Справа № 487/8768/15-п 01.03.2016 01.03.2016 01.03.2016
Номер провадження: 33/784/4/16
Провадження № 33/784/4/16 Головуючий суду першої інстанції
Категорія: ст. 124 КУпАП ОСОБА_1
Головуючий апеляційного суду:
П О С Т А Н О В А

01 березня 2016 року апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді: Значок І.С.

при секретарі Георгіци А., Алексишинці М.П.

за участі особи, відносно якої

адміністративне провадження закрито ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2015 року, якою провадження по адміністративній справі відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: м. Миколаїв, ОСОБА_7, вул.8 Березня, 14,

- закрито у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постановою суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 19.08.2015р близько 08.30год, керував а/м MAPLE С5151 SMA 7151, н/з BE 3372 AT в м. Миколаєві, рухаючись по вул. Очаківська, виїхав на смугу зустрічного руху дороги з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, де відсутня суцільна лінія і дорожня розмітка, та на перехресті з пров. Чорноморським, здійснюючи обгін т/з, допустив зіткнення з а/м "Тойота Прадо", н/з BE 0968 BE, під керуванням водія ОСОБА_5, який здійснював маневр повороту праворуч з пров. Чорноморський на вул. Очаківська по своїй смузі для руху, чим порушив п. 11.3,14.6А ПДР. В результаті ДТП т/з отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в порушення вимог ст.277-2 КУпАП та ст. 268 КУпАП суд розглянув справу у його відсутність, чим позбавив його можливості реалізувати свої права під час розгляду провадження в суді. Документи які б підтверджували належне повідомлення його про судовий розгляд в справі відсутні, а до справи формально приєднана судова повістка від 08.12.2015 р., яка фактично йому не направлялась. Крім того в період з 14.12.2015 р. по 24.12.2015 р. він хворів та знаходився на стаціонарному лікуванні, про що в телефонному режимі проінформував помічника судді Корнешової Т.В.

Вважає, що у звязку з розглядом справи у його відсутність, розгляд справи був неповним, судом першої інстанції не об'єктивно оцінено докази у справі, в зв'язку із чим зроблено помилковий висновок про наявність його вини у вчиненні ДТП.

Стверджує, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_5, який порушив п.10.1 та п.16.11 Правил дорожнього руху.

Зазначає, що 19 серпня 2015 року керуючи а/м MAPLE С5151 SMA 7151, н/з BE 3372 AT в м. Миколаєві він рухався по вул. Очаківській в напрямку вул. Веселинівської. Не доїжджаючи до перехрестя з пров. Чорноморським, уникаючи наїзду на собаку, впевнившись в безпеці вчинюваного маневру як для себе так і для інших учасників дорожнього руху, здійснив об'їзд перешкоди (собаки) прийнявши ближче до середини проїжджої частини дороги. При вчиненні вказаного маневру, він керувався п. 11.3 Правил дорожнього.

Здійснивши вказаний, маневр він продовжував рухатись в своєму напрямку не змінюючи положення на дорозі так як візуально визначив, що рухався у своїй смузі для руху. Різких маневрів під час руху не вчиняв та нікого не обганяв. Під час проїзду перехрестя вул. Очаківська з пров. Чорноморським з пров. Чорноморського, не зупиняючись, «на швидкості» виїхав автомобіль «Тойота Прадо», державний номер НОМЕР_1 і допустив зіткнення з його автомобілем.

Від зіткнення його автомобіль розвернуло та винесло на праве узбіччя дороги. Після ДТП ОСОБА_8, намагаючись уникнути відповідальності, змістив свій автомобіль назад від точки зіткнення на відстань біля 1 м., про що свідчать фотознімки з місця ДТП.

Зазначає, що протокол складений з порушенням норм чинного законодавства, а саме: на порушення ст.ст.254, 256 КУАП без його участі, без його пояснень та пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, на підставі постанови Центрального районного суду та висновків спеціаліста до дати розгляду апеляційної скарги на цю постанову.

Вказує, що на підтвердження своїх висновків суд послався на схему до протоколу ДТП, однак не зазначив, які дані з цієї схеми прийняв на підтвердження його винуватості з урахуванням того, що при її складанні він та ОСОБА_5 зазначали різні дані. Не погоджується з висновком спеціаліста, який проводив транспортно-трасологічну експертизу, про порушення ним правил Дорожнього руху, мотивуючи тим, що при її проведенні не були враховані його пояснення та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10, а сама експертиза проводилась за кошти ОСОБА_5, що викликає сумніви в її обєктивності. Зазначає, що при виконанні повороту направо ОСОБА_5 здійснював поворот з великим радіусом та виїхав на зустрічну смугу руху, а після ДТП відкотив свій автомобіль приблизно на 1 метр назад, що не було враховано судом.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 суд вважає, що апеляція задоволенню підлягає, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 в судовому засіданні при розгляді адміністративної справи присутнім не був.

Даних про те, що він отримав судову повістку в матеріалах справи немає.

Таким чином, під час розгляду справи судом першої інстанції допущено порушення вимог ст.268 КУпАП, не вжито заходів для забезпечення повного, всебічного і обєктивного зясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи щодо ОСОБА_3, а тому постанова підлягає скасуванню.

При перегляді постанови відносно ОСОБА_3 апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 притягується до відповідальності за порушення п.11.3, 14.6-а правил дорожнього руху України, в наслідок чого сталось зіткнення його автомобіля з автомобілем "Тойота Прадо" під керуванням ОСОБА_5

Тобто, здійснюючи обгін транспортного засобу на дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки та відповідних знаків, на перехресті із провулком Чорноморським допустив зіткнення із виїжджаючим із другорядної дороги автомобілем під керуванням ОСОБА_5, який здійснював маневр повороту праворуч.

Між тим, така позиція інспектора містить істотні суперечності. Адже, положеннями п.11.3 ПДР України затверджено перевагу водіїв зустрічного напрямку, проте, ДТП сталось у зоні перехрестя, у той момент, коли водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем "Тойота Прадо" лише здійснював маневр виїзду на зустрічний для водія ОСОБА_3 напрямок руху. Таким чином, для останнього, в сенсі вимог п.11.3 ПДР водій ОСОБА_5 у зустрічному напрямку ще не рухався, тому переваги перед рухом ОСОБА_3 не мав.

Доречі, у протоколі про адміністративне правопорушення про перевагу водія ОСОБА_5 теж не зазначено.

З огляду на наведене порушення п.11.3 ПДР України ОСОБА_3, яке б стало безпосередньою причиною ДТП не допущено.

Щодо порушення ОСОБА_3 п.14.6 а), то апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно положення п.14.6. а), обгін на перехрестях заборонено у звязку із тим, що в зоні перехрестя існує підвищена небезпека здійснення маневрування транспортних засобів як у попутному, так і у зустрічному напрямку. Крім того, попереджувальний сигнал може бути невірно розтлумачений іншими учасниками дорожнього руху.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутня будь-яка вказівка на те, обгін якого автомобіля здійснював ОСОБА_3 Останній же таке заперечує і пояснює, що здійснював обїзд перешкоди собаки, яка зненацька вибігла на проїзну частину. При цьому зазначає також про рух іншого автомобіля попереду.

Крім того, ОСОБА_3 настоював на тому, що при переїзді зони перехрестя вул.Очаківської та пров.Чорноморського він керувався нормами Правил дорожнього руху України, які регулюють правила проїзду перехресть нерівнозначних доріг, оскільки вул. Очаківська є головною по відношенню до пров. Чорноморського. Здійснюючи маневр обїзду перешкоди, він переконався у відсутності транспортних засобів на зустрічній смузі руху по вул. Очаківській.

Такі пояснення ОСОБА_3 узгоджуються з поясненнями очевидців події ОСОБА_9, який спостерігав за подіями на відстані 100-150метрів, з ганка магазину по вул. Очаківській та ОСОБА_10, який зупинився перед виїздом на вул. Очаківську з пров. Очаківського. Вони вказали, що перед автомобілем ОСОБА_3 рухався автомобіль ДЕО. ОСОБА_3 рухався ближче до центру проїзної частини вул. Очаківської, проте обгону не здійснював.

Водночас свідок ОСОБА_11 та водій ОСОБА_5 суду пояснили, що перед виїздом з пров. Чорноморського на вул. Очаківську ОСОБА_5 зупинився і, маючи намір повертати направо, переконався, що на його смузі руху відсутні транспортні засоби, після чого продовжив рух. Виїжджаючи ОСОБА_5 бачив рух автомобіля під керуванням ОСОБА_3, який почав здійснювати маневр обгону автомобіля ДЕО, що рухався у попутному з ним напрямку, і здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, тобто на смугу руху його (ОСОБА_5) автомобіля.

Разом з тим, пояснення останніх стосовно здійснення ОСОБА_3 маневру обгону містять істотні суперечності.

Так, свідок ОСОБА_5, яка спостерігала дорожню ситуацію з переднього пасажирського сидіння автомобіля «Тойота прадо», стверджувала, що зіткнення автомобілів сталось у ту мить, коли ОСОБА_3 закінчував маневр обгону. Тоді як такі твердження ніякими доказами не підтверджуються. Зокрема з урахуванням зміни руху автомобіля ОСОБА_3 внаслідок ДТП вправо аж до узбіччя справа у напрямку його руху, відсутні будь які дані про те, що автомобіль, якого б обганяв ОСОБА_3, якимось чином змінив напрямок свого руху або застосував екстрене гальмування, адже автомобіль ОСОБА_3 повинен був би перешкодити напрямку його руху.

У той же час, з огляду на наведені вище твердження свідка ОСОБА_5, незрозумілим та суперечливим є твердження ОСОБА_12 про те, що виїжджаючи на перехрестя, зупинившись, він не бачив автомобіля ОСОБА_3, з огляду на те, що той починав маневр обгону.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність беззаперечних доказів того, що ОСОБА_3 здійснював обгін на перехресті, тобто допустив порушення п.14.6 ПДР.

Суду також не надано переконливих доказів того, що свідок ОСОБА_10 не міг бути очевидцем події. Істотних суперечностей його показань з іншими доказами у справі, зокрема з даними, зафіксованими на схумі ДТП, не встановлено.

Водночас, суд не може взяти до уваги письмові показання свідка ОСОБА_13 (а.с.7), оскільки, вони містять істотні суперечності з тими даними, які ніким не оспорюються. Зокрема, що ДТП сталось під час руху автомобіля під керуванням ОСОБА_5 та на проїзнгій частині вул. Очаківської, а не «на пров. Чорномоському, де стояв автомобіль під керуванням ОСОБА_5 для виїзду на вул.. Очаківську» - як зазначено у протоколі. Будучи належним чином повідомленим, свідок до суду не зявився. Такі дані дають суду підстави для висновку, що вказана особа очевидцем події не була.

Між тим, дані протоколу огляду місця події(схеми ДТП), які узгоджені з усіма учасниками ДТП, свідчать про те, що зіткнення автомобілів сталось на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг на смузі зустрічного ОСОБА_3 руху, при цьому останній рухався по головній дорозі, а ОСОБА_5 виїжджав із другорядної дороги.

Відповідно пояснень інспектора відділу превентивної діяльності ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14, суперечності у поясненнях ОСОБА_5 та ОСОБА_3 стосовно місця зіткнення їх автомобілів, занесені до схеми ДТП, з чим учасники події погодились і підтвердили у судовому засіданні.

Твердження ОСОБА_3 про те, що на момент складання протоколу у нього було погане самопочуття, тому він не наполягав на тому, що зіткнення сталось посередині проїзної частини суд не приймає до уваги, оскільки, згідно дослідженого судом відеозапису фіксації місця події, про таке ОСОБА_3 учасникам не вказував, дані щодо місця зіткнення та інше заносились інспектором як з урахуванням слідової інформації на проїзній частині, місця розташування транспортних засобів, так і зі слів учасників ДТП.

Разом з тим, оскільки обидва учасники ДТП у ході складання схеми вказували, що зіткнення відбулось у зоні перехрестя на зустрічній для ОСОБА_3 смузі руху, то розбіжності їх пояснень у вказівці відстані від лівого краю проїзної частини суттєвого значення для правової оцінки дій ОСОБА_3 не мають.

Відповідно висновку спеціаліста №992 від 13.10.2015р. та №9 від 23.12.2015р. не встановлено будь яких причин технічного характеру, що перешкоджали б водіям уникнути зіткнення при дотриманні ними правил дорожнього руху.

Поряд з цим, така можливість залежить від миті виникнення небезпечної обстановки, коли для запобігання ДТП водій повинен негайно прийняти необхідні заходи, якщо він може виявити дії обєктів, які можуть спричинити виникнення події, якщо вони не будуть змінені.

Водночас, суд зауважує, що дані висновки бере до уваги лише в частині зясування обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, дослідження технічного стану автомобілів та транспортно-трасологічні дослідження. Установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки. Тоді як, вирішення правових питань, тобто правова оцінка дій сторін, не є компетенцією експерта, а відноситься до компетенції суду.

При цьому суд звертає увагу, що експерт ОСОБА_15Л.(висновок №992)був обмежений у можливості аналізу пошкоджень автомобілів та слідів у звязку із неможливістю безпосереднього огляду автомобілів методом транспортної трасології, а також тим, що надані фотознімки т/з дають лише загальне уявлення про їх розташування і ступінь силової взаємодії. Експертом також не враховувалось, що місцем ДТП було перехрестя нерівнозначних доріг, та при оцінці дій водія ОСОБА_3 щодо його можливості уникнути контактування шляхом застування екстреного гальмування з технічної точки зору, не враховувалась поведінка водія ОСОБА_5 та відповідність його дій ПДР України.

Висновок експертного дослідження №9 фактично зводиться до правової оцінки дій водіїв за версією кожного з них.

Поряд з цим, твердження ОСОБА_5 про те, що висновок №9 зроблено некомпетентною особою, спростовуються даними мінюсту особової картки атестованого експерта, згідно з якими ОСОБА_16 діє на підставі свідоцтв №135 та №155 в межах своїх повноважень експерта МНДЕКЦ МВС України.

Відповідно положень п.1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати збитків.

З огляду на зазначене місце ДТП, вирішуючи питання прямого причинного звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, а також забезпечення умов безпеки дорожнього руху, на переконання суду, пріоритетною є оцінка дій водіїв з точки зору дотримання ними правил глави 16 ПДР Проїзд перехресть.

Однак, про порушення водієм ОСОБА_3 правил проїзду перехрестя у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено.

Разом з тим, є слушними доводи апелянта про те, що відповідно положень п.16.11.ПДР водій транспортного засобу, який наближається до перехрестя по головній дорозі має перевагу перед водіями, які рухаються по другорядній дорозі, незалежно від напрямку їх руху. Тобто, водій, який рухається по другорядній дорозі повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі. При цьому відповідно ПДР, термін «дати дорогу» означає вимогу учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Таким чином, та обставина, що водій ОСОБА_3 рухаючись по головній дорозі по зустрічній смузі руху в зоні перехрестя із другорядною дорогою за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки, з огляду на вимоги п.16.11.ПДР України не може розглядатись як таке порушення, що перебуває у прямому причинному звязку із настанням зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_5, який виїжджав із другорядної дороги.

Водночас, водій ОСОБА_5, пояснюючи відповідність своїх дій ПДР, вказував лише на дотримання правил дорожнього руху іншими учасниками, тобто на п.1.4 ПДР України.

Суд також бере до уваги, що водію ОСОБА_5 було достеменно відомо, що проїзна частина пров.Чорноморського є другорядною по відношенню до проїзної частини вул.Очаківської, адже будинок №8 по вказаному провулку є місцем реєстрації його проживання.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294, КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2015 року відносно ОСОБА_3 скасувати, закривши провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.С. Значок