АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №33/791/40/2016 Головуючий в І інстанції Бочко Ю.І.
Доповідач: Волошко С.Г.
П О С Т А Н О В А

18 лютого 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області ОСОБА_1, представника Херсонської митниці ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 22 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого оператором бетонно-сумішно-змішувального вузла ТОВ «Мека-Інвест-Україна»,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України, на підставі якої на нього накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 189457 гривень з конфіскацією товарів, вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Згідно матеріалів справи, 10.08.15р. в Херсонську митницю ДФС, з метою проведення митного оформлення, у митному режимі експорт поставки товару «Борошно житнє» у кількості 534 мішка, вагою нетто 24030 кг, загальною вартістю 76896, 00 грн, в електронному вигляді була надана митна декларація від 10.08.15 р. типу «ЕК 24 АА» № 508010001/2015/014241.

Відправник зазначеного товару ТОВ «Мека - Інвест-Україна» (; 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Свердлова, 9), одержувач ТОВ «Клевер - Плюс» (Україна, АР Крим, 97533, Сімферопольський район, с. Трудове, вул. Общественна, 10).

Разом із зазначеною митною декларацією, в електронному вигляді подано наступні документи: товаро-транспортну накладну від 10.08.15 р., інвойс № 61 від 06.08.15 р., специфікацію № 61 від 06.08.15 р., пакувальний лист № 61 від 06.08.15 р. та карантинний сертифікат № 75/21-031/АА-384200 від 06.08.15 р..

10.08.15 р. товар було оформлено у митному відношенні. 10.08.15 р. автомобіль «VOLVO FH 12» державний реєстраційний номер ВЕ 6360ВС з напівпричепом «VARMO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з товаром «Борошно житнє», що переміщувався за митною декларацією від 10.08.2015 р. типу «ЕК 24АА» № 508010001/2015/014241 прибув у зону митного контролю КПВВ «Чаплинка» ВМО «2 м/п «Скадовськ» під керуванням водія ОСОБА_4, який є перевізником і зареєстрований, як ФОП ОСОБА_4, яким було отримано для перевозки згідно-транспортної накладної від 10 серпня 2015 року вантаж від ТОВ «Мека - Інвест-Україна» в особі директора ОСОБА_5.

При проведенні візуального огляду вантажного відділення вищезазначеного вантажу виявлено не вказаний у МД № 508010001/2015/01424 та товаросупровідних документах товар, а саме, цукор в поліпропіленових мішках. Враховуючи відсутність технічних умов для проведення повного огляду товару, вантажний транспортний засіб «VOLVO FH 12» державний реєстраційний номер ВЕ 6360ВС з напівпричепом «VARMO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був направлений до м/п «Херсон-Центральний» Херсонської митниці ДФС у м. Цюрупинськ.

11.08.2015 р. на підставі службової записки № 62/435-с від 11.08.15 р. під час поглибленого огляду вантажного відділення вищезазначеного транспортного засобу, було виявлено наступні товари, цукор-пісок у кількості 363 мішка вагою по 50 кг кожен, а також у 2-х картонних коробках обгорнутих мішками плити природного каменю чорного кольору відполіровані розміром 50х8х101 см з написом «ОСОБА_6 07.01.1956-05.03.2014» та зображенням особи чоловічої статті та розміром 20х20,5х60,5 см, які не заявлені в митній декларації від 10.08.15 р. № 508010001/2015/014241 та не вказані у товаросупровідних документах, а саме товаро-транспортній накладній від 10.08.15, інвойсі №61 від 06.08.15 р., специфікації №61 від 06.08.15 р., пакувальному листі № 61 від 06.08.15 р..

Також було встановлено, що у вантажному відсіку знаходиться борошно житнє у кількості 275 мішків вагою 45 кг кожен, що не відповідає кількості місць, зазначеним у митній декларації від 10.08.15 р. №508010001/2015/014241 та товаросупровідних документах, на підставі яких ФОП ОСОБА_4 повинен був завантажити товар згідно документів, тобто прийнятий ним від ТОВ «Мека-Інвест-Україна», який по якості і кількості повинен був відповідати товарно-транспортній накладній (а.с.14).

Декларування даного товару проводилося ФОП ОСОБА_7, в особі безпосередньо ОСОБА_7, про що зазначено у графах 14, 54 митної декларації від 10.08.15 р. № 508010001/2015/014241, на підставі договору-доручення № 719 від 22.05.15 р., укладеному між ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «Мека-Інвест-Україна».

Виходячи з того, що безпосередньо документи для декларування були надані до ФОП ОСОБА_7 на підставі довіреності № 1 від 15.06.15 р., виданої керівником підприємства ТОВ «Мека-Інвест-Україна» ОСОБА_5, ОСОБА_3, який згідно матеріалів справи працює оператором бетонно-сумішно-змішувального вузла ТОВ «Мека-Інвест-Україна», органи митниці прийшли до висновку, що він є відповідальним за достовірність даних, вказаних у документах, які подаються до митного органу.

На підставі цього було складено протокол про порушення митних правил ОСОБА_3 та Суворовським районним судом м. Херсона його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, на підставі якої на нього накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 189457 гривень з конфіскацією товарів, вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил,

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він отримав копію постанови Суворовського районного суду м. Херсона 12 січня 2016 року. Щодо обставин справи, то вважає що постанова повинна бути скасована оскільки винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що субєктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил підприємствами є посадові особи цих підприємств, він на момент вчинення зазначеного митного правопорушення був найманим працівником підприємства ТОВ «МЕКА-ІНВЕСТ-Україна», яке є власником, відправником та декларантом майна, яке було затримано та конфісковано митними органами, до чого він ніякого відношення не має.

В запереченнях на апеляцію з боку Херсонської митниці зазначається, що оскільки декларування здійснювалось на підставі документів, що були надані до ФОП ОСОБА_7 працівником ТОВ «МЕКА-ІНВЕСТ-Україна» ОСОБА_3, за дорученням директора цього товариства, то ОСОБА_3 і повинен відповідати за дії директора, який заповнював зазначені документи та відвантажував товар перевізнику ТОВ ОСОБА_8. При цьому в запереченнях робиться висновок, що ОСОБА_3 вчинив порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст. 472 МК України, а саме: не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари: «цукор-пісок» у кількості 363 мішка та дві плити з природного каменю, чорного кольору, відполіровані, які підлягали обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. З огляду на таке ставиться питання про відмову у задоволенні апеляції ОСОБА_3 та залишенні постанови відносно нього без зміни.

Заслухавши доповідь судді, апелянта ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, оскільки не має ніякого відношення до цієї справи, крім того, що у якості курєра надав документи, виготовлені директором ТОВ «МЕКА-ІНВЕСТ-Україна» до ФОП ОСОБА_7, представника митниці ОСОБА_9, вбачаючи в цьому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, просив апеляцію залишити без задоволення, а постанову суду без зміни, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляції, вважаю, що суд першої інстанції не повно та не всебічно дослідив матеріали справи, не врахував та взагалі не дослідив причетність до справи, як передбачено митним кодексом, посадових осіб підприємства, залишивши поза увагою обставини завантаження автомобіля перевізника - ФОП ОСОБА_8, який засвідчив, що прийняв товар у відповідності до товаро-транспортної накладної та причини невідповідності цієї кількості під час митного контролю, вважаю, що апеляція підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню, а справа закриттю внаслідок недоведеності вини ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Крім того, з моменту вчинення зазначеного адміністративного правопорушення минули строки притягнення до адміністративної відповідальності, а тому закриття справи повинно бути і за цією підставою.

Слід зазначити, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_3 не порушувався, а тому зазначене питання не обговорюється.

Стосовно справи, задовольняючи апеляцію, виходжу з наступного: визнаючи винним ОСОБА_3 у скоєнні цього адміністративного правопорушення ні органи митниці, ні суд не дослідили та не дали оцінки обставинам у справі, які суттєво могли б вплинути на їх висновки.

Так, відповідно до ст. 459 МК України субєктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил підприємствами, а у даному випадку саме підприємство ТОВ «МЕКА-ІНВЕСТ-Україна» в особі його директора ОСОБА_5 безпосередньо відвантажило перевізнику ФОП ОСОБА_4 товар, про що була складена відповідна товарно-транспортна накладна (а.с.14), яка свідчить що товар завантажений відповідає номенклатурі, наданої до органів декларування, а тому пояснення ОСОБА_5, у разі його залучення до участі у справі, могло мати суттєве значення для правильного її вирішення.

Проте, органи митниці тільки обмежились погрозливим листом на адресу ОСОБА_5 з вимогою зявитись для надання пояснень, але реально його викликано не було. Допит мав би суттєве значення, також виходячи з того, що ОСОБА_4 в своєму поясненні (а.с.87) взагалі заявив, що не памятає де коли отримав документи та коли в його машині опинився памятник незадекларований, а про обставини завантаження машини його навіть не питали. Ці обставини є дивними, оскільки ОСОБА_4 приймав на себе певні товаро-матеріальні цінності, що повинно було фіксуватись у відповідних документах.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відносно памятника, на якому написано прізвище та імя по батькові, проводиться перевірка. Вбачається, що зясування питання про належність памятника дозволило б ОСОБА_4 взагалі згадати обставини завантаження його машини.

Також слід зазначити, що ОСОБА_4 не тільки водій, а перевізник ФОП ОСОБА_4, з яким ТОВ «МЕКА-ІНВЕСТ-Україна» в особі його директора ОСОБА_5 укладала угоду на перевозку товару. Ця обставина зобовязувала митні органи повністю та ретельно перевірити його можливу причетність до перевезення незадекларованого товару, у тому числі обовязково домогтися явки до митних органів ОСОБА_5, оскільки, по-перше, відповідно до ст. 497 МК України у провадженні про порушення митних правил обовязково беруть участь, крім інших, власники товарів, по-друге, його допит міг надати можливість зясувати де, яким чином відвантажувався товар на автомобіль перевізника ФОП ОСОБА_4 та хто контролював відповідність завантаженого товару відповідним документам.

Вбачається, що такий процес не міг бути не контрольованим, оскільки це великий обсяг товаро-матеріальних цінностей і про це безперечно були складені відповідні документи, оскільки товар виключався з обліку матеріально-відповідальних осіб, але такі документи відсутні в матеріалах справи.

Проте, наявність їх у матеріалах справи мало б суттєве значення для встановлення на якому етапі товар став не відповідати документам наданим на митницю для його декларування.

Також звертає на себе увагу доручення, яке у тому вигляді, як воно долучено до справи (а.с.25-26), на підставі якого ОСОБА_3 надав документи для декларування, не відповідає вимогам закону. Зокрема, на дорученні відсутній підпис особи, якій надається доручення, а тому воно не може бути прийнятним. Більш того, зі змісту доручення не вбачається, що особа зобовязана контролювати кількість та якість завантаженого товару, так само як і відсутня вказівка, що доручення видається безпосередньо на декларування товару конкретно по цьому факту. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 не заперечує про наявність доручення навіть такого, що не відповідає вимогам закону, про це зазначається, оскільки усі сумніви повинні тлумачитись на користь обвинуваченої особи. Слід прийти до висновку, що доручення має загальний характер та не стосується даного випадку і не може служити доказом вини ОСОБА_3 у порушенні ст. 472 МК України.

Таким чином, органи митниці, не вдаючись до вищезазначених обставин, які повинні були зясувати з метою повного та всебічного дослідження матеріалів справи, зробили безпідставний висновок про вину ОСОБА_3 тільки на підставі сумнівного доручення, яке не відповідає вимогам закону, а головне, що не свідчить про наявність причинного звязку між діями ОСОБА_3 та порушенням митних правил, передбачених ст. 472 МК України.

Суд першої інстанції формально підійшов до розгляду зазначеної справи, не звернув увагу на вище викладені обставини, чим допустив неповноту та однобічність судового слідства.

Крім того, суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 189457 гривень. При цьому, суд першої інстанції жодним словом не зазначив чому застосовується саме таке стягнення, а головне, що зі змісту постанови взагалі не вбачається звідки зявилась ця сума.

На підставі усього викладеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок недоведеності вини ОСОБА_3 у скоєнні зазначеного злочину, тобто за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України в його діях, а провадження у справі - закриттю також і з підстав закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Суворовського районного суду м. Херсона відносно нього від 22 грудня 2015 року задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 22 грудня 2015 року - про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України скасувати за недоведеністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Провадження у справі закрити, враховуючи закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_1