печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року суддя Печерського районного суду м. Києва Тарасюк К.Е., за участю захисника Погребного Є.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який обіймає посаду Генерального директора «Спільного українсько-французького підприємства з іноземними інвестиціями «Основа-Солсиф», проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за ч. 1 ст. 41 КУпАП,-

встановив:

ОСОБА_2, обіймаючи посаду Генерального директора ТОВ «Спільного українсько-французького підприємства з іноземними інвестиціями «Основа-Солсиф», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 17, всупереч вимогам ч. 2 ст. 84 КЗпП України надав ОСОБА_3 відпустку без збереження заробітної плати терміном більше 15 календарних днів, востаннє згідно наказу № 4-в/к від 02.02.2015.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Погребний Є.Б. не заперечував фактичних обставин справи, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, проте не визнав вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення, посилаючись на те, що надання відпустки без збереження заробітної плати терміном більше 15 календарних днів є узгодженою позицією роботодавця та працівника і не охоплюється диспозицією ст. 41 КУпАП, у зв'язку із чим просив закрити провадження у справі.

Незважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_2, приходжу до висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, яка підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, акту перевірки № 26-150/129.

Посилання ОСОБА_2 на те, що надання відпустки без збереження заробітної плати терміном більше 15 календарних днів є узгодженою позицією роботодавця та працівника, безпідставне і немає правового значення для вирішення справи по суті, оскільки вказане прямо заборонено положеннями ч. 2 ст. 84 КЗпП України, які носять імперативний характер.

Між тим, статтею 247 КУпАП (пунк 7) імперативно встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Вчинення будь-яких процесуальних дій з метою погіршення становища особи, яка притягується до відповідальності, за межами строку притягнення до адміністративної відповідальності законом не передбачено.

У відповідності до положень ч. 2 ст.38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно фактичних обставин справи, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, правопорушення було востаннє допущено 02 лютого 2015 року.

Таким чином, на час судового розгляду справи сплинув передбачений ст. 38 КУпАП трьохмісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, а відтак справа підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 245, 247, 283, 284, КпАП України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя К.Е. Тарасюк