доказом по справі, є необґрунтованими.

Більш того, в даному конкретному випадку, на схемі ДТП, що міститься в матеріалах справи, зафіксована інформація про транспортні засоби, причетні до ДТП, а також їх взаєморозташування після її вчинення, тому вона не може слугувати доказом вини, або її відсутності в діях водіїв автомобілів, оскільки містить інформацію лише про місце час та наслідки вчинення ДТП та на її основі неможливо зробити висновки про винуватість конкретної особи в даній ДТП.

Окрім того, суд апеляційної інстанції для забезпечення повного всебічного та об'єктивного розгляду даної справи звернувся з листом до Приморського районного суду м. Одеси стосовно наслідків розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності іншого учасника ДТП ОСОБА_4 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Станом на 4.03.2016 року рішення по справі відносно ОСОБА_4 Приморським райсудом м. Одеси не прийнято.

Таким чином, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення за фактом ДТП, що сталась 07 жовтня 2015 року о 10 годиніскладений більше ніж через місяць, як відносно водія ОСОБА_2, так і відносно водія ОСОБА_4, письмові пояснення яких, що містяться в матеріалах справи є протилежними, на підставі лише складеного протоколу та схеми ДТП неможливо встановити винуватість конкретної особи у вчиненні ДТП, а об'єктивні дані про те, у якій послідовності та з яким інтервалом та дистанцією руху рухались водії ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - відсутні.

Окрім того, апеляційний суд враховує те, що в матеріалах справи міститься рапорт співробітника патрульної служби (а.с.2), згідно з яким встановити особу, винну в ДТП не надалось можливим та матеріали передані до відділу дізнання. Разом з тим, на протязі місяця після вчинення ДТП та до моменту складення протоколів відносно обох водіїв ст.. інспектором з ОД УПС у м. Одесі ОСОБА_5 не проведено жодних дій для встановлення обставин ДТП.

Наявні докази по справі, а саме протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_4 та схема ДТП від 07.10.2015 року об'єктивно не доводять вину ОСОБА_2 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Будь-які інші докази винуватості ОСОБА_2 органами поліції не здобуто та не надано суду.

За таких обставин, висновок судді 1-ої інстанції є помилковим, оскільки ґрунтується на припущеннях не підтверджених допустимими та достатніми доказами.

Отже, апеляційний суд вважаю, що ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - безпідставно, оскільки його вина не доведена матеріалами справи, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

Стаття 247 КУпАП не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв'язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 Конституції України, «в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.»

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки КУпАП не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 Конституції України як норму прямої дії.

Керуючись ст.ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 251, 280, 294 КУпАП суд, -

постановив:

Клопотання захисника Білунової С.Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду - задовольнити та поновити їй процесуальний строк на оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 05.01.2016 року.

Апеляційну скаргу захисника Білунової С.Г. -задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05.01.2016 року відносно ОСОБА_2 - скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, - закрити за недоведеністю його вини.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца