Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року м. Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської області Собіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю правопорушника, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює будівельником, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, жителя АДРЕСА_1 на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИ В :

Постановою судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 січня 2016 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строком один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2015 року о 00 год. 20 хв. в с. Суховоля Володимирецького району Рівненської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Рено Кенго», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest» 6810, тест №3174 у присутності двох свідків. З результатів алкотесту вбачається, що в крові ОСОБА_1. виявлено 1,74 проміле алкоголю. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив порушення вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог про повне всебічне та об'єктивне з'ясування обставин справи. Стверджує, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився без свідків, а тому алкотест №3174 не може бути доказом у даній справі. Також протокол про адміністративне правопорушення, всупереч ч.2 ст.254 КУпАП на місці його складання йому не вручався, як і не надсилався йому.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано обставин, що пом'якшують його відповідальність. Вказує, що раніше до адміністративної відповідальності він не притягався, внаслідок правопорушення не завдано жодної майнової шкоди громадянам, підприємствам чи установам. Вказує, що суд повинен був застосувати до нього більш м'який вид стягнення передбачений ч.1 ст.130 КУпАП - штраф, а не позбавлення права керування транспортним засобом.

Просить постанову Володимирецького районного суду від 21 грудня 2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, та провадження у праві закрити у відповідності до ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, оцінивши наявні докази, перевіривши доводи скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог пп. «а» п.2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлено ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, а саме: результатами тесту №3174 (а.с.2), протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 208267 від 12.12.2015 року, де зазначено що водій від дачі пояснення, підписів в даному протоколі відмовився в присутності двох свідків (а.с.4), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12.12.2015 року складений в присутності двох свідків (а.с.6), поясненнями свідків ОСОБА_2 (а.с.7) та ОСОБА_3 (а.с.8).

Крім того, як видно з постанови суду першої інстанції в судовому засіданні ОСОБА_1, свою вину визнав частково та факт вживання алкоголю не заперечив.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 нових доказів та пояснень, які не досліджувалися в суді першої інстанції не надав. Наведені доводи в апеляційній скарзі та матеріали справи не дають підстав для скасування постанови.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому наведені доводи в апеляційній скарзі та матеріали справи не дають підстав для скасування постанови та закриття провадження у справі на підставі ст.22 КУпАП.

При обрані адміністративного стягнення, суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно з'ясував всі обставини справи, врахував характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника , а тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування - не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 січня 2016 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Собіна