Справа № 461/8937/15-п Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/783/106/16 Доповідач: Белена А. В.
Категорія: ст. 472 МК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 20.08.2015 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил в сумі 182 522 грн. 49 коп. Конфісковано в дохід держави товари, вилучені згідно протоколу № 1346/20910/15 від 25.06.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 36 грн. 54 коп. судового збору.

Згідно постанови судді, 25.06.2015 року близько 17 години громадянин України ОСОБА_2 прямуючи у приватну поїздку з України в ОСОБА_3 серез м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, автомобілем марки «Volkswagen Sharan» реєстраційний номер LUB48581, по смузі руху «червоний коридор». У ході проведення письмового декларування гр.. ОСОБА_2 за явив про наявність у нього особистих речей 400 доларів США та про відсутність інших товарів. Після перевірки заявлених відомостей та завіреної митної декларації штампом «ПМК № 497» Львівської митниці, в ході проведення митного контролю транспортного засобу у боксі для поглибленого догляду товарів та транспортних засобів, було виявлено незадевкларований за встановленою формою товар, а саме каміння жовтого кольору, круглої форми, оброблене, різних розмірів, загальною вагою 930 г, що знаходилося у сумці гр. ОСОБА_2 серед особистих речей. Документів, що підтверджують вартість та походження даних предметів гр.. ОСОБА_2 до митного контролю не подав.

В апеляційній скарзі, в мотивах оскарження постанови, ОСОБА_2 зазначає, що про дату розгляду справи в суді першої інстанції повідомлений не був та не мав можливості надати суду свої особисті пояснення, заявити клопотання, а тому вважає оскаржувану постанову незаконною. Покликається, що в супереч вимогам ст.285 КУпАП йому судом першої інстанції не було скеровано в триденний термін копія постанови від 20.06.2015 року і про її існування від довідався лише 25.01.2016 року, після телефонного дзвінка із виконавчої служби з повідомлення про існування такої постанови, через що вважає, що пропустив строк подачі апеляції з поважних причин.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови від 20.08.2015 року та скасувати дану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, а провадження по справі закрити за відсутності в його діях правопорушення. Зобовязати Львівську митницю ДФС повернути ОСОБА_2 дорогоцінне каміння органогенного утворення бурштин (сукциніт) в сировині вагою 930 г, яке було вилучене згідно протоколу про порушення митних правил № 1346/20910/15 від 25.06.2015 року.

Відповідно до ст. 294 ч.2 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення № 461/8937/15-п протокол про порушення митних правил № 1346/20910/15 від 25.06.2015 року (а.с.1-3) складений відносно ОСОБА_4 за ст.472 МК України без вказання дати розгляду справи і ним підписаний.

27.07.2015 року на адресу ОСОБА_2 було скеровано з Львівської митниці ДФС повідомлення про розгляд справи в Галицькому районному суді м. Львова 20.08.2015 року о 09:00 год. (а.с.24) .

Апелянт повідомляє, що лише 25.01.2016 року довідавшись про винесення відносно нього Галицьким районним судом м. Львова постанови 20.08.2015 року подав апеляційну скаргу, яка надійшла до суду 01.02.2016 року, тобто з пропущенням десятиденного строку на оскарження.

До апеляційної скарги апелянтом долучена ксерокопія довідки з Центру поштового звязку № 2 Волинської дирекції за № 1332 від 09.12.2015 року про те, що у них знаходився рекомендований лист № 907 від 30.07.2015 року і був повернутий адресату по закінченню терміну зберігання 25.08.2015 року, інша рекомендована кореспонденція даному адресату не надходила (а.с.44).

Тобто, вищевказаний рекомендований лист був повернутий адресату Львівській митниці ДФС, а тому знаходитися в матеріалах судової справи не може. При цьому зясовано, що апелянт ще в грудні 2015 року знав, що йому надходила кореспонденція, яку він з невідомих причин не приходив отримувати на поштове відділення. З цього вбачається, що апелянт мав можливість подати апеляційну скаргу з моменту виявлення таких обставин, однак цього не зробив.

Враховуючи наведене і те, що апелянт не навів поважних причин неявки в суд першої інстанції, хоча заздалегідь був повідомлений про час розгляду справи, суд вважає, що зазначені в заяві ОСОБА_2 причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді районного суду, не є поважними, а тому приходить до висновку, що останньому необхідно відмовити в поновленні такого строку з поверненням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

постановив:

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку апеляційного оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 20.08.2015 року, якою останнього визнано винним у скоєні порушення митних правил, передбачених ст.472 МК України.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_2

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1