Провадження № 33/783/76/16 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року апеляційний суд Львівської області в складі судді Гончарук Л.Я., з участю представника Львівської митниці ОСОБА_1 правопорушника ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС (за довіреністю) ОСОБА_4 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 грудня 2015 року, -

встановив:

цією постановою звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст.472 МК України за малозначністю.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.472 МК України закрито.

Вилучений, згідно протоколу №2941/20910/15 від 01.12.2015 року товар, а саме підгузники дитячі торгової марки Dada - 103 упаковки загальною вагою 373,1 кг. - повернуто ОСОБА_2 після належного митного оформлення або вивезення за межі митної території України.

Згідно постанови, 30.11.2015 року близько 22 год. 30 хв. гр. України ОСОБА_2, повертаючись з приватної поїздки з ОСОБА_5 в Україну через м/п Рава-Руська Львівської митниці ДФС рейсовим автобусом ''Люблін-Миколаїв, реєстраційний номер НОМЕР_1, не задекларував переміщуваний через митний пост «Мостиська» Львівської митниці Міндоходів товар, а саме: підгузники дитячі торгової марки Dada - 103 упаковки загальною вагою 373,1 кг., який підлягає обовязковому декларуванню при переміщенні через митний кордон У країни.

На дану постанову представник Львівської митниці ДФС (за довіреністю) ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати та та винести нову постанову, якою визнати громадянина України ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі. Стягнути з громадянина України ОСОБА_2 витрати за зберігання товару на складі митниці.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з матеріалів справи, гр. України ОСОБА_2 свідомо не задекларував, тобто не завив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про переміщуваний ним товар у кількості, що відповідно до норм ст. 374 МК України обовязково підлягає письмовому декларуванню. Тобто, умисно вчинив дане правопорушення знаючи або передбачаючи настання неправомірних наслідків. Дане порушення митних правил має особливий характер суспільної небезпеки, оскільки посягає на встановлені державою суспільні відносини, повязані з не декларуванням товарів, що переміщуються через митнй кордон України, тобто незявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. І за вчинення цього правопорушення передбачені найбільш суворі стягнення відповідно до ст. 472 МК України - накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів з їх конфіскацією.

Наголошує, що економічно-правовим наслідком прийняття такого рішення судом першої інстанції є ненадходження до Державного бюджету України коштів у сумі 32 373,31 грн. штрафу за вчинене правопорушення та 32 373,31 грн. від реалізації товару, вилученого у справі про ПМП № 2941/20910/15. Отже, загальна сума завданих державі збитків становить 64 746,62 грн.

На думу апелянта, винесена судом постанова не гарантує спричинення юридичних наслідків для правопорушника, тобто усвідомлення ним протиправності своєї поведінки для того, щоб не допускати подібного у майбутньому.

Звертає увагу, що Львівська митниця ДФС понесла витрати за зберігання товару, затриманого відповідно до ст. 511 МК України протоколом про порушення митних правил № 2941/20910/15 від 01 грудня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Підкреслює, що посилання суду на принцип розумності при призначенні покарання за малозначністю є безпідставним та законодавчо не обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку представника Львівської митниці, який підтримав доводи апеляційної скарги, правопорушника ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_3, які заперечили подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що до адміністративної відповідальності раніше не притягався, є батьком двох малолітніх дітей, таку велику кількість памперсів придбав для своїх дітей, оскільки він є учасником ОСОБА_6 і не має можливості часто їздити закордон, щоб придбати необхідні дітям речі.

Захисник ОСОБА_3, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ствердив, що ніяких збитків державі спричинено не було діями ОСОБА_2 Вони звернулись в митний орган для того, щоб розмитнити памперси, сплатять всі необхідні платежі, в тому числі і витрати за зберігання товару на митниці.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст.245 КУпАП,є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.

Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст. 472 МК України апелянтом не заперечуються та не оспорюються, тому відсутні й апеляційні підстави для перевірки їх правильності й обґрунтованості.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» № 8 від 03 червня 2005 року суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

У ст.22 КУпАП зазначається, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

При накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст..ст.22, 23, та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, а також зважаючи на вид та розмір, передбаченого покарання, мету призначення покарання та спів розмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання та прийшов до висновку, що ОСОБА_2 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності за порушення митних правил у звязку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрити, а товар, що був предметом правопорушення, повернути ОСОБА_2

На думку суду застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Крім цього, згідно рішення суду першої інстанції вилучений у ОСОБА_2 товар буде повернутий на територію України лише після належного митного оформлення і сплати всіх необхідних платежів.

Доводи викладені в апеляційній скарзі та на які у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції посилався представник митниці були враховані суддею районного суду при винесенні постанови.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС (за довіреністю) ОСОБА_4 слід залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 2 грудня 2015 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Керуючись ст. ст. 294 КУпАП, 472, 530, 532 МК України апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС (за довіреністю) ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 2 грудня 2015 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.