АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/87/16 Суддя доповідач Шевченко В.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, що народився 01 жовтня 1991 року, працює синхронним перекладачем у ТБТЗ, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2016 року постановою судді Київського районного суду м. Харкова Майбороду Костянтина Костянтиновича визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн.

Суд першої інстанції встановив, що 26 листопада 2015 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснюючи виїзд з провулка Некрасова на вул.Сумську в м.Харкові, не забезпечив виконання вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», не переконавшись у безпечності маневру, виїхав на дорожню смугу, де по головній дорозі рухався автомобіль «Богдан 211040» держномер ВВ1372МО під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем.

При розгляді справи суддя дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2, який порушив вимоги п.16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним рішенням судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв*язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Апелянт вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія ОСОБА_3, який порушив вимоги п.п.1.3, 1.4, 2.3б, 12.1, 18.1, 18.4 ПДР України, та позбавив його (ОСОБА_2) об*єктивної можливості уникнути зіткнення, яке вчинив саме водій ОСОБА_3, оскільки на той час він (ОСОБА_2) вже здійснював маневр на головній дорозі. На думку автора апеляційної скарги, ОСОБА_3 мав технічну можливість і повинен був запобігти зіткненню шляхом дотримання вимог ПДР України. ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не врахував його доводи та надані докази, не зазначив мотивів їх відхилення, самоусунувся від оцінки дій водія ОСОБА_3, а відтак прийняв необґрунтоване рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судове засідання апелянт ОСОБА_2 та інший учасник ДТП ОСОБА_3 втретє не з*явилися; про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_3 причину неявки суду не повідомив, апелянт ОСОБА_2 електронною поштою надіслав письмові пояснення, в яких підтримав апеляційну скаргу, послався на неможливість прибути в судове засідання з об*єктивних причин, просив розглянути апеляційну скаргу без його участі. Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП України, неявка зазначених осіб за викладених обставин не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши компакт - диск, де зафіксовані дані з камер відеоспостереження та відеореєстратору, перевіривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень апелянта ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені всі обставини дорожньо-транспортної пригоди на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Доводи апелянта ОСОБА_2 щодо його невинуватості та його версія стосовно фактичних обставин ДТП, які викладені в апеляційній скарзі, аналогічні поясненням, наданим суду першої інстанції, а тому перевірялись судом та не знайшли свого підтвердження з мотивів, що викладені в постанові суду першої інстанції, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Будь-які нові переконливі докази, які спростовують правильність висновку суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_2, апеляційному суду не надані.

Ст.124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 16.11 ПДР України зобов*язує водія транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, на перехресті нерівнозначних доріг дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, та встановлено судом першої інстанції, водій автомобіля «Додж» ОСОБА_2 здійснював виїзд на головну дорогу - вул.Сумську з провулка Некрасова в м.Харкові, що є другорядною дорогою. На схемі місця ДТП (а.с..4), до якої не мали зауважень обидва водії, у напрямку руху автомобіля «Додж» безпосередньо перед перехрестям відображена наявність дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу», який покладає на водіїв обов*язок дати дорогу транспортним засобам, що під*їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі. Автомобіль «Богдан 211040» держномер ВВ1372МО під керуванням ОСОБА_3Е рухався по головній дорозі, а тому мав пріоритет у русі. Зіткнення транспортних засобів відбулося на нерегульованому перехресті.

З огляду на матеріали справи у сукупності, в тому числі і враховуючи дані з камер відеоспостереження та відеореєстратору (а.с.26), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що водій ОСОБА_2 не дотримався вимог п.16.11 ПДР України, оскільки він виїхав на перехрестя, не переконавшись у безпечності свого маневру, а саме у відсутності інших транспортних засобів, які по головній дорозі наближалися до даного перехрещення проїзних частин, внаслідок чого і відбулося зіткнення автомобілів «Додж» та «Богдан 211040». Висновок суду першої інстанції про винуватість водія ОСОБА_2 у порушенні п.16.11 Правил дорожнього руху України цілком узгоджується із правовим висновком Верховного суду України, наведеним у Постанові від 05 листопада 2015 року у справі №5-218кс15, на який посилається апелянт, оскільки водій ОСОБА_2, рухаючись по другорядній дорозі та наближаючись до перехрестя, перед яким встановлений дорожній знак 2.1, повинен був дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до перехрестя по головній дорозі, а перед відновленням руху впевнитись, що це буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, тобто ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.16.11 ПДР України. Невиконання водієм ОСОБА_2 зазначених вимог ПДР перебувало у причинно-наслідковому звязку із дорожньо-транспортною подією.

Доводи апелянта щодо наявності порушень ПДР України в діях водія ОСОБА_3 у даному провадженні не можуть бути оцінені апеляційним судом. Із матеріалів справи слідує, що предметом розгляду судді був протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема невідповідність його дій в даній дорожній обстановці вимогам п.16.11 ПДР України. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, як єдина підстава для притягнення особи до адміністративної відповідальності, не складався, що, у розумінні положень ст.ст.254,256,257,279,294 КУпАП, позбавляє суд можливості надати оцінку діям водія ОСОБА_3 в межах провадження у справі відносно ОСОБА_2, що не перешкоджає останньому доводити винуватість в дорожньо-транспортній пригоді також іншого її учасника в разі розгляду справи в порядку цивільного судочинства. В будь-якому випадку, навіть за умови встановлення ймовірних порушень ПДР України і в діях водія ОСОБА_3, зазначене не впливатиме на висновок суду щодо порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_2 Саме з цих підстав доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неповноти та однобічності судового розгляду з огляду на відсутність оцінки судом першої інстанції дій водія ОСОБА_3 є неспроможними.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують, підстав для скасування постанови суду від 11 січня 2016 року не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1