Провадження № 33/795/52/2016
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді - Демченка О.В.,

за участю особи, яка притягуєть до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючий, проживаючий по АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом ОСОБА_1 було визнано винним в тому, що він 15 листопада 2015 року о 04 год. 10 хв. у м. Чернігові по пр. Миру, керував транспортним засобом «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказуючи про безпідставність та необґрунтованіть прийнятого судом рішення, просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в діях події та складу адміністративного правопорушення, а також у зв'язку з недоведеністю вини. Вимоги скарги останній мотивує тим, що суд, відмовив у задоволенні клопотання з приводу допиту свідків, що були очевидцями вказаних обставин. Наголошує, що причиною його відмови від проходження медогляду на стан алкогольного сп'яніння послугувала та обставина, що у вказаному транспортному засобі був замалий залишок пального, а пройти огляд на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу "Драгер" працівники ДАІ не пропонували. Посилаючись на порушення вимог закону, скаржник звертає увагу, що протокол в присутності останнього не складався та не було понятих під час бесіди з працівником ДАІ. Крім того, просить врахувати, порушення судом вимог ст.268 КУпАП, а саме про проведення судового засідання 11 лютого 2016 року за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, внаслідок чого не мав змоги поставити запитання свідку та дати пояснення з приводу свідчень цього свідка, хоча був присутність у суді та через запізнення був залишений поза межами зали суду.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати постанову суду з зазначених в скарзі підстав.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, перевірених в судовому засіданні.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення за обставин зазначених в протоколі підтверджується самим протоколом про адміністративне правопорушення Серія АП2 №143245 від 15.11.2015 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 (а.с.6) та ОСОБА_4 (а.с.5), які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння та від підпису в протоколі, рапортом інспектора ДПС Зеляк С.В. від 15.11.2015 року (а.с.7), з якого слідує, що громадянин ОСОБА_1 під час спілкування з інспектором мав запах алкоголю з порожнини рота, при цьому в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння та тесту на алкоголь приладом "Драгер", крім того відмовився від пояснень та підписів в протоколі.

Місцевий суд, перевіряючи матеріали про адміністративне правопорушення, викликав в судове засідання і допитав свідка ОСОБА_4, який повністю підтвердив обставини скоєння правопорушення ОСОБА_1, цей же свідок підтвердив відмову ОСОБА_1 пройти дослідження на стан алкогольного сп'яніння за допомогою прибора «Драгер», як це було запропоновано йому працівниками ДАІ.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суддя правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

А тому постанова суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.ст. 280, 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Відсутні підстави вважати порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про які зазначає апелянт, оскільки ОСОБА_1 був присутнім в одному судовому засіданні та належним чином повідомлений про час та місце наступного, що підтверджується розпискою (а.с.20), а тому його спізнення в судове засідання, на якому він акцентує увагу свідчить лише про неповагу до суду та жодним чином не вказує на недотримання прав особи.

Щодо посилання про свідків, які не зазначені в матеріалах про адміністративне правопорушення і не були допитані в судовому засіданні, то апеляційний суд розділяє позицію суду першої інстанції, оскільки за вказаних ОСОБА_1 даних суд позбавлений можливості самостійно встановити їх повні анкетні дані і адреси проживання та вважає це намаганням особи уникнути відповідальності за протиправну поведінку з допомогою певних осіб, щодо яких відсутні будь-які відомості в матеріалах справи та про наявність яких особа мала змогу написати в поясненнях в самому протоколі чи на окремому аркуші на момент складання цього протоколу. Крім того, будь-які скарги щодо неправомірності дій співробітників ДАІ не надходили та скаржник про них не повідомляв у суді.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він фактично відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, що являється адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений належною особою, оскільки у відповідності до п. 14 розділу ХІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про національну поліцію» підрозділи ДАІ працюють в складі національної поліції до 31 грудня 2016 р.

Враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, апеляційний суд приходить до висновку, що стягнення за адміністративне правопорушення накладено відповідно до положень ст. 33 КУпАП, та у межах встановлених санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, ступеню його вини.

Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі спростовуються матеріалами справи та не можуть бути прийняті до уваги.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування постанови суду немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Демченко