НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

24 лютого 2016 року Справа № 322/125/16 (Провадження № 3/322/30/16)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов 12.02.2016 з Новомиколаївського відділення Вільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП: керівника приватного підприємства «Агробізнес» ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 8 від 12.02.2016, актом про результати документальної невиїзної перевірки від 04.02.2016 № 15/15-30072116 виявлено несвоєчасне подання ПП «Агробізнес» платіжних доручень на перерахування належних до сплати сум податків: земельного податку на суму 126,89 грн. за терміном сплати 30.01.2016 фактично сплачено 01.02.2016, чим порушено пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Виходячи з наведеного, в протоколі зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, до нього додано копію вищезазначеного акту перевірки від 04.02.2016 № 15/15-30072116.

ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення визнав вищенаведені обставини та пояснив, що сплата податків у вказані строки обумовлена зміною бухгалтера підприємства та переданням їй справ.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 163-2 КУпАП передбачено відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати сум податків та зборів (обовязкових платежів).

За висновком контролюючого органу, платник податків порушив вимоги п. 287.3 статті 287 Податкового кодексу України. Проте, погодитись із таким висновком неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобовязання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частинами власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Контролюючим органом обчислено граничний строк сплати узгоджених податкових зобовязань, 30.01.2016.

Разом з цим, поза увагою контролюючого органу залишено той факт, що 30.01.2016 припадає на суботу. Податковий кодекс України визначає у статті 31 поняття строку сплати податку та збору, види цих строків, але не містить положень щодо порядку їх обчислення.

За правилом п. 3.1 ст. 3 Податкового кодексу України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у звязку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України; чинних міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Правила співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами закріплені ст. 5 Податкового кодексу України, згідно з п. 5.3 якої, терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Таким чином, виходячи з наведених норм податкового законодавства, до визначення правил обчислення строків сплати податків, мають бути застосовані положення інших законів, зокрема ЦК України, що відповідає приписам ч. 2 ст. 1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Крім цього, відповідно до ст. 5 Європейської конвенції про обчислення строків від 16 травня 1972 року, якщо dies ad quem (день, у який спливає строк) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

З огляду на викладене, висновки контролюючого органу про порушення строків сплати податку є помилковими, оскільки сплата здійснена платником податків в останній день строку 01.02.2016.

За правилом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 38, 221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 163-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков