Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/601/16-п
Провадження №: 3/332/155/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 р. м.Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м.Запоріжжя Безлер Л.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Державтоінспекції Запорізької роти ДПС СП1, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, неодруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

-за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2016 року, об 13-55 годині, по вул.Північнокільцевій, 10, у м.Запоріжжі, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21011, номерний знак 47062ЕК, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок). Від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

У ході розгляду адміністративної справи в суді ОСОБА_1, після розяснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, визнав повністю, пояснив, що перебував у стані алкогольного спяніння, у звязку з чим відмовився від проходження медичного огляду, зазначив, що водійського посвідчення в нього не має, керував автомобілем іншої особи на її прохання, просив суд не застосовувати до нього штраф, оскільки на даний час не працює і має скрутне матеріальне становище.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлений безперечний обовязок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, крім його особистих пояснень, підтверджується наступними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії АП1 №496515 від 18.02.2016 року (а.с.5), ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, що передбачає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Окрім цього, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 від 18.02.2016 року (а.с.6) та ОСОБА_2 від 18.02.2016 року (а.с.6), які зазначили про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, що керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

При призначенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1, який офіційно не працює, джерела доходу не має, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, права керування транспортним засобом не має; ступінь його вини. Обставин, що обтяжували б або пом'якшували відповідальність останнього у судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, з метою виховання особи в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 7 діб.

Обставини, які б перешкоджали застосуванню до ОСОБА_1 вказаного виду адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 32 КУпАП, під час розгляду справи не встановлено.

Вирішуючи питання щодо негайного виконання постанови суду про застосування адміністративного арешту, суд, відповідно до вимог ст.326 КУпАП, враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року (Заява № 17888/12).

Зокрема, у вказаній справі Європейський суд з прав людини дійшов висновку про необхідність забезпечення особі права на ефективний перегляд апеляційною інстанцією стягнення у вигляді адміністративного арешту.

Враховуючи викладене, підстави для звернення постанови суду до негайного виконання відсутні.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 діб.

Строк адміністративного арешту відраховувати з моменту затримання ОСОБА_1О

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави понесені судові витрати у сумі 275,60 грн (двісті сімдесят п'ять гривень) 60 копійок (Банк ГУДКСУ в Запорізькій області р/р 0004, МФО 813015, ЄДРПОУ отримувача 38025372, одержувач : УДКСУ в Заводському районі м. Запоріжжя, код бюджетної класифікації : 22030001 - "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)".

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя Л.В. Безлер