АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
12.02.2016 року м. Київ
№ 33/796/119/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва Стрижко С.І., розглянувши апеляційну скаргу іншого учасника ДТП - Солодунова О.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Новомосковськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення та пояснень щодо доопрацювання адміністративного матеріалу на виконання постанови судді, ОСОБА_3 15.07.2015 року о 17 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Лексус», д. н. з. НОМЕР_1, на перехресті вул. Б. Хмельницького та вул. Володимирської у м. Києві, при здійсненні повороту ліворуч не дав дорогу зустрічному транспорту «Рено», чим спричинив ДТП, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України, тобто вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 було закрите у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою судді, другий водій-учасник ДТП - СолодуновО.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт зазначає, що всупереч висновкам судді районного суду про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, дана ДТП сталася саме з вини водія автомобіля «Лексус» ОСОБА_3, який під час руху по вулиці Б.Хмельницького, в порушення вимог пунктів 10.3, 33 Правил дорожнього руху розділу «дорожні знаки» та знаку № 5.16 «Напрямки руху по смугах», з крайньої правої смуги руху здійснив поворот ліворуч на вул. Володимирську, що фактично було визнано самим правопорушником. На підтвердження наведених обґрунтувань, апелянтом долучено до матеріалів справи копії фотографій з місця ДТП, відеозапис ДТП та звіт про оцінку свого автомобіля, які він не міг надати суду першої інстанції, оскільки судові повідомлення про розгляд справи йому не направлялися і йому не було відомо про прийняте судом рішення.

Крім того, апеляційна скарга Солодунова О.В. містить відповідне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В зазначеному клопотанні, апелянт посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, і лише 21.12.2015 року, звернувшись до суду, ним отримано копію постанови, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущений з поважних причин та просить про його поновлення.

Розглянувши заявлене клопотання, суд апеляційної інстанції з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, вважає за необхідне поновити його та розглядати апеляційну скаргу по суті.

При цьому, розглянувши справу у відсутність ОСОБА_3, який неодноразово повідомлявся за адресою, зазначеною у протоколі, проте будь-яких відомостей про поважність причин своєї неявки не надав, заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, який просив задовольнити його скаргу та ухвали нову постанову про визнання ОСОБА_3 винуватим у скоєнні ДТП, дослідивши матеріали справи та перевіривши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Так, ухвалюючи постанову про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак порушення ПДР, а саме п. 10.3 Правил дорожнього руху України, суддя районного суду обгрунтував своє рішення фактично лише недоліками протоколу про адміністративне правопорушення, в якому не було зазначено кваліфікуючих ознак порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме відсутністю посилань на механічні пошкодження транспортних засобів при їх зіткненні, та невиконанням попередньої постанови суду першої інстанції про необхідність усунення недоліків протоколу.

Більш того, відхиливши фактично усі наявні у справі докази винуватості особи, щодо якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, у тому числі і визнавальні пояснення ОСОБА_3, в яких останній не заперечував порушення ним правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх механічне пошкодження, суддя у постанові не навів мотиви свого рішення та не дав будь-якої оцінки тим обставинам, що фактично недоліки протоколу були усунуті у можливий процесуальний спосіб, що беззаперечно свідчить про передчасність та помилковість висновків судді про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, а тому постановлене по справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

При цьому розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність порушення ОСОБА_3 п. 10.3 ПДР, виходячи з наступного.

Як убачається із пояснень, що були надані ОСОБА_3 під час оформлення матеріалів ДТП, останній на своєму автомобілі, рухаючись у крайній правій смузі, в порушення вимог дорожніх знаків, перетнувши другу смугу руху та не пропустивши автомобіль, що рухався у зустрічному напрямку, допустив зіткнення з автомобілем під керуванням Солодунова О.В.

Аналогічний механізм ДТП був підтверджений також даними, що містились у поясненні другого учасника пригода та у схемі ДТП, яка була складена відповідною посадовою особою та підписана без будь-яких заперечень обома водіями.

Більш того, вказані особи не незаперечували, що при зіткненні транспортних засобів були пошкоджені транспортні засоби, що знайшло своє відображення і у схемі ДТП.

Ці обставини були фактично підтверджені і листом заступника начальника Управління ПС у м. Києві та поясненнями інспектора Деркача Є.В.

Таким чином, саме з огляду на представлені у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3, який допустив порушення п. 10.3 ПДР, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів, а відтак є доведеним вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, оскільки на час апеляційного розгляду вже сплинули строки накладення адмінстягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на наведене та керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Солодунова О.В. - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі ст. ст. 38, 247 п. 7 КУпАП закрити провадження у справі у зв'язку із спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва С.І. Стрижко