Справа № 458/117/16-п 3/458/68/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року суддя Турківського районного суду Львівської області Строна Т.Г., розглянувши в м.Турці матеріали, які надійшли із Турківського ВП Самбірського відділу поліції ГУ Національної поліції України у Львівській області, за участю обвинуваченого у вчиненні правопорушення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який не працює, інвалідності не має,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 01.02.2016 року близько 20:00 год. в с. Яворів Турківського району Львівської області, за місцем свого проживання, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вчинив сімейний конфлікт зі своєю співмешканкою, ОСОБА_3, під час якого обзивав її нецензурними словами, кричав на неї, шарпав за верхній одяг та виганяв із житлового будинку, тобто, що своїми діями ОСОБА_1 завдав шкоди психічному здоров'ю своєї співмешканки, ОСОБА_3

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що в сім'ї 01.02.2016 року був конфлікт, однак будь-якого насильства щодо ОСОБА_3 він не вчиняв.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2, мати потерпілої, поряснила, що вона конфлікт чула по мобільному телефону, коли дочка дзвонила до неї, і не чула, щоби ОСОБА_1 вчиняв щодо доньки будь-яке насильство. Донька є душевно хворою людиною, і сама навіть не могла би подзвонити до поліції. Вважає, що доньку хтось намовив.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 014130 від 02.02.2016 року вбачається, що слова щодо визнання вини написані не ОСОБА_1, про що він заявив у судовому засіданні.

Із посвідчення серії ААБ № 000868 та показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_5 є інвалідом першої групи із дитинства, не могла усвідомлювати свої дії внаслідок душевної хвороби, а тому її письмові заяви прийняти до уваги як докази у справі є неможливо.

Відповідно до ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність передбачена за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення буд-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Враховуючи наведені вище обставини справи та вимоги Закону, приходжу до висновку про відсутність належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні пред'явленого йому правопорушення, а також про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановила:

провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя -