П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/159/16-п

16 лютого 2016 року смт.Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Битківський Л.М., з участю секретаря Дякун М.В., прокурора Лябиги І.О., розглянувши матеріали, які надійшли від прокурора Богородчанського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Стосовно ОСОБА_2, складено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, зокрема про порушення вимог фінансового контролю, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбачені підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», порушив вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо фінансового контролю, а саме несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У вину ОСОБА_2 ставиться те, що 12.11.2015 року у звязку з підведенням підсумків чергових виборів сільського голови та депутатів Похівської сільської ради, рішенням від 12.11.2015 року №1-1/2015 були припинені його повноваження сільського голови, які він виконував з 18.11.2010 року. Будучи субєктом декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функції місцевого самоврядування, він декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями подав несвоєчасно, тобто не в день звільнення, а 03.02.2016 року.

Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 вину у скоєнні інкримінованих дій визнав частково. Вказав, що дійсно з 12.11.2015 року були припинені його повноваження як сільського голови с.Похівка Богородчанського району. У період здійснення повноважень, повязаних з виконанням функцій представника органу місцевого самоврядування він був попереджений про обмеження, які з цим повязані і про обовязок декларувати свої доходи. Однак законодавчу норму, яка зобовязує його подавати декларацію після звільнення з займаної посади розумів так, що її слід подати у строк до 1 квітня наступного за звітним року. У звязку з тим, що 03.02.2016 року у сільській раді було проведено перевірку на предмет подачі ним Декларації, то 03.02.2016 року подав її за увесь 2015 рік.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, позицію прокурора, який просив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст.172-6 КУпАП законодавець передбачив відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Обовязок подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування дійсно визначено ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (№1700-VII), як про це вказує прокурор у складеному протоколі. Однак, вказана правова норма не може бути застосована з огляду на п.2 Прикінцевих положень згаданого Закону, який вказує, що до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, субєкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру в порядку встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції». П.4 Прикінцевих положень визнає таким, що втратив чинність Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції», крім положень щодо фінансового контролю, які втрачають чинність з початком роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Оскільки ст.172-6 КУпАП є бланкетною, то нормативно-правовим актом, який регулює на момент розгляду спірних правовідносин питання фінансового контролю є Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції», а саме ст. 12 зазначеного Закону. Вкзана стаття передбачає обов'язок суб'єктів декларування подавати щорічно до 1 квітня за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, встановленою цим Законом. Абзацом 2 та 3 цієї статті передбачена певна диференціація строків подання декларації в залежності від наявності чи відсутності певних підстав, зазначених в цій статті.

Даючи оцінку діям ОСОБА_2 суд виходить з того, що зазначена норма Закону мала декілька редакцій.

Так, відповідно до редакції ч.1 ст. 12 Закону «Про засади запобігання і протидії корупції» від 7 квітня 2011 року Особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані були щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону. Особи, які не мали можливості подати до 1 квітня за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік через перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною, через тимчасову непрацездатність, перебування за межами України, під вартою, подають таку декларацію за звітний рік до 31 грудня. Особи, які не подали декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік із зазначених причин і звільняються з цього місця роботи, зобов'язані подати таку декларацію до розірвання трудового договору.

Тобто, у даній редакції Закону було чітко передбачено три види строків подання декларації: до 1 квітня, до 31 грудня та за умови звільнення субєкта декларування - до розірвання трудового договору.

У подальшому зазначена стаття зазнала редакційних змін та на момент звільнення ОСОБА_2 (12.11.2015 року) її положення звучали так - Суб'єкти декларування, які не мали можливості подати до 1 квітня за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік через перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною, через тимчасову непрацездатність, перебування за межами України, під вартою, подають таку декларацію за звітний рік до 31 грудня. Суб'єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом».

Таким чином, діюча редакція ч. 1 ст. 12 Закону передбачає лише два строки подання декларації - до 1 квітня та до 31 грудня. На думку суду субєкт декларування при припиненні трудових відносин подає декларацію не до моменту розірвання трудового договору (як в редакції від 07.04.2011 р.), а за період не охоплений раніше поданими деклараціями до 1 квітня за звітній рік чи до 31 грудня за наявності певних обставин, а саме: перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною, через тимчасову непрацездатність, перебування за межами України, під вартою.

Як зазначено у протоколі, ОСОБА_2, будучи звільненим 12.11.2015 року подав декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто за 2015 рік 03.02.2016 року.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КупАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.172-6 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя