АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/789/18/16 оповідач - ОСОБА_1
Категорія - ч.1 ст.139 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 р. м.Тернопіль

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області Очеретяний Є.В., з участю особи щодо якої винесено постанову ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працює водієм ТОВ 40 тон, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Стягнуто в користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Як визнав доведеним суд, 16.10.2015 року біля 09 години, ОСОБА_2 в с.Тухолька Сколівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом марки IVEKO-EUROSTAR номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом SAMRO номерний знак НОМЕР_2, допустив забруднення проїзної частини на ділянці автодороги Київ-Чоп 683км+134,4м в напрямку м.Київ, внаслідок витікання дизельного палива та не вжив необхідних заходів для їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, чим порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.139 КУпАП та закрити провадження у справі в звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням захисника в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.139 КУпАП, а належні та допустимі докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Крім того, апелянт вказує на невідповідність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП.

Також, зазначає, що ним було попереджено учасників дорожнього руху про аварійну зупинку шляхом встановлення знаку аварійної зупинки.

Вважає, що він не може повторно бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки його уже визнали винним по факту ДТП за ст.124 КУпАП, внаслідок чого і відбулося витікання дизпалива.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, щодо якої винесено постанову ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили постанову суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Висновок міськрайонного суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №351172 від 16.10.2015 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.254-256 КУпАП;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.10.2015 року на ділянці автодороги в напрямку м.Київ 683 км+134,4м в с.Тухолька Сколівського району Львівської області, підписаною ОСОБА_2 та понятими ОСОБА_4, ОСОБА_5, фотоматеріалами до неї, на якій зображено розташування автомобіля НОМЕР_3, зафіксовано забруднення дорожнього покриття дизельним паливом, пошкодження паливного бака автомобіля з правої сторони та відсутність попереджувальних дорожніх знаків на місці витоку палива;

- постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2015 року, якою підтверджується, що 16.10.2015 року біля 09 години 10хв. на автодорозі Київ-Чоп поблизу дорожнього знака 683км в результаті забруднення дорожнього покриття паливно-дизельними матеріалами потрапив у ДТП та отримав пошкодження керований ОСОБА_6 автомобіль НОМЕР_4;

Вказаною постановою спростовуються доводи захисника ОСОБА_3, про відсутність учасників дорожнього руху, які б постраждали внаслідок бездіяльності ОСОБА_2 при витіканні дизельного пального, а подана суду апеляційної інстанції постанова апеляційного суду Закарпатської області на яку посилається захисник про відсутність потерпілих, стосується подачі апеляційної скарги ОСОБА_2., на вищезазначену постанову, яка набрала законної сили.

- постановою Тернопільського міськрайонного суду від 16.11.2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності за ст.124 КУпАП;

Як вбачається з постанови Тернопільського міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

В даному випадку він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.1.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.139 КУпАП.

Тобто, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за різні порушення вимог ПДР, за які передбачена різна адміністративна відповідальність, в звязку з чим тлумачення захисника про порушення ст.61 Конституції України та ст.36 КУпАП, є помилковим та безпідставним.

Так, у відповідності до ч.1 ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

- фотознімками та відеоматеріалами, наданими судом свідком ОСОБА_6, на яких зафіксовано сліди паливно-мастильних матеріалів на ділянці автодороги Київ-Чоп поблизу дорожнього знаку 683км, пошкоджені автомобілі НОМЕР_4 та IVEKO-EUROSTAR д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом SAMRO д.н.з. НОМЕР_2, співробітника Львівоблавтодор, що ліквідовує наслідки витоку пального та відсутність попереджувальних дорожніх знаків на даній ділянці автодороги.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що 16.10.2015 року біля 09год. 10 хв., автомобілем НОМЕР_4 по автодорозі Київ-Чоп, в напрямку м.Києва, потрапив у ДТП, внаслідок чого перекинувся та був пошкоджений його трансспортний засіб. Дана ДТП сталася внаслідок забруднення дорожнього покриття дизельним пальним, що витікало з автомобіля НОМЕР_5. Щодо попередження учасників дорожнього руху про небезпеку дорожнього знаку встановлено не було.

Матеріалами справи встановлено, що у вищевказаного свідка відсутні підстави давати неправдиві пояснення щодо обставин справи, його пояснення є послідовними і повністю узгодженими з даними, що містяться в матеріалах справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення міськрайонним судом фактичних обставин, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п.1.5 Правил дорожнього руху України, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.139 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_2 правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними та надуманими інші доводи апеляційної скарги, оскільки вони обумовлені неправильним та вибірковим тлумаченням положень чинного законодавства України, не підтверджені доказами та жодним чином не спростовують висновки суду.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, апеляційна вимога ОСОБА_2 та його захисника, щодо закриття провадження не базується на вимогах закону оскільки в даному випадку має місце подія - та склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст.139 КУпАП.

Стягнення на ОСОБА_2 накладено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП України, в межах санкції ч.1 ст.139 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

При визначенні виду та міри стягнення було враховано характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, його матеріальний та сімейний стан.

Також у відповідності до вимог ст.40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок.

Отже, зазначені обставини вказують на те, що накладене стягнення у виді штрафу та стягнення судового збору є законними та обґрунтованими.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови міськрайонного суду - без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2016 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.139 КупАП бе змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_1