АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області Петлюк В.І.,

за участю секретаря судових засідань: Дзюбака М.В.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,його адвоката Морозової О.В., потерпілої (апелянта) ОСОБА_5, її представника адвоката Хімчинського Б.Г.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_5 та її представника адвоката Хімчинського Богдана Гавриловича на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2016 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо,-

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови районного суду, суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №466935 від 30.12.2015 року, пояснення водія, висновок автотехнічного дослідження №2016-965 від 17.01.2016 року, - вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, враховуючи встановлені обставини дійшов висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрив провадження по справі.

На вказану постанову суду надійшла апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_5 в якій остання просить поновити їй строк на оскарження постанови суду та скасувати її і прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Справа №33/794/25/16 Головуючий у І інстанції Олексюк Т.І.

Категорія ст.124 КУпАП Суддя Петлюк В.І.

Щодо строку на оскарження, зазначає, що в результаті ДТП її автомобіль зазнав механічних пошкоджень і їй заподіяна моральна та майнова шкода, а тому вона є потерпілою. Однак районним судом її не було залучено до розгляду справи, а тому вона була позбавлена можливості подавати клопотання та пояснення з приводу обставин ДТП. Про винесене рішення вказує, що дізналася лише 04.02.2016 року, а копія оскаржуваної постанови отримана нею лише 05.02.2016 року. Вважає, що незалучення її до участі у розгляді справи, а також те, що копія постанови їй не надсилалась є поважними причинами пропуску нею строку на апеляційне провадження.

Щодо обставин ДТП та незаконності постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.01.2016 року, вказує, що її автомобіль, на момент зіткнення, вже повністю закінчив виїзд і рухався паралельно до меж проїзної частини головної дороги, ближче до її правого краю, що підтверджує і відсутність у схемі ДТП ділянки виїзду, оскільки вона не мала відношення до механізму ДТП. Звертає увагу на те, що зіткнення було попутнім а не перехресним. Вказує, що зупинила автомобіль VOLKSWAGEN-GOLF, позначений у темну пору доби ближнім світлом фар та габаритними ліхтарями, на виїзді з майданчика біля магазину «JIira-Прім» на головну дорогу вул. Центральна смт. Лужани, для пропуску автомобілів, які рухалися головною дорогою. При цьому відстань від автомобіля VOLKSWAGEN-GOLF до головної дороги складала біля 1 м, а до правого краю виїзду біля 1-1.5 м. Для водіїв автомобілів, які рухалися з боку с.Шипинці у напрямку м. Чернівці, видимість її автомобіля складала біля 200 м і ніякі інші об'єкти не закривали її автомобіль. У момент виїзду автомобіля VOLKSWAGEN-GOLF на головну дорогу, автомобіль MERCEDES-BENZ-300, з включеними фарами, перебував від нього на відстані до 200 м. Виконавши поворот направо встигла набрати швидкість у межах 10-15 км/год. До місця зіткнення автомобіль VOLKSWAGEN- GOLF подолав відстань 15-20 м.

За таких обставин вважає, що водій ОСОБА_3, всупереч вимогам п.2.3(б) ПДР не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, всупереч вимогам п.12.4 ПДР рухався з перевищенням швидкості у населеному пункті, всупереч п.13.1 ПДР не дотримувався безпечного бокового інтервалу та дистанції до переднього автомобіля, що послугувало і причиною ДТП.

Крім цього звертає особливу увагу апеляційного суду на те, що у оскаржуваній постанові суду є посилання на відеозапис № 05172830 (походження і номеру невідоме), який офіційно не отримувався, до справи долучений за клопотанням ОСОБА_3, а також на висновок експертного дослідження №2016-965 від 17.01.2016 року, виконаного спеціалістом - автотехніком ОСОБА_7, який не може бути належним доказом, що має значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи потерпілої ОСОБА_5 та її представника - адвоката Хімчинського Б.Г. з приводу поданої ними апеляційної скарги, які просили її задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову районного суду скасувати з винесенням нової, думку особи, що притягалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його адвоката, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову суду залишити без зміни, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вислухавши пояснення учасників провадження та свідка ОСОБА_8, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Статтею 269 КУпАП передбачено, що потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи та оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Потерпілою ОСОБА_5 порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.01.2016 року, у якому вказує, що строк нею пропущено з поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на постанову районного суду 15.02.2016 року, що підтверджується штемпелем печатки суду.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 (а.с.31), остання 04.02.2016 року звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області з проханням видати копію рішення по справі щодо ОСОБА_3 у якій вона є потерпілою, а згідно розписки отримала рішення суду 05.02.2016 року, будь-яких повідомлень її як потерпілу про розгляд справи в матеріалах немає, копія постанови їй не надсилалася, у судовому засіданні вона участі не брала, а тому у апеляційного суду є підстави вважати, що саме з 05.02.2016 року їй стало відомо про винесене рішення.

В своїй апеляційній скарзі апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а тому, вважаю, що пропущений ОСОБА_5 строк, який дає їй право на оскарження постанови районного суду від 21.01.2016 року підлягає поновленню.

Що стосується винесеної постанови по справі, вважаю, що висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закриття провадження відносно нього на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, як зазначено у статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для

передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 466935 від 30.12.2015 року, ОСОБА_3 30.12.2015 року о 17:45 год., керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1, в смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, не вибрав безпечну швидкість та дистанцію, допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого автомобіль частково пошкоджений.

Апеляційному суду ОСОБА_3 пояснив, що рухався з дозволеною швидкістю в смт. Лужани в напрямку с. Мамаївці та побачив, як із заїзду справа на головну дорогу виїжджає автомобіль Фольксваген Гольф та повертає праворуч. Своєї вини не визнав, оскільки вказує на те, що автомобіль Фольксваген Гольф почав рух не впевнившись у безпеці маневру, що і призвело до зіткнення.

ОСОБА_5 апеляційному суду показала, що перед виїздом зупинилася та, пропустивши автомобілі, розпочала рух. Бачила на відстані 200 метрів автомобіль, зважаючи на його відстань безперешкодно виконала поворот праворуч і рухалася прямо в напрямку м. Чернівців. Автомобіль який рухався позаду наздогнав її, в результаті чого відбулося зіткнення його передньою правою частиною з задньою лівою частиною автомобіля яким керувала потерпіла.

З досліджених в судовому засіданні апеляційного суду відеозаписів з камер відеоспостереження, що зафіксували ДТП, вбачається, що ОСОБА_5 здійснила виїзд на головну дорогу не впевнившись у безпеці такого виїзду, а у ОСОБА_3, в цій ситуації, був незначний час для того, щоб уникнути зіткнення.

Відповідно до даних схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4) вбачається, що було виявлено наступні зовнішні пошкодження:

- у транспортного засобу Фольксваген Гольф: розбитий задній бампер, деформовано кузов, деформовано задню кришку багажника, розбита задня фара, розбито заднє скло, деформовано заднє ліве та праве крило;

- у транспортного засобу Мерседес Бенц: деформовано праве та ліве крило передка, розбита решітка, розбито передній бампер, розбиті передні дві фари.

При розгляді справи районним судом зроблено посилання на висновок автотехнічного дослідження № 2016-965 від 17.01.2016 року.

На підставі ст. 251, 273 КУпАП апеляційний суд не може покласти цей доказ в основу постанови, оскільки він будується на оціночних вихідних даних, які добуті з пояснень наданих на замовлення лише однією із сторін учасників ДТП, без дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також проведений спеціалістом - автотехніком,а тому, відповідно до Закону України «Про судову експертизу» та на підставі вимог КУпАП, його висновок не може бути визнаний належним доказом.

Крім цього, апеляційним судом відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_5 про призначення експертизи, адже відповідно до вимог ст. 273 КУпАП призначення судом експерта є правом, а не обов'язком суду і таке призначення здійснюється лише у випадках, коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає необґрунтованим заперечення як доказу в апеляційній скарзі запису з камери відеоспостереження, оскільки чинним законодавством не заборонено надавати докази особам, що беруть участь у провадженні. Крім цього, таке джерело доказів пов'язано із фактами предмета доведення, повністю узгоджується з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди та іншими матеріалами справи, а також був досліджений судом у встановленому порядку та йому дана відповідна оцінка.

Що стосується закриття провадження у справі щодо ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то на думку апеляційного суду такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Як встановлено апеляційним судом у діях ОСОБА_3 відсутні невідповідності вимог п. 13.1 ПДР України, зважаючи на обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Під час розгляду матеріалів дорожньо-транспортних пригод обов'язково слід встановити технічну можливість попередження та уникнення ДТП.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й

інші учасники виконують ці Правила.

У п. 1.5 ПДР України зазначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Так сама потерпіла не заперечує того факту, що вона здійснювала виїзд на головну дорогу повертаючи праворуч, крім цього з точністю вказує і на те, що бачила транспортний засіб під керуванням ОСОБА_3

Аналогічне вбачається і з пояснень свідка ОСОБА_8, наданих апеляційному суду.

Відповідно до пункту 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до даної норми під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти повороти транспортного засобу на перехрестях, поза ними і коли транспортний засіб з'їжджає на прилеглу територію чи розвертається. Під зміною напрямку руху також слід розуміти і виїзд на дорогу з прилеглих територій.

Вимога п. 10.1 ПДР України передбачає повну відповідальність водія, який розпочинає рух, перестроювання або змінює напрямок, за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру.

Крім цього, апеляційний суд враховує правову позицію Верховного суду України висловлену у рішенні від 05 листопада 2015 року, згідно якої виключається відповідальність особи, яка б навіть порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Аналізуючи пояснення водіїв, а також письмові докази, та зазначені дані в них в їх сукупності дають можливість зробити висновок, що ОСОБА_3 не вчинив умисних дій щодо порушення ПДР України.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, на підставі викладених доказів, суд погоджується з висновком районного суду, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, що передбачений ст.124 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають апеляційному суду підстав для скасування постанови районного суду по справі, у зв'язку із чим вважаю, що в цій частині апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 124, 280, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Чернівецької області, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та її представника адвоката Хімчинського Богдана Гавриловича - задовольнити частково.

Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2016 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі ч.1 ст.247 КУпАП - змінити, виключити посилання на висновок автотехнічного дослідження № 2016-965 від 17.01.2016 року, а в решті залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області В.І. Петлюк