П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Москви (Російська Федерація), громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до ОСОБА_2,

адміністративної відповідальності

захисника ОСОБА_3,

потерпілого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 01 листопада 2015 року приблизно в 12 год. 03 хв., керуючи автомобілем «Опель», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Композитора Лятошинського, біля буд. 18 в м. Києві, та в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), при повороті ліворуч не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, та закрити провадження у справі. Апелянт вважає, що він діяв відповідно до ПДР України, що, на його думку, підтверджується поясненнями свідків, фотографіями з місця пригоди, яким суд першої інстанції не дав оцінки.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує, що зі схеми місця ДТП вбачається, що саме водій автомобіля «БМВ» не дотримався безпечного інтервалу руху, чим порушив ПДР. На його думку, наслідки ДТП перебувають в прямому причинному зв'язку виключно з порушенням ОСОБА_4 вимог ПДР, про що свідчить постанова Голосіївського районного суду м. Києві від 12 січня 2016 року щодо останнього. Апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки суду не підтверджуються ніякими доказами, окрім припущень судді.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, його захисника, який підтримав апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_4, який заперечував, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суду вважає, що доводи апелянта не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не ґрунтуються на законі.

Відповідно до схеми ДТП місцем пригоди є відрізок дороги з двома смугами для руху в зустрічному напрямку, які розділені суцільною лінією. Зіткнення автомобілів відбулося саме на цій лінії, що підтверджується не тільки схемою ДТП, але й фотографіями місця пригоди. Автомобіль «Опель», яким керував ОСОБА_2, розташований під кутом до розділювальної смуги.

ОСОБА_2 пояснює таке розташування автомобіля тим, що він намагався здійснити паркування, виконавши маневр заднім ходом. Таким поясненням в суді першої інстанції суддя дав належну оцінку, не взяв їх до уваги, оскільки вони протирічать дослідженим судом доказам.

Оскаржуючи постанову суду, ОСОБА_2 в апеляційному суді на підтвердження своїх вимог стверджує, що він, керуючи автомобілем «Опель», рухаючись по вул. Лятошинського в м. Києві, хотів припаркувати автомобіль на тротуарі між огорожею зі сітки та бетонною клумбою. Для цього він, увімкнув лівий світловий покажчик повороту і здійснив поворот ліворуч. Але в цей момент відбулося зіткнення з автомобілем «БМВ», який рухався позаду нього. Стверджує, що такі показання він давав в суді першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 1.11 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, змінюючи напрямок руху, увімкнув лівий світловий покажчик повороту, та здійснив поворот ліворуч відносно напрямку руху. Ця обставина підтверджується як ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_6, так і показаннями потерпілого ОСОБА_4, схемою ДТП та фотографіями з місця події.

Ствердження ОСОБА_2 про те, що він здійснював такий маневр, щоб припаркуватись, виконуючи рух заднім ходом ніякими доказами не підтверджується. Крім того, апеляційний суд зазначає, що ніякого юридичного значення немає те, які в подальшому дії хотів вчинити ОСОБА_2, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений саме за порушення п. 10.1 ПДР України, а не за перетин суцільної лінії розмітки чи порушення правил виконання руху заднім ходом.

Як написав ОСОБА_4 в своїх поясненнях, а також пояснив в апеляційному суді, ввімкнення світлового покажчика лівого повороту та поворот автомобіля «Опель» ліворуч відбулося одночасно.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно дослідив всі обставини ДТП та дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2, змінюючи напрямок руху, виконуючи поворот ліворуч, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Його дії не відповідають вимогам п. 10.1 ПДР України та знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з пошкодженням автомобілів «Опель» та «БМВ».

Крім того, апеляційний суд зазначає, що наявність постанови суду, відповідно до якої водій автомобіля «БМВ» - ОСОБА_4 теж визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, вказаних в постанові суду щодо ОСОБА_2, не спростовує висновок суду про невідповідність дій останнього вимогами п. 10.1 ПДР України.

Згідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно до цього положення, апеляційний суд звертає увагу, що в разі доведеності вини, відповідальність за порушення ПДР України, що призвело до зіткнення автомобілів, можуть нести всі учасники дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Враховуючи те, що ОСОБА_2 оскаржується постанова суду від 12 січня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, перевірка законності, постанова від 12 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не є предметом апеляційного розгляду у цьому провадженні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаним винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун