Справа № 309/5329/15-п
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18.02.2016 м. Ужгород

Апеляційнийсуд Закарпатськоїобласті в особі судді Вотьканича Ф.А.,

при секретарі судових засідань - Федич Т.О.,

з участю правопорушника - ОСОБА_2,

та захисника - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, начальника І відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Велятино» ІІІ (тип В),

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 2 доби.

Згідно постанови суду першої інстанції, адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_2 за наступних обставин.

01 жовтня 2015 року під час проведення службової наради з офіцерським складом відділу прикордонної служби «Велятино» ІІІ (тип В), в кабінеті начальника відділу прикордонної служби, начальник 1 відділення інспекторів прикордонної служби капітан ОСОБА_2 почав порушувати субординацію стосовно старшого начальника (перебивав та вступав у суперечки). Поряд із цим капітан ОСОБА_2 недбало ставиться до військової служби, а саме: халатним відношенням та незабезпеченням виконання розпорядждень начальника загону від 3 серпня 2015 року «Про проведення курсів підвищення кваліфікації за дистанційною формою навчання» і недотриманням регламенту службового часу, а саме: несвоєчасне прибуття на службову нараду 1 вересня 2015 року, яку проводив начальник загону - начальник інженерно-технічного відділу Микитюк С.М.. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.37 «Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби Державної прикордонної служби України (частина ІІ), затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №1040 від 29 грудня 2009 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-15 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування постанови суду і закриття провадження у справі. В обґрунтування апеляції посилається на те, що його незаконно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, якого він не вчиняв.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зазначивши, що проти адміністративного протоколу заперечує, винним себе у адміністративних проступках, що зазначені в оскаржуваному протоколі не вважає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що апеляція є обґрунтованою і підлягає до задоволення, з наступних підстав.

З протоколу про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_2, вбачається, що йому в вину ставиться недбале ставлення до вйськової служби, що виразилось :

- у порушенні субординації відносно старшого начальника (перебивав та вступав у суперечку);

- у недотриманні регламенту службового часу, а саме несвоєчасному прибутті на службову нараду 01 вересня 2015 року;

- у незабезпеченні виконання розпоряджень начальника загону від 03 серпня 2015 року «Про проведення курсів підвищення кваліфікації за дистанційною формою навчання».

При цьому, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (ЗСУ), ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ та п.37 «Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби ДПСУ», що на думку автора протоколу підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП.

За змістом закону, відповідальність за ст.172-15 КупАП настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Апеляційний суд оцінюючи діяння, що ставяться в вину ОСОБА_2, вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП, наявні ознаки дициплінарного проступку, з наступних мотивів.

З протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що вчинені ОСОБА_2 діяння підпадають під ознаки дисциплінарних проступків, відповідальність за які передбачена ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, про що прямо констатовано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 551-XIV, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Оскільки ст.172 - 15 КупАП не розкриває змісту недбалого ставлення військової службової особи до військової служби, при розмежуванні діянь що мають наслідком адміністративну та дициплінарну відповідальність, апеляційний суд приймає до уваги істотність вчинених ОСОБА_2 порушень, їх наслідки та дані про його особу.

З пояснень ОСОБА_2 даних ним апеляційному суду, вбачаєтся, що в суперечку з начальником ВСП «Велятино» майором Новак С.В. ОСОБА_2 вступив у зв'язку із упередженим ставленням такого до апелянта.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2від 21.10.2015 року (а.с.3) апелянт звернувся до начальника ВСП «Велятино» майора Новак С.В. на «ти» та вступив з останнім в суперечку у зв'язку з намаганням відстояти свою точку зору. Крім того, ОСОБА_2 в подальшому перед начальником ВСП «Велятино» майором Новак С.В. вибачився, а останній вибачення прийняв. Вказане дає підстави вважати таку суперечку особистісною, не пов'язаною з недбалим ставленням ОСОБА_2 до військової служби.

Стосовно недотримання регламенту службового часу, а саме несвоєчасне прибуття на службову нараду 01.09.2015 року, яку проводив насальник загону - начальник інженерно технічного відділу майор Микитюк С.М. апелянт пояснив, що на службу йому доводиться доїжджати з іншого наленого пункту, а також те, що постійно завчасно приходить на службу. Однак, 01.09.2015 року, ОСОБА_2 запізнився у зв'язку із затримкою автобуса, на якому апелянт доїжджав на роботу. Спростування таких тверджень у матеріалах справи відсутні.

З наданої Мукачівським прикордонним загоном на вимогу апеляційного суду посадової інструкції начальника 1-го віділення інспекторів прикордонної служби капітана ОСОБА_2 (а.с.39-40) вбачається, що до його службових обов'язків вирішення питань пов'язаних з підвищенням кваліфікації його підлеглими за дистанційною формою навчання, прямо не входить.

У той же час, з наданої керівництвом прикордонного загону копії телеграми №14 «Про проведення курсів підвищення кваліфікації за дистанційною формою навчання», вбачається, що на ній міститься резолюція з підписом ОСОБА_2 про те, що дана телеграма взята ним на контроль і прийнята до виконання.

З пояснень ОСОБА_2 в апеляційному суді, вбачається, що апелянт відповідних військовослужбовців про дистанційне навчання повідомив, у зв'язку з чим один із військовослужбовців таке навчання пройшов, однак іншому зареєструватися на Інтернет-ресурсі Головного центру дистанційного навчання не вдалося. При цьому ОСОБА_2 визнав, що він у повній мірі не проконтролював проходження дистанційного навчання військовослужбовцем ОСОБА_6 Проте, істотних наслідків вказаний проступок за собою не потягнув, а відтак такий містьть ознаки дисциплінарного проступку.

З приєднаної до справи службової характеристки вбачається, що за місцем проходженя військової служби ОСОБА_2 характеризується виключно з позитивної сторони (а.с.4), брав безпосередню участь в антитерористичній операції і є учасником бойових дій, посвідчення НОМЕР_1 (а.с.27, 48), нагороджений Головою ДПСУ медаллю «10 років сумлінної служби» (а.с.28), а також відзначався Подякою Голови Львівської обласної державної адміністрації (а.с.47).

З урахуванням зазначених обставин, приймаючи до уваги дані про особу ОСОБА_2, а також те, що за своїм змістом порушення, які йому ставляться в вину є незначними й не потягли за собою жодних істотних наслідків, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП. ,

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, беручи до уваги те, що сам факт порушення субординації (перебивання та вступання в суперечки), несвоєчасне прибуття на службову нараду та незабезпеченням виконання розпорядждень начальника загону від 03 серпня 2015 року «Про проведення курсів підвищення кваліфікації за дистанційною формою навчання» не свідчить про його недбале ставлення до військової служби та не тягне за собою значних наслідків, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю в звязку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

Керуючись ст. 172-15, ст. 247 п. 1 , п.3 ч.1 ст. 284 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2015 року у справі щодо ОСОБА_2 за ознаками правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП, скасувати, а справу відносно нього закрити, на підставі п.1 ст.247 КупАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: