АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/51/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 472 МК України Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: представника митниці ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її захисника-адвоката ОСОБА_5, справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює директором ТОВ «Компанія ВЄЛЄС», паспорт МЕ серія № 272828 виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 31 березня 2003 року, ІНН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ст. 472 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 76091,20 гривень зі стягненням на користь держави вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, які б мали бути конфісковані (лимони свіжі Citruslimon сортів ENTERDONAT та MAYER загальною вагою 5006 кг), в розмірі 76091,20 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року ОСОБА_4 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ст. 472 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 76 091,20 гривень зі стягненням на користь держави вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, які б мали бути конфісковані (лимони свіжі Citruslimon сортів ENTERDONAT та MAYER загальною вагою 5006 кг), в розмірі 76091,20 гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що 02 жовтня 2015 року на підставі контракту від 21 серпня 2015 року №1Н, укладеного між фірмою «MERYA TARIM URUNLERI PAKETLEME KONS. DEP. NAK. INT. IHR. TIC. LTD. STI» та ТОВ «Лачін ЛТД», а також інших товаросупровідних документів з Туреччини на митну територію України в зону діяльності Одеської митниці ДФС надійшов товар «лимони свіжі Citruslimon сортів ENTERDONAT та MAYER». 05 жовтня 2015 року вказаний товар доставлено в зону діяльності Дніпропетровської митниці ДФС, і того ж дня до м/п «Дніпропетровськ індустріальний» директором ТОВ «Компанія ВЄЛЄС» ОСОБА_4 на підставі договору-доручення на здійснення послуг митного брокера від 01 вересня 2015 року №01/09-1 було подано електронну митну декларацію №110130000/2015/507342, якою задекларовано вищевказаний товар в режимі «ІМ 40 ДЕ» як «лимони свіжі Citruslimon сортів ENTERDONAT вагою нетто 80350 кг та MAYER вагою нетто 19500 кг» у 12270 пластикових ящиках, загальною вагою нетто 99850 кг та вартістю 1689257,75 гривень. Однак, за наслідками проведеного з 05 по 06 жовтня 2015 року співробітниками Дніпропетровської митниці ДФС та податкової міліції міжрегіонального відділу «Схід» Головного оперативного управління ДФС митного огляду задекларованого товару з розкриттям всіх пакувальних місць, встановлено наявність незадекларованих 123 пластикових ящиків з лимонами сорту MAYER вагою 1001 кг та 492 пластикових ящиків з лимонами сорту ENTERDONAT вагою 4005 кг, які в подальшому були реалізовані митним органом на загальну суму 76091,2 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі та повернути стягнену грошову суму, конфіскованих предметів у сумі 76 091, 20 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. При цьому апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно послався на ст. 266 МК України та п.3.9 Розділу 3 Загального додатку до міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, так як вона здійснювала декларування на основі товаросопровідних документів. Крім того вважає, що суд першої інстанції розглянув справу упереджено тому, що не взяв до уваги п. 5.3. контракту №1Н в якому вказано, що може бути розбіжність у вазі товару у розмірі +/- 5%, тобто майже 5 тон. Також стверджує, що в неї відсутній умисел, в звязку з чим і відсутній склад адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 та її захисник-адвокат ОСОБА_5 підтримали в повному обсязі подану ОСОБА_4 апеляційну скаргу, підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник митниці ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову суду без змін, вказуючи на те, що постанова суду є законною та обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні порушення митних правил за обставин, викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були досліджені в суді першої інстанції та є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 262 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються митному органу, який здійснює митне оформлення цих товарів.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.1 ст.266 МК України декларант зобов'язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари, транспорті засоби комерційного значення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках визначених цим Кодексом та Податковим кодексам України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Частиною 4 ст.266 МК України передбачено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену Митним кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_4 та наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених доказів, яким суддя дав належну оцінку у постанові, а саме: протоколом про порушення митних правил №0073/110130000/15 від 07 жовтня 2015 року, доповідною запискою від 08 жовтня 2015 року, копією договору-доручення №01/09-1 від 01 вересня 2015 року, копією наказу №2 Про директора ТОВ «Компанія ВЄЛЄС» від 28 лютого 2015 року, описом предметів №16 від 07 жовтня 2015 року, копією контракту №1Н від 21 серпня 2015 року, копією електронної митної декларації №110130000/2015/507342, копіями СMR та інвойсів від 27, 28 вересня 2015 року, копіями сертифікатів походження та фітосанітарних сертифікатів, копією акту опису, оцінки і передачі №9/2015 від 09 жовтня 2015 року, а також іншими доказами, наявними в матеріалах справи, відповідно до яких ОСОБА_4 дійсно вчинила зазначене вище порушення митних правил за вищевикладених обставин.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції упереджено розгляну справу в звязку з тим, що не взяв до уваги те, що в контракті № 1Н вказано, що допустима розбіжність у вазі товару може бути +/- 5 % тобто майже 5 тон лимону, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0073/110130000/15 від 07 жовтня 2015 року було виявлено розбіжність не тільки у вазі лимонів, а й виявлено більшу кількість пластикових ящиків, а саме 615 ящиків, про кількість яких було зазначено у товаросупровідних документах.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_4, щодо відсутності в її діях умислуна порушення митних правил, то апеляційний суд вважає таку позицію безпідставною, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений МК України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Також, згідно роз'яснень, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 3 червня 2005 року «Про судову практику в справах про контрабанду та порушення митних правил», дії особи можуть бути визнані недекларуванням товарів, транспортних засобів тільки в тому разі, коли особа не мала намірів приховати товар від митного контролю.

Тобто, суб'єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.472 МК України характеризується відсутністю прямого умислу.

Згідно ст.11 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Оскільки правопорушення, передбачене ст.472 МК України може бути вчинене і з необережності, тому відсутність у ОСОБА_4 прямого умислу, про що вона наголошує в апеляційній скарзі, не може бути підставою для закриття провадження.

Доводи ОСОБА_4 в її апеляційній скарзі стосовно того, що не було здійснено фактичне перезважування всього товару, а було здійснено вибірково зважування декількох ящиків в звязку з чим можуть бути розбіжність у вазі товару є також безпідставними. Так з матеріалів справи вбачається, що було проведено 100% митний огляд та зважування товару. Даний факт підтверджується: протоколом про порушення митних правил № 0073/110130000/15 від 07 жовтня 2015 року; протоколом опитування ОСОБА_6, протоколом опитування ОСОБА_4О.(а.с. 4-8, 23-25, 75-79)

При накладенні стягнення на ОСОБА_4 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, дані про особу порушника, ступінь її вини, майновий стан та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність і обґрунтовано обрав їй остаточне стягнення відповідно до санкції ст. 472 МК України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 472 Митного кодексу України,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року, якою ОСОБА_4 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ст. 472 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 76091,20 гривень зі стягненням на користь держави вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, які б мали бути конфісковані (лимони свіжі Citruslimon сортів ENTERDONAT та MAYER загальною вагою 5006 кг), в розмірі 76091,20 гривень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2