Справа № 163/214/16-п Провадження №33/773/69/16 Суддя в 1 інстанції: Войтюк Л.М.
Категорія:ст.ст. 471, 472 МК України Доповідач: Клок О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Клок О.М., з участю представника митного органу ОСОБА_2, скаржника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, на постанову судді Любомльського районного суду від 28 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 471, 472 МК України, на підстаі ч.2 ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу сумі 12232 гривні 18 копійок з конфіскацією в дохід держави товару: чотири амортизатори кабіни, корпуса перемикача, акумулятора, прокладку двигуна, загальною вартістю 12232,18 гривень.

ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 16 грудня 2015 року близько 01.31год., слідуючи з Республіки Польща в Україну через м/п «Устилуг» Волинської митниці ДФС, автомобілем «МERSEDES -BENZ SPRINTER» д.н.з. НОМЕР_2 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, ввізши на територію України понад неоподатковувану норму товар: амортизатори кабіни у кількості 4 шт., вартістю 953,52 польських злотих (5644,64 грн. по курсу НБУ станом на 16.12.2015р.) та загальною вагою 18,4кг.; корпус перемикача у кількості 1 шт., вартістю 347,06 польських злотих (2054,52 грн. по курсу НБУ станом на 16.12.2015р.) та вагою 1,0кг.; акумулятор у кількості 1 шт., вартістю 145,96 польських злотих (864,05 грн. по курсу НБУ станом на 16.12.2015р.) та вагою 14,4кг.; прокладка двигуна у кількості 1 шт., вартістю 619,78 польських злотих (3668,97 грн. по курсу НБУ станом на 16.12.2015р.) та вагою 1,4кг.,загальною вартістю 12232,18 гривень, що знаходився в багажному відсіку автомобіля.

За тих же обставин, він не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який підлягав обов'язковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст. 257, 366, 374 МК України «зелений коридор» як форму декларування шляхом вчинення дій - заявив митному органу про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановленні законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП, ст.489 МК України не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в його діях відсутні склади адміністративних правопорушень, оскільки в нього не було умислу на вчинення порушень, він погано обізнаний з порядком перетину кордону, повідомляв митників про товар, який не приховував. Також вказує, що суд безпідставно стягнув з нього витрати за зберігання товару. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, провадження у справі закрити, вилучений товар повернути.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, думку скаржника, який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст.ст. 471, 472 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку, а саме - актом про проведення огляду товарів (а.с.6), контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» (а.с.5), товаро-супровідними документами (10-11).

Окрім того, і сам ОСОБА_3 не заперечує фактичних обставин справи.

Дана судом першої інстанції належна оцінка іншим доказам, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщаються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають письмовому декларуванню у разі переміщення їх через митний кордон України.

Статтею 257 ч.1 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно положень ч.ч. 5, 6 ст.366 МК України, обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Інші доводи скаржника в апеляційній скарзі про те, що в його діях відсутні склади правопорушень, не заслуговують на увагу, так як він отримав талон для проходження по «зеленому коридору», а міг добровільно прийняти рішення про перетин кордону по «червоному коридору», що передбачено і вимагається ст.366 МК України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, а тому твердження ОСОБА_3 про необізнаність щодо порядку перетину кордону до уваги не беруться.

Окрім того, мета перевезення товару в даному випадку не впливає на кваліфікацію дій.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя апеляційного суду вважає, що суддя першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_3 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, а також вчинив недекларування товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, тобто вчинив правопорушення, передбачені як ст.471, так і ст.472 МК України, та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства.

Тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складів правопорушень, на що вказує останній в своїй апеляції, немає.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 28 січня 2016 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області О.М.Клок