АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №33/791/53/2015 Головуючий в І інстанції Смирнов Г.С.
Категорія ч.1 ст.482 МК України Доповідач: Волошко С.Г.
П О С Т А Н О В А

25 лютого 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області Волошко С.Г., розглянувши апеляційну скаргу Херсонської митниці на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 03 лютого 2016 року, з участю її представника Бабильова І.І. та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, не працюючого,

провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Херсонською митницею відносно ОСОБА_3 було складено протокол про порушення ним митних правил, тобто у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 482 МК України, а саме, як зазначено в протоколі, органи митниці вбачали в переміщенні або в діях спрямованих на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органів ДФС або поза робочим часом, встановленим для нього і без виконання митних формальностей або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органів ДФС, автомобіля марки «SKODA» модель «OCTAVIA А7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Згідно протоколу, ОСОБА_3 обвинувачувався в тому, що 30 листопада 2015 року він заїхав у зону митного контролю КПВВ «Чаплинка» митного поста «Скадовськ» Херсонської митниці ДФС із вільної економічної зони «Крим» на транспортному засобі власному легковому автомобілі «SKODA» модель «OCTAVIA А7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

В ході спільного прикордонного та митного контролю, під час огляду салону вищезазначеного автомобіля було виявлено квітки на паром за маршрутом порт «Кавказ» - порт «Крим» від 27 листопада 2015 року, відповідно на ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та вищезазначений автомобіль «SKODA», державний номер НОМЕР_1.

За словами ОСОБА_3, він здійснив в'їзд на тимчасово окуповану територію України з території Російської Федерації за маршрутом порт «Кавказ» - порт «Крим».

З огляду на це, дії ОСОБА_3 митними органами кваліфіковано як порушення митних правил, які безпосередньо в протоколі зазначені інспектором митної служби наступним чином: «Громадянин України ОСОБА_3 вчинив порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 482 МК України, а саме, переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів(автомобіль марки «SKODA» модель «OCTAVIA А7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.»

Вважаючи складений протокол достатньою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 митні органи направили матеріали справи відносно нього до суду.

Розглянувши матеріали зазначеної справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, у діях ОСОБА_3 та закрив провадження у цій підставі.

На думку апеляційної інстанції, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, що повно та всебічно довів у своїй постанові, належним чином, обґрунтувавши це зібраними у справі доказами з посиланням на відповідні вимоги закону.

Зокрема, обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив що, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та ст.489 МК України, посадова особа, розглядаючи справу про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 57 ч.1 ст. 4 МК України: товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Пункт 58 вказаної статті Митного кодексу дає визначення транспортним засобам - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.

Відповідно до п. 60 ч.1 ст. 4 МК України: транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

З огляду на вказані вимоги норм матеріального права необхідно дійти висновку, що автомобіль законом віднесено до товарів.

Однак, вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України можливо лише з прямим умислом. Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_3, з території Російської Федерації потрапив на територію тимчасово окупованої іншою державою-агресором частини України (АР Крим) через керченську переправу, де раніше перебував митний контроль держави Україна ( Кримська митниця), яка розпорядженням Кабінету міністрів України № 535-р від 04 червня 2014 року була реорганізована, а забезпечення виконання митного законодавства покладено на Херсонську митницю Міністерства доходів і зборів, у зв'язку з чим на межі розмежування материкової частини України та її тимчасово окупованою територію були створені КПВВ «Чонгар», «Каланчак» і«Чаплинка».

Як вбачається з пояснень самого ОСОБА_3 та матеріалів справи, вказаний автомобіль знаходиться у його особистому користуванні і не використовувався для перевезення товарів або оплатного перевезення пасажирів. На вказаному автомобілі він, разом зі своєю сім'єю, виїхав за межі України, а згодом в'їхав через керченську переправу на територію АР Крим, звідки направився на КПВВ «Чаплинка», розташований на межі розмежування материкової частина України з тимчасово окупованою територією для проходження митного контролю, не будучи обізнаним про відповідальність за такі дії.

Враховуючи дані обставини, суд першої інстанції також прийшов до висновку, що ОСОБА_3 не мав умислу на переміщення власного автомобіля через митний кордон України поза митним контролем, як його звинувачують, тобто в його діях відсутня також суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до диспозиції ч.1 ст.482 МК України об'єктивна сторона цього правопорушення виражається у вчинені декількох різних за своєю ситуацією дій, однак у складеному відносно ОСОБА_3 протоколі чітко не зазначено, у вчинені якої саме дії, із закріплених у диспозиції ч.1 ст.482 МК України він обвинувачується, тобто відсутнє конкретне формулювання обвинувачення від якого особа може захищатись всіма дозволеними засобами, а суд не повинен таке обвинувачення висувати за власної ініціативи, оскільки це виходить за межі його компетенції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про закриття провадження відносно ОСОБА_3 з вищевикладених підстав, Херсонська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить зазначену постанову суду першої інстанції скасувати та визнати ОСОБА_3 винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.482 МК України, не формулюючи обвинувачення з переліку диспозиції зазначеної норми закону, обмежившись твердженням про те, що його дії були спрямовані на переміщення автомобіля на територію України з ВЕЗ «Крим», куди він потрапив через паромну переправу «Кавказ» - «Керч», в чому і міститься, склад правопорушення у діях ОСОБА_3.

Заслухавши доповідь судді, думки представника митниці Бабільова І.І., який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_9, який вважав постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою і просив залишити її без зміни, а апеляцію - без задоволення, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляції, вважаю, що вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Цілком погоджуючись з мотивацією рішення прийнятого судом першої інстанції. вважаю необхідним звернути увагу і на такі обставини, які також спростовують твердження апелянта про незаконність прийнятого рішення відносно ОСОБА_3.

Так, відповідно до ст.ст.486,489 МК України при розгляді справи про правопорушення митних правил підлягають з'ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення (тобто час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є обставини для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також необхідно з'ясовувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.527 МК України визначено, що однією з постанов, яку може бути винесено у справі про порушення митних правил, є постанова про закриття провадження у справі (зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Суд першої інстанції аналізуючи вимоги закону, зібрані матеріали справи, зокрема, протокол про порушення митних правил, який у сукупності з іншими доказами повинен був довести наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_3, прийшов до висновку, що при складанні зазначеного протоколу митні органи припустились порушень, які унеможливлюють його використання у якості беззаперечного доказу вини ОСОБА_3, оскільки відповідно до виписаних у ст. ст. 488,490,494,495 МК України положень, протокол про порушення митних правил - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою, про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого МК України, є найважливішим джерелом доказів у справах про порушення митних правил.

В межах зазначених у протоколі обставин інкримінованого особі порушення митних правил і повинен провадитися їх судовий розгляд.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.482 МК України об'єктивна сторона цього правопорушення виражається у вчиненні декількох різних за своєю сутністю дій, зокрема: у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів.

Проте, у складеному відносно ОСОБА_3 протоколі наведені всі можливі дії, що містить диспозиція ч. 1 ст. 482 МК України, без конкретизації того, яка саме дія або дії з цього переліку ставляться йому у провину що є неприпустимим внаслідок порушення права особи на захист тому, що особа, відносно якої складають протокол, повинна чітко розуміти у чому її звинувачують і одразу мати можливість захищатись від конкретного обвинувачення, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції і що на думку апеляційної інстанції є визначальним в прийнятті рішення, на чому неодноразово наголошував Европейський суд з прав людини стосовно формулювання обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

На підставі аналізу чинного законодавства, а також певних рішень Європейського суду з прав людини, слід прийти до висновку, що протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

У п. 34 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз'ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред'явленого йому обвинувачення.

Крім того, за змістом ст. ст. 458 МК України, 9 КУпАП протиправне діяння, вчинене певною особою, визнається порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, що є невід'ємною ознакою суб'єктивної сторони будь - якого адміністративного правопорушення.

Виходячи з конструкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України, а також роз'яснень, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №8 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах контрабанду та порушення митних правил», суб'єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю в особи вини у формі прямого умислу.

При цьому, за змістом ст. 10 КУпАП наявність умислу є необхідною у всіх випадках, коли особа притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що може бути зроблено тільки навмисно. Вина у формі прямого умислу полягає в усвідомленні особою протиправного характеру вчиненої дії або бездіяльності, тобто їх незаконності, передбаченні її шкідливих наслідків та бажанні їх або свідомого допускання настання цих наслідків.

Крім того, як зазначено у вказаній вище постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №8, особи, що вчиняють контрабанду та порушують митні правила, посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, внаслідок чого завдають шкоду економіці держави, її культурній спадщині, здоров'ю населення та громадській безпеці, сприяють розширенню тіньового сектора економіки.

З огляду на викладене та враховуючи пояснення ОСОБА_3 надані ним при складанні протокол про порушення митних правил вважаю, що матеріали справи не містять переконливих даних про те, що мав місце факт заподіяння інкримінованими ОСОБА_3 діями будь - якої шкоди.

Крім того, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 482 МК України, відповідальність за цією статтею несе особа, яка здійснила певні дії через митний кордон України (який відповідно до ст. 10 МК України збігається з державним кордоном України).

Як зазначено у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 16.06.2014 року за №424-р «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», на яке міститься посилання у протоколі відносно ОСОБА_3, у зв'язку із загостренням ситуації в Автономній Республіці Крим і вторгненням на територію України озброєних формувань, екстремістські налаштованих осіб та військовою агресією з боку Російської Федерації, блокуванням роботи пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю, які розташовані в Автономній Республіці Крим, що призводить до неможливості провадження подальшої діяльності в них та перешкоджає здійсненню передбачених законодавством України видів державного контролю під час перетинання державного кордону, прийнято рішення тимчасово закрити пункти пропуску та пункти контролю за переліком згідно з додатком. Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.06.2014 року №255 «Про закриття морських портів» (зареєстровано в Мінюсті України 24.06.2014 року за №690/25467) морський порт Керч закрито до відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупований території АР Крим.

При цьому, як вказано у протоколі, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 року за №535 «Про реорганізацію деяких територіальних органів Міністерства доходів і зборів» було прийнято рішення реорганізувати Кримську та Севастопольську митниці Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до Херсонської митниці Міністерства доходів і зборів із зобов'язанням Херсонської митниці забезпечити виконання функцій, що покладалися на зазначені митниці.

Виходячи з цього, є підстави вважати, що ОСОБА_3, пред'явивши транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення в'їзду на територію України з вільної економічної зони «Крим» у КПВВ «Чаплинка», діяв у відповідності з положеннями наведених нормативних актів.

Таким чином, вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.482 МК України у зв'язку з відсутністю з його діях складу цього правопорушення, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що інкриміноване йому діяння не містить усіх ознак складу такого правопорушення.

Визнання особи за таких обставин винною є певною мірою порушенням її конституційних прав на пересування територією України, у тому числі, тимчасово окупованою країною агресором - росією.

Керуючись ст. ст. 482, 486, 488, 489, 490, 494, 495 МК України, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Херсонської митниці ДФС на постанову Суворовського районного суду м. Херсона відносно ОСОБА_3 від 03 лютого 2016 року - залишити без задоволення, а зазначену постанову - про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.482 МК України - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області С.Г.Волошко