"29" лютого 2016 р. Справа № 363/737/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 лютого 2016 року суддя Вишгородського районного суду Рудюк О.Д., за участю прокурора Стригуна М.А., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з Військової прокуратури Київського гарнізону центрального регіону України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Димер Вишгородського району Київської області, громадянина України, не одруженого, працюючого сержантом, санітарним інструктором у військовій частині НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:
25 жовтня 2015 року ОСОБА_1 , являючись військовою посадовою особою Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з мето тимчасово незаконно ухилятися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також вимог ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24 березня 1999 року, самовільно залишив місце служби. Того ж дня біля 08 години 45 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 самовільно без дозволу командування залишив місце служби у м. Роздільна, Одеської області та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України, мав намір займатись іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) при проходженні ним військової служби для одержання додаткового заробітку. З жовтня по грудень 2015 року, ОСОБА_1 у порушення ст.68 Конституції України, ч.1 ст.25 ЗУ «Про запобігання корупції» та зазначених статутних вимог, в період перебування за межами військової частини без поважних причин, реалізовуючи задумане, займався іншою оплачуваною діяльністю не пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, а саме: надавав послуги з ремонту автомобілів у власному гаражі за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 13 листопада 2015 року вказану роботу ОСОБА_1 виконував без офіційного працевлаштування, уникаючи розкриття свого місцезнаходження, на території АДРЕСА_1 , за що отримав грошові кошти на загальну суму 400,00 грн.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину визнав, підтвердив обставини встановлені судом та пояснив, що він з жовтня по грудень 2015 року, перебував за межами військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин, під час перебування поза межами військової частини займався іншою оплачуваною діяльністю, не пов`язано. Виконанням обов`язків військової служби, а саме: ремонтував автомобілі у власному гаражі за адресою АДРЕСА_1 . 13 листопада 2015 року, за надання послуг з ремонту автомобіля отримав від громадянина ОСОБА_2 грошові кошти на суму 400,00 грн., які він використав на власні потреби.

Прокурор у судовому засіданні просить суд застосувати до ОСОБА_1 мінімальне покарання у вигляді штрафу та конфіскувати отриманий дохід від підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 172-4 КУпАП, порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності чи винагороди від роботи за сумісництвом.

Окрім визнання свої провини, провина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2016 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 північного територіального управління Національної гвардії України № 29 від 12 лютого 2015 року.
Згідно п.1 підпункту «г» ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби.
Відповідно до ч.1 ст.25 ЗУ «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється:
1) займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України;
2) входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у порушенні встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю, правильно кваліфіковані за ч.1 ст.172-4 КУпАП; провину ОСОБА_1 вважаю доведеною.

Відповідно до ст.33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Тому, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті, яку вважає необхідною і достатньою мірою з урахуванням обставин вчинення правопорушення, щире розкаяння ОСОБА_1 , даних про особу правопорушника та з метою запобігання вчиненню нових правопорушень.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 23, 33, 40-1, ч.1 ст.172-4, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 ) визнати винним та притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 172-4 КУпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.

Конфіскувати у ОСОБА_1 отриманий дохід від підприємницької діяльності у сумі 400 (чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн. 00 коп. в дохід держави.

Термін пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її оголошення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд протягом десяти днів з дня винесення.
Суддя О.Д.Рудюк