Справа № 561/66/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року смт. Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

судді Світличного Р.В.,

з участю секретаря Савич Ж.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з луцького прикордонного загону північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії Луцького прикордонного загону впс «Вичівка», молодшого сержанта, за

ст. 178-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

розяснивши права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28 січня 2016 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме з 10.00 год. 08 січня 2016 року до 10.00 год. виконував наказ на охорону державного кордону України, на ділянці відділу прикордонної служби «Вичівка» в пункті пропуску через державний кордон України «Прикладники», у прикордонному наряді «Вартовий шлагбаума» та не виконав належним чином службові обовязки, а саме не вів належним чином спостереження за місцевістю біля пункту пропуску, своїми діями порушив вимоги ст. 2 п. 7, ст. 2 п. 25 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261, тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 172-18 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, та пояснив суду, що обовязки прикордонного наряду «Вартовий шлагбаума» він виконував належним чином та у повному обсязі, відповідно до вимог керівних документів, Технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів. 08 січня 2016 року близько 18.00 год. до службового приміщення «Вартовий шлагбаума», в якому він перебував, увійшов громадянин в цивільному одязі, який представився старшим офіцером відділу прикордонного контролю підполковником ОСОБА_2 Офіцер почав перевіряти у нього знання таких команд як: «Барєр» та «Ефір». У цей час майор ОСОБА_3, в якості учбового порушника в пішому порядку, без перевірки наявності паспортного документа прикордонним нарядом «Вартовий шлагбаума» потрапив на територію пункту пропуску «Прикладники». Зазначений випадок ніяких негативних наслідків не потягнув, учбовий порушник державний кордон не перетнув.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

На думку ЄСПЛ, провокація злочину по суті має місце, коли співробітники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на субєкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (див. п. 55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року).

Таким чином, докази, отриманні шляхом провокації не можуть бути використані у судочинстві, оскільки це є порушення п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через порушення принципу справедливості.

З дослідженого в судовому засіданні висновку службового розслідування щодо порушень організації і здійснення прикордонного контролю в пункті пропуску «Прикладники» 08 січня 2016 року встановлено, що цього дня майор ОСОБА_3В, в якості навчального порушника, на вихід з України, намагався перетнути державний кордон в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Прикладники» по чужому паспортному документу. Під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» навчальний порушник був виявлений (а.с.3).

З огляду на вищезазначене, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слід зробити висновок, що наявність підстав для проведення відповідних заходів щодо виявлення порушень правил несення прикордонної служби молодшим сержантом ОСОБА_1 відсутня, оскільки жодних доказів допущення ним порушень несення прикордонної служби суду не надано. Також суд вважає, оскільки правопорушник був учбовий, відтак і службове завдання з таким правопорушником мало на меті проведення учбових навичок у прикордонному наряді щодо здійснення прикордонного контролю, та вміння організувати заходи з приводу виявлення спроб незаконного перетину кордону. До цього ж, в матеріалах справи відсутні будь-які докази як незаконного перетину державного кордону учбовим правопорушником, так і докази підстав проведення перевірки.

На думку суду в даній ситуації мала місце провокація службовою особою до вчинення правопорушення молодшим сержантом ОСОБА_1, докази, отриманні шляхом провокації є недопустимими, а відтак провадження в справі підлягає закриттю.

Характеризуючи особу ОСОБА_1 судом враховується, що останній до адміністративної відповідальності не притягувався, та є учасником бойових дій в зоні АТО.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-18 КУпАП закрити у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Суддя: Р.В. Світличний