Справа № 464/1316/16-п Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 33/783/189/16 Доповідач: Тенюх В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Тенюха В.П., з участю правопорушника ОСОБА_2, його адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 16 лютого 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Магерів Жовківського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 25 січня 2016 року о 02 год 20 хв на вулиці Героїв УПА, 12 у м.Львові, керував автомобілем марки «ВАЗ 21061», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи висновків суду щодо фактичних обставин справи та правильність кваліфікації його дій, просить постанову судді першої інстанції змінити в частині накладеного стягнення на штраф.

В обґрунтування своїх вимог апелянт покликається на те, що обране судом адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства й обставинам справи. На його переконання, суддя не вказав жодного значного доводу, на підставі якого обрав адміністративне стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а не, наприклад, штрафу.

На його думку, в порушення вимог ст.33 КУпАП суддя не врахував дані про особу правопорушника, його майновий стан, а також обставини, що пом'якшують стягнення, окрім цього, зазначає, що у матеріалах справи не містяться документи, які б підтверджували його професію, характеристику, сімейний стан та освіту.

Звертає увагу на те, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення його права керування транспортними засобами ставить його сім'ю у дуже скрутне становище, оскільки автомобіль є єдиним джерелом заробітку.

Заслухавши ОСОБА_2 та його адвоката на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Висновок судді районного суду про доведеність вини ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 25.01.2016 року АП2№459018 (а.с.1), висновком щодорезультатів медичного огляду ОКЗ ЛОР «ЛОДКНД» від 25.01.2016 року № 92 (а.с.2), що ніким не заперечується.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На переконання апеляційного суду, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення суддя місцевого суду дотримався вимог закону й відповідно до вимог ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, ступінь алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, а саме 1,87 проміле, що значно перевищує допустиму норму, особу порушника, який не працює, одружений, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, таке стягнення буде достатньою та необхідною мірою відповідальності за скоєне.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги щодо неврахування суддею районного суду при накладенні стягнення усіх обставин справи є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_2 про те, що автомобіль є єдиним джерелом його доходів, оскільки такі нічим не доведені.

Ураховуючи зазначене, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою й підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 16 лютого 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області В.П.Тенюх