Справа № 758/9772/15-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Отвіновський П. Л., розглянувши матеріали, які надійшли від УПЗСЕ ГУ МВС України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, не працюючи, працювала на посаді заступника начальника директора з інвестиційних питань КП "Київтранспаксервіс", проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,-

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

відповідно до протоколу № 17 від 28 серпня 2015 року ОСОБА_1, призначена на посаду заступника директора з інвестиційних питань, відповідно до витягу з Наказу КП «Київтранспарксервіс» від 10.10.2014 року № 379-к.

Після прийняття на вищевказану посаду ОСОБА_1 ознайомлена з положеннями Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єкти декларування, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Наказом КП «Київтранспарксервіс» від 03.07.2015 року № 325-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за прогул без поважних причин, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Листом КП «Київтранспарксервіс» від 16.07.2015 року № 1982 Начальника ГУ МВС України в м. Києві повідомлено про неподання при звільненні ОСОБА_1 станом на 17.07.2015 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», працюючи на посаді заступника директора з інвестиційних питань КП «Київтранспарксервіс» порушила вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме не подала піл час звільнення із займаної посади декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме за проміжок часу з 01.01.2015 року по 03.07.2015 року.

В суді ОСОБА_1, свою вину не визнала та пояснила, що 13 липня 2015 року зранку вона була ознайомлена з наказом про звільнення. Після ознайомлення з наказом співробітниця, яка ознайомлювала її з наказом ОСОБА_2 повідомила її, що вона повинна подати декларацію. Після цього вона взявши обхідний лист пішла до бухгалтерії для отримання розрахунку. В бухгалтерії її повідомили, що їй необхідно зачекати і підійти пізніше. В той час поки вона чекала розрахунку у власному автомобілі заповнила декларацію і коли повернулась за розрахунком віддала заповнену декларацію ОСОБА_2 Де поділась декларація і чому вона відсутня в її особовій справі вона пояснити не може, однак впевнена, що дана ситуація була зроблена навмисно її колишнім керівництвом, оскільки під час роботи з ними в неї склались погані робочі стосунки.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що з ОСОБА_1 в неї робочі стосунки. 03 липня 2015 року було видано наказ про звільнення ОСОБА_1 з займаної нею посади. Після чого 13 липня 2015 року вона була ознайомлена з відповідним наказом. Після цього ОСОБА_1 отримала трудову книжку і їй також було повідомлено, що після звільнення їй необхідно подати декларацію, на що вона повідомила, що їй необхідно уточнити деякі дані і після їх уточнення привезе декларацію. Станом на 17 липня 2015 року декларацію ОСОБА_1 не подала, про що листом було проінформовано начальника ГУ МВС України в м. Києві. Окрім цього, ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 ніякої декларації у проміжок часу з 01.01.2015 року по 03.07.2015 року їй 13 липня 2015 року не давала. Також вищевказана декларація відсутня в її особовій справі і на теперішній час.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, та свідка, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1, складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб'єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Оскільки на момент звільнення ОСОБА_1 з займаної посади офіційний веб-сайт Національного агентства не працював, вона фізично не могла виконати вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», так як повинна була подавати декларацію відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Крім того, ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яка діяла на час учинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання фінкцій держави або місцевого самоврядування і не передбачає адміністративної відповідальності за не подання такої декларації, як це було передбачено в редакції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яка була чинною до початку дії Закону № 1700-VII від 14.10.2014 року.

Отже, для адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014 року, на думку суду слід встановити, що особа подала декларацію, однак з порушенням встановленого законодавством строку.

Як встановлено було під час судового засідання ОСОБА_1 взагалі не подала декларацію, а тому її дії не можуть кваліфікуватись як ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014 року, оскільки за не подання декларації в КУпАП в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014 року не передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суд аналізуючи все вищевикладене дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 247, 291, 294, КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга, подання прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя П. Л. Отвіновський