Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/1284/15-п Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю: правопорушника ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, його представника за довіреністю ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 січня 2016 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Попільнянського районного суду м.Житомира від 14 січня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та провадження по справі закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно постанови судді, вчинене ОСОБА_2 правопорушення полягало в тому, що о 17 годині 40 хвилин що 28 серпня 2015 року на а/д ст. Лотос ст. Скочище, Брусилівського району, він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час маневру обгін не дотримався безпечного інтервалу внаслідок чого автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження Внаслідок вказаних дій ОСОБА_2 порушив вимоги п.13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

На прийняте суддею рішення правопорушник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі. Посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною оскільки, суддею у постанові ухвалено два рішення взаємовиключні рішення, хоча за змістом зазначеної норми повинно було б винесено лише одне із передбачених у ст.284 КУпАП рішень: про накладення адміністративного стягнення чи закриття справи. Крім того при винесені постанови суддею не було враховано та не надано відповідної юридичної оцінки тому факту, що в протоколі про адміністративне правопорушення складеного 28.08.2015 року вказується на те, що під час обгону саме ним не було дотримано безпечного інтервалу і в результаті чого інший автомобіль отримав механічні ушкодження, з чим він категорично не погоджується. Вказує, що у зв'язку з тим, що ним не було порушено Правил дорожнього руху, які зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, а пошкодження автомобіля ЗАЗ відбулося не з його вини, а з вини водія зазначено автомобіля ОСОБА_4, який нехтуючи Правилами дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та швидкість руху, не справився з керуванням та скоїв з'їзд з дороги, в результаті чогойого автомобіль перевернувся та отримав механічні ушкодження, тому в його діях відсутній склад правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, правопорушника та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, потерпілого та його представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги правопорушника, перевіривши матеріали справи, в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга правопорушника задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею суду першої інстанції зазначені вимоги закону було дотримано.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1№206121 від 28 серпня 2015 року, поясненнями ОСОБА_2, поясненнями ОСОБА_4, схемою наслідків ДТП від 18 серпня 2015 року (а.с.2), поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, поясненням свідка ОСОБА_8, поясненням свідка ОСОБА_9, поясненням ОСОБА_10Зауважень до протоколу та схеми до нього ОСОБА_2 не подавав.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами та поясненнями свідків.

Доводи правопорушника ОСОБА_2, викладені в його апеляційній скарзі з приводу того, що ним не було порушено правил дорожнього руху та пошкодження автомобіля ЗАЗ Forza відбулося не з його вини, а з вини водія ОСОБА_4 є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Під час розгляду справи в суді був досліджений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, а також в повному обсязі досліджені докази та допитані свідки, які підтвердили порушення правил дорожнього руху саме водієм ОСОБА_2 Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 не складався та не був предметом розгляду в суді першої інстанції. Посилання ОСОБА_2 та його захисника на порушення Правил дорожнього руху саме потерпілим ОСОБА_4 не підтверджено ніякими доказами по справі, та спростовуються доказами, наявними в матеріалах.

Слід зазначити, що відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Відповідно до п. 13.3 під час обгону, випередження, об»їзду перешкоди чи зустрічного роз»їзду необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Таким чином в порушення вказаних положень ПДР України при здійсненні обгону автомобіля потерпілого ОСОБА_4, ОСОБА_2 не дотримався безпечного інтервалу з його автомобілем , внаслідок чого створив для ОСОБА_4 аварійну обстановку , в результаті чого, враховуючи стан дорожнього покриття та швидкість руху його автомобіля, ОСОБА_4 не впорався із кернуванням та його автомобіль занесло на зустрічну полосу , перекинуло та викинуло за межі дороги.

Надуманими є і доводи ОСОБА_2 про те, що суд при винесенні постанови виніс два рішення, оскільки відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому закінчення строків накладання адміністративного стягнення є нереабілітуючою підставою для закриття адміністративного провадження, у зв»язку з чим суддя, з»ясувавши, що провадження повинно бути закрито за вказаною підставою в своєму рішенні повинен зробити висновок щодо винуватості правопорушника, що і було здійснено суддею в оскаржуваній постанові.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення надійшов до суду 29 вересня 2015 року, розгляд справи в суді розпочався 08 жовтня 2015 року і тривав до 14 січня 2016 року. На момент винесення постанови 14 січня 2016 року минули строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП, тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про визнання вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрив провадження по справі на підставі ст.247 КУпАП.

Слід також зазначити, що посилання представника ОСОБА_4 на інші пункти ПДР України, які на його думку було порушено ОСОБА_2, є доречними, однак таке порушення е ставилося в вину останньому, а посилання захисника на п.п. 1.10.7, 12.3 ПДР не спростовують висновків судді щодо порушення шараном М.Т. п.п. 13.1, 13.3 ПДР України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції з мотивів наведених в апеляційній скарзі правопорушника ОСОБА_2, немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Попільнянського районного суду Житомирсьокї області від 14 січня 2016 року щодо нього, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: