Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/4/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Деревінський С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2015 року.

Цією постановою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працює сепараторником ТОВ ВКФ «Велта», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код № НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір - 243 грн. 60 коп.

Справа про адміністративне правопорушення розглянута з участю:

- особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

- захисника ОСОБА_4,

- потерпілого ОСОБА_5,

- представника потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У мотивувальній частині постанови вказано, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, 06.10.2015 року приблизно о 15 год. 30 хв. в м. Новомиргород на вул. Леніна, керуючи автомобілем «ВАЗ-21103», реєстраційний номер НОМЕР_2, в порушення вимог п.10.1, 2.3 «б» ПДР України, під час здійснення маневру поворот, не переконався в його безпечності, внаслідок чого створив перешкоду в русі автомобілю «ВАЗ-21214», реєстраційний номер НОМЕР_3, який здійснював маневр обгону, в наслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що його винуватість в порушенні правил дорожнього руху внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода не доведена. Постанова суду ґрунтується на доказах, які не відповідають фактичним обставинам справи. Суд взяв до уваги пояснення працівників ДАЇ, які вказали на його винуватість, але не урахував обставини справи, швидкість руху автомобілів, їх розташування на проїзній частині.

Згідно схеми ДТП, зіткнення автомобілів відбулося на зустрічній полосі руху, коли керований ним автомобіль знаходився паралельно дороги, водій автомобіля ОСОБА_5 мав змогу обїхати керований ним автомобіль по своїй полосі руху, якби був уважним та слідкував за дорожньою обстановкою.

На думку апелянта, судом не прийнято до уваги пояснення свідків, які підтвердили, що перед ДТП в керованому ним автомобілі горів покажчик лівого повороту на, що не звернув уваги водій ОСОБА_5

У складеному стосовно нього протоколі про адміністративне правопорушення від 06.10.2015 року відсутні підписи свідків та потерпілого, в описовій частині протоколу не зазначено його прізвище, тобто протокол не відповідає вимогам законодавства.

Суд першої інстанції не зясував і не перевірив обставини, що вказують на перевищення швидкості руху автомобілем, яким керував ОСОБА_5 та відхилив його клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи.

Апелянт вважає, що схема ДТП складена не зовсім професійно так, як місце ДПТ знаходиться безпосередньо за перехрестям вулиць Леніна, Калініна і Тельмана, але перехрестя на схемі не зазначено. Як вбачається з фотографій, долучених до справи, гальмівний шлях автомобіля «ВАЗ-21214», розпочинається на зустрічній полосі вул. Леніна, це вказує, що маневр обгону, в порушення вимог п. 14.6(а) ПДР України, водій автомобіля розпочав ще до перехрестя.

Заслухавши доповідача, провівши під час апеляційного розгляду судову автотехнічну експертизу, заслухавши ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляції, просив скасувати постанову суду першої інстанції. Заслухавши потерпілого ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, які просили в задоволенні апеляції відмовити, дослідивши доводи апеляції та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова районного суду скасуванню, а провадження по справі закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Дослідженням змісту постанови, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП, у винесеній ним постанові, не навів опис фактичних обставин, встановлених судом при розгляді справи, а послався на обставини, встановлені особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 202341 від 06.10.2015 року.

Тобто, постанова суду першої інстанції не містить фактичні обставини даної справи, визнані судом доведеними, які стали підставою для кваліфікації дії ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, так як винесена в порушення вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, а тому не може залишатися постановленою «Іменем України» і бути підставою для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи судом першої інстанції зазначені вимоги КУпАП не дотримано, справа розглянута однобічно, не повно та не обєктивно, що призвело до винесення незаконної постанови, висновки якої про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи, зібраним і дослідженим доказам, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Дослідженням матеріалів справи і зібраних доказів, апеляційним судом встановлено, що не знайшли свого обєктивного підтвердження викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 202341 від 06.10.2015 року висновки, що 06.10.2015 року приблизно о 15 год. 30 хв. в м. Новомиргород на вул. Леніна, ОСОБА_3 керуючи автомобілем «ВАЗ-21103», реєстраційний номер НОМЕР_2, в порушення вимог п. 10.1, 2.3 «б» ПДР України, під час здійснення маневру поворот, не переконався в його безпечності, внаслідок чого створив перешкоду в русі автомобілю «ВАЗ-21214», реєстраційний номер НОМЕР_3, який здійснював маневр обгону, в наслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Так, суд першої інстанції в основу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП поклав пояснення:

- потерпілого ОСОБА_5, згідно яких, того дня, керуючи автомобілем «ВАЗ-21214», він рухався від заправки по вул. Леніна м. Новомиргород. Автомобіль «ВАЗ-21103», під керуванням ОСОБА_3 виїхав з вул. Тельмана на вул. Леніна і рухався в попутному з ним напрямку. Так як автомобіль «ВАЗ-21103» рухався зі швидкістю приблизно 20 км/год., він вирішив здійснити його обгін, ввімкнув лівий покажчик повороту, але автомобіль «ВАЗ-21103», яким керував ОСОБА_3 раптово став здійснювати поворот ліворуч, при цьому покажчик повороту, не був ввімкнений. Він застосував сигнал і гальмування, але не зміг запобігти зіткненню. Швидкість його автомобіля на момент ДТП була приблизно 60-70 км/год.

Також, на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на показання свідка ОСОБА_7, які є в матеріалах справи, але зміст цих показань в постанові, не наведено.

До того ж суд першої інстанції зазначив, що винуватість ОСОБА_3, окрім показань потерпілого та свідка ОСОБА_7, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 202341 від 06.10.2015 року, схемою ДТП і фотографіями місця ДТП.

При цьому, суд не звернув уваги, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №202341 від 06.10.2015 року, складено в порушення вимог ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення повинен містити всі перелічені в ній відомості, необхідні для вирішення справи, а без їх наведення, належної сили не має.

Протокол про адміністративне правопорушення не підписаний потерпілим ОСОБА_5 і свідком ОСОБА_7, а отже при складанні протоколу особа, уповноважена на його складання, не дотрималася вимог ст. 256 КУпАП.

Таким чином, під час розгляду справи, суд першої інстанції не перевірив додержання особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, а також сам допустив істотні порушення закону при розгляді справи.

Так, всупереч вимогам ст. 252, 280 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не перевірив пояснення ОСОБА_3, який заперечував факт порушення ним вимог п. 10.1, 2.3 «б» ПДР України під час керування транспортним засобом, що призвело до ДТП.

Згідно його показань, того дня, керуючи автомобілем «ВАЗ-21103», він рухався по вул. Тельмана м. Новомиргорода. Ввімкнувши покажчик лівого повороту, повернув ліворуч на перехресті з вул. Леніна. Після повороту, покажчик повороту автоматично вимкнувся. Коли їхав по вул. Леніна, знову ввімкнув покажчик лівого повороту, щоб заїхати до свого будинку, але при повороті, почув звук гальмування та відчув удар автомобіля «ВАЗ-21214», під керуванням ОСОБА_5 у ліву бокову задню частину його автомобіля. Від удару керований ним автомобіль розвернуло в напрямку м. Мала Виска.

Показання ОСОБА_3 підтверджувалися показаннями свідка ОСОБА_8, згідно яких йдучи до магазину, він побачив, як автомобіль «ВАЗ-21103», під керуванням ОСОБА_3, виїхав з вул. Тельмана та повернув ліворуч на вул. Леніна. Проїхавши трохи по вул. Леніна, автомобіль повертав ліворуч з ввімкнутим покажчиком повороту. Почувши звук гальмування, він озирнувся і побачив, що автомобіль «ВАЗ-21214», ударив автомобіль «ВАЗ-21103», в наслідок чого, автомобіль ОСОБА_3 розвернуло в зворотному напрямку і вдарило об бордюр.

Показань свідка ОСОБА_8 суд першої інстанції не відкинув, взяв їх до уваги, проте вказав, що факт ввімкнення покажчику повороту, не звільняв ОСОБА_3 від виконання вимог п. 2.3 «б», 10.1ПДР України, перед зміною напрямку руху.

Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11, як вказав суд першої інстанції, не підтверджують і не спростовують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на суперечливих, належно не перевірених судом показаннях потерпілого ОСОБА_5, не зрозуміло яких показаннях свідка ОСОБА_7, на протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, долученої до протоколу схеми ДТП та фотографій з місця ДТП.

Разом з цим, суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам ОСОБА_3 і показанням потерпілого ОСОБА_5, які свідчить, що останній керуючи транспортним засобом перевищив дозволену в населених пунктах швидкість руху, у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку спроможний був обєктивно виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до запинки транспортного засобу або безпечного обїзду перешкоди, тобто не дотримувався вимог п.12.3,12.4 ПДР України.

Також позбавляючи можливості ОСОБА_3 у передбачений законом України про адміністративні правопорушення спосіб реалізувати своє право на захист і доведення своєї невинуватості, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 245 КУпАП безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи.

Зазначену неповноту розгляду справи, допущену судом першої інстанції, було усунуто апеляційним судом, який за згодою всіх учасників процесу призначив судову автотехнічну експертизу.

Висновком експерта № 406 від 28.01.2016 року підтверджено показання ОСОБА_3 про порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 12.3,12.4 ПДР України, які перебувають у прямому причинному звязку з виниклою ДТП і її наслідками.

Так, згідно зазначеного висновку, швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21214», реєстраційний номер НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_5 перед початком гальмування складала більше 73-74 км/год. (встановлено експертом шляхом розрахунку), при цьому не враховано затрати кінетичної енергії на руйнування деталей при зіткненні з автомобілем «ВАЗ-21103», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Таким чином, дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.12.4 ПДР України, при русі з допустимою швидкістю - 60 км/год., застосувавши екстрене гальмування з моменту виникнення небезпеки для подальшого руху, водій ОСОБА_5, мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення, і тим самим мав можливість уникнути ДТП.

Отже, невиконання водієм ОСОБА_5 вимог п.12.4 ПДР України знаходиться у причинному звязку з виниклою ДТП.

Водночас, апеляційний суд ураховує, що згідно показань потерпілого ОСОБА_5, ще до початку виникнення небезпеки для руху керованого ним транспортним засобом, він в порушення вимог п.12.4 ПДР України, рухався зі швидкістю 60-70 км/год., що заборонено ПДР України.

Таким чином, проаналізувавши зібрані у справі докази, показання ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_5, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, висновок судової автотехнічної експертизи № 406 від 28.01.2016 року та матеріали справи у їх сукупності, аналіз яким дано вище, апеляційний суд дійшов переконливого висновку, що працівник ВДАІ на місці ДТП не в повній мірі розібрався в обставинах справи, а тому помилково склав щодо ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення, вказавши, що ним порушено вимоги п. 10.1, 2.3 «б» ПДР України, внаслідок чого сталося ДТП.

У свою чергу, суд першої інстанції належним чином не дослідив зібрані у справі докази та доводи ОСОБА_3 на свій захист, розглянув справу однобічно, не повно, не обєктивно, а тому дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що обєктивно підтверджується не тільки його показаннями, показаннями свідка ОСОБА_8, схемою місця ДТП, але й висновком судової автотехнічної експертизи № 406 від 28.01.2016 року, аналіз яким дано вище.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає в цій частині задоволенню, постанова районного суду скасуванню, провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_3 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_3, закрити за відсутністю у його діях складу даного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2