АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
22.02.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., за участю апелянта - ОСОБА_1, особи , щодо якої складено протокол - ОСОБА_2, розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 26.01.2016 року щодо
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, приватного підприємця.
Даною постановою суду ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративної правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, обмежившись усним зауваженням, а справу провадженням закрито.
Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 22.12.2015 року близько 18:40 години, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Фединця, 26 в м. Ужгороді, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припав кований автомобіль марки "Audi A6" д/н НОМЕР_3. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
В апеляції ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду від 26.01.2016 року, постанову суду скасувати та прийняти постанову суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Звертає увагу суду, що розгляд справи відбувся без участі потерпілого, а копію постанови отримано 10.02.2016 року, що є поважними причинами пропуску строку оскарження постанови суду. Вважає, що суд першої інстанції помилково звільнив від відповідальності ОСОБА_2, вказавши на незначні пошкодження автомобіля. На думку апелянта ст. 22 КпАП України може застосовуватись щодо правопорушень, санкції яких передбачають накладення адміністративного стягнення у виді попередження. Вказує на те, що судом не з'ясовано розмір завданої ОСОБА_1 майнової шкоди та не досліджено докази на підтвердження даних обставин. Вважає, що звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності позбавить його права пред'явлення майнових претензій до винуватця ДТП.
Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи апелянта на підтримання поданої апеляційної скарги , пояснення ОСОБА_2, який вважає судове рішення законним та обґрунтованим, приходить до переконання про слушність доводів апеляції щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови та необхідність часткового задоволення апеляційної скарги.
Так, з матеріалів справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений не був, участі у розгляді справи не приймав. Крім того, матеріали справи не містять доказів на спростування інформації потерпілого щодо дати отримання ним копії постанови суду щодо ОСОБА_2, оскільки в матеріалах не має ні супровідного листа суду про надіслання копії постанови суду, ні розписки про її вручення.
За таких підстав, оскільки копію постанови суду потерпілий отримав 10.02.2016 року підстав, строк для оскарження постанови суду від 26.01.2016 року вважаю таким, що пропущений з поважних причин.
У судовому засіданні ОСОБА_2 повністю визнав свою вину та вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог КпАП України дотримався в повному обсязі.
Так, суд вірно прийшов до висновку про наявність у діяннях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.
З установлених у судовому засіданні обставин вбачається, що ОСОБА_2 22.12.2015 року близько 18:40 години, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Фединця, 26 в м. Ужгороді, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припав кований автомобіль марки "Audi A6" д/н НОМЕР_3. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Так, вина ОСОБА_2 підтверджується доказами по справі про адміністративне правопорушення, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП № 457781 від 22.12.2015 року де вказано, що потерпілим є ОСОБА_1;
- схемою до місця пригоди, складеною інспектором роти УПП в м. Ужгороді та м. Мукачеві, згідно якої автомобіль марки "Audi A6" д/н НОМЕР_3 отримав пошкодження у виді подряпин на задньому лівому крилі, автомобіль НОМЕР_2 отримав подряпини на правій частині заднього бамперу. Дані про отримані пошкодження транспортних засобів підтвердили обоє водіїв.
- поясненнями ОСОБА_2, який вказав, що виїжджаючи з місця зупинки транспортного засобу заднім ходом не побачив автомобіль марки "Audi A6" та злегка чухнув його заднім бампером.
Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги потерпілого про помилковість прийнятого рішення в частині застосування ст. 22 КпАП України.
Так, згідно ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою), виходячи з того, що малозначні правопорушення - це такі діяння, які:
1) не являють собою великої суспільної небезпеки,
2) у вчиненні яких порушник щиро розкаявся,
3) не заподіяли або не здатні були заподіяти значної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим, охоронюваним законом, цінностям.
Мотивуючи можливість застосування ст.22 КпАП України у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суд першої інстанції врахував щире каяття ОСОБА_2, перше притягнення до адміністративної відповідальності та ступінь пошкодження транспортних засобів, які є незначними.
Крім того, апеляційний суд встановив, що вчинене ОСОБА_2 порушення не потягло за собою значних негативних наслідків, що свідчить про незначну соціальну небезпечність діяння, вчинене ним з необережності, ОСОБА_2 щиро розкаявся, а тому висновок суду про малозначність вчиненого діяння є обґрунтованим.
Апеляційний суд звертає увагу потерпілого на те, що зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_1 про порушення його прав є безпідставними, так як не позбавляють його права звернення з вимогами про відшкодування завданої майнової шкоди, оскільки заподіяння такої сторонами не оспорювалося , та спричинення такої потерпілому встановлено у судовому рішенні.
Одночасно апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що судом першої інстанції допущені суперечності у судовому рішення, а саме: мотивувальна частина постанови не узгоджується з її резолютивною частиною.
Так, з мотивувальної частини постанови суду вбачається , що суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєному адміністративному правопорушенні , однак, у резолютивній частині постанови жодних висновків з цього питання суд не навів.
На підставі викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції , в силу вимог ст.. 294 КпАП України підлягає до зміни.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
апеляцію ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 26.01.2016 року щодо ОСОБА_2 змінити.
Доповнити резолютивну частину постанови Ужгородського міськрайонного суду від 26.01.2016 року щодо ОСОБА_2 абзацом наступного змісту: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КпАП України.
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: