АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/183/2016 Постанова винесена суддею Борденюк В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його захисника - адвоката

Чібісової В.В., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 28 вересня 2015 року о 22 год. 45 хв. по

бул. Кольцова, 1 в м. Києві, керував автомобілем марки «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9(а) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі зі змінами ОСОБА_2, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, а також правильність висновків про його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року змінити в частині накладеного адміністративного стягнення, пом'якшивши його вид з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що при накладенні на нього адміністративного стягнення судом першої інстанції не було враховано відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та пом'якшуючих обставин, зокрема, що він вперше притягається до адміністративної відповідальності, повністю визнав свою вину і щиро кається у вчиненому, позитивно характеризується за місцем роботи, на його утриманні знаходиться дружина разом з малолітньою дитиною.

Звертає увагу апелянт на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся у його відсутність, і це порушення процесуальних норм позбавило його можливості в повному обсязі реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП, та призвело до поверхневого і неповного з'ясування обставин справи, накладення на нього необ'єктивного адміністративного стягнення.

Крім того, апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що рішення в справі про адміністративне правопорушення було постановлено без його участі, а копію постанови від 03 грудня 2015 року він отримав лише 05 січня 2016 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови від 03 грудня 2015 року ОСОБА_2 пропущений з поважних причин, а відтак він підлягає поновленню.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги зі змінами, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга зі змінами ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова судді - зміні, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, як убачається з матеріалів справи, під час її розгляду зазначені норми процесуального закону не були дотримані. За відсутності в справі підтвердження про отримання ОСОБА_2 виклику в судове засідання, вважаю, що він не був належним чином сповіщений про місце і час розгляду справи, а тому був позбавлений можливості взяти участь в засіданні суду першої інстанції. Однак при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_2 отримав можливість для реалізації своїх прав, передбачених

ст. 268 КУпАП, та скористався нею.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушені вимог п.2.9(а) ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у постанові судді, є обґрунтованим, оскільки підтверджується наявними в справі доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 330184 від 28 вересня 2015 року (а.с.2), даними тестування ОСОБА_2 спеціальним технічним засобом «Драгер», згідно з яким вміст алкоголю становив 1,88 відсотків (а.с.1), актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_2, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення.

Не оспорює фактичні обставини правопорушення і сам ОСОБА_2, щиро засуджуючи свої дії.

Разом з тим, всупереч загальним засадам накладення стягнень за адміністративні правопорушення, визначеним ст.ст. 33-35 КУпАП, при вирішенні питання про вид та розмір стягнення, яке заслуговує ОСОБА_2 за вчинене ним діяння, суддя належним чином не з'ясував дані про особу правопорушника та інші обставини, що впливають на вид і розмір адміністративного стягнення, та при альтернативній санкції закону, за порушення якого він притягнутий до відповідальності, піддав його найбільш суворому стягненню.

Проте, з матеріалів справи та долучених до апеляційної скарги документів вбачається, що ОСОБА_2 вперше притягається до адміністративної відповідальності, хоч і за грубе правопорушення, але таке, що не потягло за собою тяжких наслідків, свою провину визнав та щиросердно покаявся у вчиненому, що є обставинами, які пом'якшують відповідальність, працює головним інженером в ТОВ «БК «Наш край», має на утримані дружину та малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2, характеризується виключно позитивно.

А тому, враховуючи характер вчиненого правопорушення в сукупності з даними про особу ОСОБА_2 та обставинами, що пом'якшують відповідальність, приймаючи до уваги відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю можливим пом'якшити ОСОБА_2 адміністративне стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто шляхом зміни постанови судді місцевого суду в частині накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга зі змінами ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року.

Апеляційну скаргу зі змінами ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - змінити, пом'якшити вид стягнення з позбавлення права строком на один рік керування транспортними засобами на накладення штрафу у розмірі двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п'ятдесят) гривень.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко