Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/38/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Деревінський С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.02.2016 року.

Цією постановою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 корп. № 2 кв. № 120 м. Кіровоград, проживає в цьому ж населеному пункті по вул. Новоросійській, № 10, ідентифікаційний код № НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір - 275 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.02.2016 року ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він, 15.12.2015 року о 13 год. 55 хв. в порушення вимог п. 2.5 ПДР України на вул. Панфіловців м. Кіровограда керував транспортним засобом «Део Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини).

Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі щодо нього закрити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не зясовувані обставини, за яких була зафіксована його відмова від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння.

Крім того, апелянт зазначив, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, він добровільно пройшов огляд в наркологічному диспансері та за висновком лікаря нарколога, під час керування автомобілем був тверезим.

Також, районним судом не прийнято до уваги його пояснення, що працівники поліції застосували до нього психологічне насилля і на місці умовної пригоди поводили стосовно нього не коректно, упереджено.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, в межах апеляції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

При розгляді справи районним судом правильно встановлено фактичні обставини справи, що 15.12.2015 року о 13 год. 55 хв. ОСОБА_3 в порушення вимог п. 2.5 ПДР України на вул. Панфіловців м. Кіровограда керував транспортним засобом «Део Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини).

Від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння відповідно до встановленого порядку огляду, ОСОБА_3, відмовився.

Даний висновок районного суду обєктивно підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 067817 від 15.12.2015 року, яким зафіксовано, що ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому щодо правопорушення, ОСОБА_3 не заперечував, що керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння (а.с.4);

- поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких 15.12.2015 року в їх присутності, водій ОСОБА_3, який керував автомобілем «Део Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_3, відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного відповідно до встановленого порядку огляду (а.с.5,6 ).

Слід зазначити, що пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) зобовязує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 та 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоровя реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоровя.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, долучений до матеріалів справи висновок № 201 від 15.12.2015 року про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування, під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за зверненням громадян, виданий КЗ «Обласний наркологічний диспансер» (далі висновок) (а.с.17), апеляційний суд вважає неналежним доказом, так як отриманий в порушення вимог ст. 266 КУпАП, без присутності поліцейського.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_3, що висновком № 201 від 15.12.2015 року підтверджується його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення і доводи апеляційної скарги в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що за обставин, встановлених судом першої інстанції, 15.12.2015 року о 13 год. 55 хв. під час керування транспортним засобом, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, і в цьому немає жодного сумніву.

Даний висновок ґрунтується на достовірних, належних, допустимих і достатніх доказах, зібраних відповідно до вимог ст. 251 КУпАП і правильно оцінених судом першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіркою матеріалів адміністративної справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, а під час провадження по справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП. Упередженого ставлення суду першої до ОСОБА_3І не встановлено.

Доводи ОСОБА_3 про застосування до нього поліцейськими психологічного насильства є безпідставними, так як ці дії ним не оскаржено у встановленому порядку, не підтверджено обєктивними доказами, а тому апеляційний суд вважає їх доводами захисту.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі зібраних у справі доказів у їх сукупності, правильно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтовано визнав його винуватим та наклав на нього адміністративне стягнення.

За таких обставин, доводи апеляції, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ухвала суду першої інстанції підлягає скасування, а провадження по справі закриттю, є безпідставними.

При накладенні на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, визначення його виду і розміру судом першої інстанції дотримано вимог ст. 33 КУпАП, а тому немає підстав для зміни постанови суду.

Так, при визначені виду і розміру накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, районним судом хоча належно не вмотивовано, але в повній мірі враховано характер вчиненого ним правопорушення, його особу, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність і майновий стан.

Накладене на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., який є мінімальним, згідно санкції даної частини статті, законним та справедливим, так як необхідний і достатній для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляції ОСОБА_3, а тому постанову суду першої інстанції залишає без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.02.2016 року щодо ОСОБА_3, без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2