Номер провадження: 33/785/70/16
Номер справи місцевого суду: 495/943/15-п
Головуючий у першій інстанції Остра
Доповідач Олініченко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

16.02.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Олініченко В.В., в присутності ОСОБА_1, та потерпілої ОСОБА_2, розглянувши апеляцію ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2015 р. та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно неї, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2015 р.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. за те, що 01.02.2015 р. о 12 годині 30 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, висловлювалась нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1Н, чим принижувала людську гідність.

В апеляції ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки повістку про виклик в суд вона не отримувала, заяву про розгляд справи за її відсутності, як зазначено в постанові суду, вона не надавала, 05.02.2015 р. їй було видано військовий квиток, після чого вона почала проходити військову службу, яку проходить і по теперішній час, а копію постанови суду вона не отримувала та про її існування дізналась випадково, коли дізналася про рішення суду від 27.02.2015 р. по цивільній справі про її виселення, отримала завірену належним чином копію постанови лише 12.01.2016 р. в канцелярії суду. В апеляції ОСОБА_1 також просить закрити провадження по справі, посилаючись на те, що постанова є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки суд допустив порушення принципів повноти та обєктивності судового розгляду. При цьому в апеляції не наводиться жодного доводу на обґрунтування того, що правопорушення вона не допускала.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши апелянта з приводу поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, яка підтримала свої вимоги в цій частині, потерпілу, яка заперечувала проти поновлення строку, оцінивши доводи апеляції з цього приводу, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП стосовно ОСОБА_1 по факту подій, які відбулись 01.02.2015 р. було складено 06.02.2015 р., в якому зазначено про те, що розгляд справи відбудеться 12.02.2015 р. Протокол підписано ОСОБА_1 та факт вручення їй копії протоколу засвідчена підписом. До протоколу крім інших документів долучена заява ОСОБА_1 від 06.02.2015 р. на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суду про розяснення їй прав та про розгляд справи у її відсутність. При цьому заява про розгляд справи у її відсутність надрукована, а не написана ОСОБА_1 особисто, а інші дані про особу заявника та про місце проживання заповнені ОСОБА_1 особисто, що свідчить про те, що вона знала, з огляду на зміст протоколу, коли і в якому суді буде розглядатись дана справа. І в протоколі, і в заяві вказане місце проживання ОСОБА_1 за адресою: с. Молога, Б.-Дністровського району, вул. Комсомольська, 151, що підтвердила ОСОБА_1, підписуючи протокол та заповнюючи заяву.

12.02.20125 р. Білгород-Дністровський суд за результатами розгляду даного протоколу виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 173 КУпАП та наклав на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.

Відповідно до супровідного листа суду від 12.02.2015 р. в день винесення постанови копія була направлена ОСОБА_1 за вказаною вище адресою.

В апеляційному суді апелянт стверджувала, що про прийняте судом рішення вона не знала, вона є військовослужбовцем та не мала змоги звертатись до суду з вимогою про отримання копії, копію постанови, яка була їй направлена, не отримувала, так як за вказаною адресою фактично не проживала, заяву про розгляд справи у її відсутність не підписувала, як не підписувала і сам протокол. Що стосується викладених в апеляції даних про те, що про існування даної постанови дізналась випадково, коли дізналась про рішення суду від 27.02.2015 р. про її виселення із будинку, належного потерпілій. На запитання суду, коли ж вона дізналась про вказане рішення конкретної відповіді не дала.

При цьому потерпіла ОСОБА_2, заперечуючи проти вказаних пояснень, стверджувала, що вони не відповідають дійсності, так як ОСОБА_1 була в суді при розгляді позову про її виселення, знала про постанову, яку оскаржує, так як воно досліджувалось в судовому засіданні. Рішення не оскаржила, воно вже виконане та на підтвердження своїх доводів представила суду копію рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 27.02.2015 р., яким ОСОБА_1 виселена із жилого будинку за адресою, яка вказана в протоколі як місце проживання ОСОБА_1 При цьому в рішенні зазначено, що справа розглянута за участю відповідачки ОСОБА_1 та відповідно до змісту рішення в її присутності досліджувалась постанова суду від 12.02.1015 р., яку вона оскаржує та стверджує, що не знала про її існування. Зміст постанови наведено в мотивувальній частині рішення. Також потерпіла надала апеляційному суду копію виконавчого листа, виданого судом на виконання цього рішення, яке набрало чинності 11.03.2015 р., що свідчить про те, що рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось - ОСОБА_1 погодилась з ним. Відповідно до акту державного виконавця від 21.10.2015 р. ОСОБА_1 добровільно виселилась із будинку потерпілої.

На запитання суду з приводу змісту вказаних документів, ОСОБА_1 визнала, що була присутня в судовому засіданні при розгляді позову про її виселення, проте стверджувала, що не мала можливості витребувати копію постанови і оскаржити її, так як проходить військову службу.

Встановлені судом обставини вказують на те, що ОСОБА_1 при підписанні протоколу свідомо не вказала адресу свого фактичного місця проживання, про прийняте судом рішення 12.02.2015 р. дізналася в судовому засіданні при розгляді цивільної справи за позовом потерпілої ОСОБА_3 до неї про виселення, де вказана постанова досліджувалась та на неї зроблено посилання в рішенні суду як на одну із підстав прийнятого рішення, а тому мала можливість знаходячись в тому ж суді, отримати копію постанови (у разі, якщо не отримала її поштою) та оскаржити як постанову, так і рішення суду. Проте цього не зробила, погодившись з цими рішеннями.

Проходження військової служби (в тому числі за контрактом) ніяк не позбавляло можливості ОСОБА_1 своєчасно витребувати із суду копію постанови. Про таку можливість свідчить факт її присутності в судових засіданнях по цивільній справі в тому ж суді, в яку на неї накладалось адміністративне стягнення.

З огляду на викладене приходжу до висновку про відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, у звязку з чим у його поновленні слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2015 р. про накладення на неї адміністративного стягнення за ст. 173 КУпАП.

Апеляційну скаргу з доданими матеріалами повернути адресату.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4