Номер провадження: 33/784/23/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/23/16 Головуючий 1-ї інстанції: Тішко Д.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Суддя апеляційної інстанції: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Семенчука О.В.

за участю секретаря Волинської Я.І.

розглянув справу за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що 09 грудня 2015 року о 02 годині 05 хвилин, керував автомобілем марки «BMW 525 TDS», державний номерний знак НОМЕР_1, в районі будинку №192 по пр. Жовтневому в м. Миколаєві, з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння, відповідно до встановленого порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану постанову суду та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Стверджує, що в той день він вживав алкогольні напої, однак транспортним засобом не керував, а лише знаходився біля нього. Вказує, що його було затримано за знаходження в громадському місці в стані алкогольного спяніння.

Вважає, що суд безпідставно взяв до уваги письмові пояснення свідків, не викликавши їх до суду. Крім того, до суду не було надано аудіо чи відео доказів вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення.

Зазначає, що свідок ОСОБА_3 на момент надання пояснень знаходилась в стані алкогольного спяніння і не памятає, що підписувала, а свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приїхали на багато пізніше часу його затримання.

Стверджує, що свідки підписували свої пояснення за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.178 КУпАП, а ні за ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи наведені в апеляції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З постанови вбачається, що суд визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, послався на протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №126037 від 09.12.2015 року, а також письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відмову ОСОБА_2 в їх присутності на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан спяніння, відповідно до встановленого порядку.

Що стосується твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а його було затримано за знаходження в громадському місці в стані алкогольного спяніння, то суд вважає їх безпідставними, оскільки факт керування автомобілем по пр. Жовтневому в м. Миколаєва було належним чином зафіксовано поясненнями громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які були безпосередніми очевидцями вказаної події.

Підстав для недовіри та сумнівів щодо правдивості пояснень вказаних свідків, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони узгоджуються не тільки між собою, а й з іншими доказами.

Таким чином, дослідивши всі наявні матеріали справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, визнавши ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння.

Доводи апелянта про те, що свідок ОСОБА_3 під час надання пояснень працівникам поліції перебувала в неадекватному стані, а свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приїхали на місце події пізніше часу його затримання, є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять таких даних.

Не надано таких даних і суду апеляційної інстанції.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що свідки підписували свої пояснення за вчинення ним правопорушення за ст.178 КУпАП, а ні за ч.1 ст.130 КУпАП, то вони є необґрунтованими, та спростовуються змістом наданих пояснень, з яких слідує, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 були свідками керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а в присутності ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан спяніння.

Твердження апелянта про те, що суд безпідставно взяв до уваги письмові пояснення свідків, не викликавши їх до суду, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки таки пояснення є доказами у адміністративному проваджені, в сенсі ст.251 КуПАП.

Враховуючі дані про особу правопорушника, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції на ОСОБА_2 вірно накладено адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови суду немає, а тому вимоги апелянта не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2016 року стосовно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_1