АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9349/15-п Номер провадження 33/786/32/16Головуючий у 1-й інстанції Гафяк В. М. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.1 ст.185-8 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області Костенко В.Г.,

з участю прокурора Толмачева Я.С.,

представника скаржника ОСОБА_2 - адвоката Старицької Ю.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 29 грудня 2015.

Цією постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Ставрово, Собінського району Володимирської області РФ, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, з вищою освітою, одружений, виконуючий обов'язки начальника Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 340 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 визнаний винуватим у невиконанні законних вимог прокурора за таких обставин.

19 жовтня 2015 року на адресу Кременчуцького льотного коледжу перший заступник прокурора м. Кременчук Полтавської області направив лист з вимогою надати завірені належним чином копії наказів про преміювання керівника коледжу та його заступників, установлення їм надбавок і доплат та надання матеріальної допомоги в 2015 році.

22 жовтня 2015 виконуючий обов'язки начальника Кременчуцького льотного коледжу ОСОБА_4 повідомив прокурора про відсутність правових підстав для витребування такої інформації.

Листом від 28 жовтня 2015 року перший заступник прокурора м. Кременчук повторно зобов'язав надати інформацію щодо отриманих виплат керівництва коледжу, обґрунтувавши свої вимоги відповідними повноваженнями прокурора, як спеціального суб'єкта у сфері протидії корупції.

Виконуючий обов'язки начальника Кременчуцького льотного коледжу ОСОБА_2 2 листопада 2015 року направив до прокуратури м. Кременчук відповідь про незаконність вимог першого заступника прокурора міста щодо надання інформації стосовно оплати праці службових осіб коледжу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, оскільки не вважає себе винуватим. При цьому зазначає, що вимоги прокурора не повинен був виконувати через відсутність повноважень надавати інформацію про фінансово-господарську діяльність коледжу, який є філією Національного авіаційного університету, ректор якого заборонив надавати таку інформацію без його дозволу. В зв'язку з цим вважає, що прокурор мав би звертатися безпосередньо до керівництва університету з такими вимогами, оскільки саме університет є юридичною особою. Крім того наголошує, що прокурор діяв всупереч положенням закону України «Про прокуратуру», які в даному випадку не наділяють його правом витребовувати документи щодо фінансово-господарської діяльності. Також вказує про наявність процесуальних порушень при складанні протоколу та розгляду справи суддею.

Вислухавши пояснення адвоката Старинської Ю.П. на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення та відсутність підстав для його скасування, перевіривши матеріали справи, вважаю що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст.252, ст.280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що суддею не виконано.

Диспозицією ч.1 ст.185-8 КпАП України передбачена відповідальність за н евиконання посадовою особою законних вимог прокурора.

Як зазначив прокурор в протоколі про адміністративне правопорушення від 13 листопада 2015 року (а.с.1-5), він витребував інформацію про преміювання керівника коледжу та його заступників, установлення їм надбавок і доплат, а також надання матеріальної допомоги в 2015 році з метою попередження та виявлення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень у публічній і приватній сферах суспільних відносин, вирішення питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Водночас прокурор вказав про необхідність надання йому таких даних у відповідності до ст.251 КпАП України, як доказів для складання протоколів про вчинення корупційних адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-4 - 172-9 КпАП України.

При цьому також посилався на приписи ч.1 ст.60 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до яких особам, зазначеним у п.1 та п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, забороняється відмовляти фізичним або юридичним особам в інформації, надання якої цим фізичним або юридичним особам передбачено законом.

Проте такі вимоги прокурора суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладаються такі функції:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Розділом IV цього Закону визначені повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій.

Зокрема, приписами ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить суб'єкту владних повноважень, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

У разі відсутності суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб'єктів, у порядку, визначеному законом.

Протокол не містить жодних даних про представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді і судом підстави такого представництва не підтверджувалися, що передбачено приписами ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

В свою чергу, нагляд за додержанням законів прокурор здійснює лише щодо органів, які провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство.

Отже, в даному випадку у прокурора не було правових підстав витребовувати зазначену загальну інформацію.

Вимоги про необхідність отримання з коледжу інформації як доказу по справі про адміністративне правопорушення суперечать матеріалам справи, оскільки, як в протоколі, так і в наданих суду матеріалах відсутні будь-які дані щодо складання прокурором протоколів про вчинення корупційних адміністративних правопорушень. Відсутність фактів складання таких протоколів підтвердив і прокурор в засіданні суду апеляційної інстанції.

Некоректним є також посилання прокурора, як на підставу притягнення до відповідальності ОСОБА_2, на заборону відмовляти фізичним або юридичним особам в інформації, надання якої цим фізичним або юридичним особам передбачено законом, згідно з ч.1 ст.60 Закону України «Про запобігання корупції». Оскільки приписами ст.1 цього Закону орган прокуратури визначений як спеціальний уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції і саме на виконання таких функцій прокурор вимагав надати інформацію, а не як фізична чи юридична особа в розумінні ст.60 Закону України «Про запобігання корупції». Причому прокурор вимагав надати не конкретизовану інформацію, а загальні дані про преміювання керівництва коледжу, установлення їм надбавок і доплат та надання матеріальної допомоги в 2015 році.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 листом №27-04/1338 від 2 листопада 2016 року, тобто своєчасно, повідомив прокурора про неможливість виконання його вимоги, вказавши при цьому про відсутність правових підстав надання зазначеної інформація.

Такі дії ОСОБА_2 відповідали вимогам наведених нормативно-правових актів, що свідчить про відсутність як об'єктивної, так і суб'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КпАП України.

Дана обставина залишилася поза увагою судді, що призвело до прийняття помилкового рішення про винуватість ОСОБА_2, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 29 грудня 2015 щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Полтавської області В.Г.Костенко