Справа № 192/40/16-п
Провадження № 3/192/43/16
ПОСТАНОВА

"11" лютого 2016 р. в смт Солоне суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, який народився 1992 року травня місяця 11 числа в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДН 035899, складений 30 листопада 2015 року, згідно якого 30 листопада 2015 року о 17 годині 40 хвилин в смт Солоне водій ОСОБА_1 на автомобілі ВАЗ 210934-20, державний номер НОМЕР_1, надав послуги з перевезення пасажирів в кількості двох осіб, без державної реєстрації як субєкта господарювання та одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності , що підлягає ліцензуванню згідно п.24 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив порядок провадження господарської діяльності та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

В суді правопорушник ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, пояснивши, що 30 листопада 2015 року приблизно о 17 годині 40 хвилин чекав на автостанції смт Солоне свого батька, пив каву, коли до нього підійшли чоловік та жінка і попросили підвезти до лікарні, а потім до відділу поліції, на що він погодився. При цьому про вартість проїзду вони не домовлялися, а коли він підвіз цих людей до відділу поліції і на нього почали складати протокол, на задньому сидінні автомобіля він побачив грошові кошти в кількості 30 гривень. ОСОБА_1 також пояснив суду, що має авто чорного кольору, яке зареєстроване на ОСОБА_2, ніякого знаку «ТАХІ» на цьому автомобілі немає, а він взагалі не займається перевезенням пасажирів та не надає послуги таксиста, на даний час тимчасово не працює. Категорично заперечував, що 30 листопада 2015 року надав послуги з перевезення пасажирів, оскільки не мав на меті отримання прибутку, а підвіз цих людей безкоштовно. Вважає, що в матеріалах справи немає належних доказів того, що він систематично з метою прибутку здійснює таку діяльність, оскільки до протоколу не надано будь-якого доказу фото фіксації щодо наявності на його автомобілі знаку «ТАХІ».

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст.7,254,279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки щодо правопорушника і підставою для її розгляду є протокол про адміністративне правопорушення, тобто справа розглядається в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.256 КУпАП, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, уповноваженою особою обовязково має бути зазначено повні відомості про особу, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведених норм убачається, що суд зобовязаний розглянути справу у межах обвинувачення, яке викладено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що ч. 1 ст. 164 КУпАП, за змістом свого викладення відноситься до бланкетних норм, тобто її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» (в редакції на дату складання протоколу) та на Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

На підставі зазначеного, під час складання протоколу уповноваженою особою має бути чітко зазначено які саме дозвільні документи були відсутні та яким нормативним актом передбачена їх необхідність, а суд, розглядаючи дану категорію справ, має вирішити питання винуватості особи у межах порушення тих норм закону, які зазначенні у протоколі уповноваженою особою.

Як вбачається з протоколу, працівник поліції належним чином не описав обставини протиправних дій, які були допущені ОСОБА_1, а саме не зазначив яких саме дозвільних документів він не мав, зазначивши лише, що ОСОБА_3 здійснив дії з перевезення пасажирів без державної реєстрації як субєкта господарювання не зазначивши при цьому нормативний акт, яким передбачається така реєстрація та відповідний документ, який видається під час її здійснення, а також не зазначив якої саме ліцензії не мав ОСОБА_1, зазначивши лише посилання на п. 24 ст. 7 Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», який містить в собі лише посилання на вид діяльності, яка підлягає ліцензуванню. В той же час п. 24 зазначеного закону передбачає ліцензування як перевезення пасажирів, так і небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. Проте в протоколі не зазначено якого саме виду ліцензії не мав ОСОБА_3

При цьому наданий до протоколу витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (безкоштовний запит) на імя ОСОБА_4 не може бути прийнятий судом в якості належного доказу відсутності у ОСОБА_1 державної реєстрації його як субєкта підприємницької діяльності, оскільки такий витяг не завірений, не відомо на чий запит він надавався, а крім того він складений відносно «Кавун Денис Вячеславович», в той час як по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є «Вячеславович», що вбачається з копії його паспорту та оригіналу паспорту, оглянутого в судовому засіданні, що в свою чергу свідчить про надання витягу не на ту особу, відносно якої складався протокол.

Крім того, не може бути прийнято судом в якості доказів відсутності реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця і оригінал витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки такий витяг хоча і був виданий на запит відносно ОСОБА_5, проте у витязі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків, а лише зазначено ХХХХХХХХХХ, що унеможливлює ідентифікувати особу відносно якої здійснено запит, з особою яка притягається до адміністративної відповідальності, а ОСОБА_3 має картку фізичної особи-платника податків з зазначенням його ідентифікаційного номера.

З аналізу ч.1 ст.164 КУпАП вбачається, що об'єктивна сторона даного правопорушення виражається у провадженні господарської діяльності без відповідної державної реєстрації як суб'єкта господарювання - фізичної особи підприємця.

Разом з тим, даючи оцінку обставинам, викладеним у протоколі, суд має керуватися визначенням підприємницької діяльності, яке закріплено у ст. 42 Господарського кодексу України, у відповідності до якого підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов'язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

З наведеного визначення підприємницької діяльності слідує, що нею може визнаватися лише систематична діяльність особи, яка має на меті отримання прибутку. Тобто, враховуючи конкретні обставини справи, необхідно встановити, що дійсно особа за власною ініціативою, систематично здійснює певну діяльність з метою отримання прибутку.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 убачається, що 30 листопада 2015 року вони самостійно попросили ОСОБА_1 підвезти їх до Солонянської ЦРЛ, а потім до Солонянського ВП на що останній погодився та підвіз їх на автомобілі ВАЗ сірого кольору зі знаком «ТАХІ», а згідно наданих пояснень в суді ОСОБА_1 зазначив, що на те, що у нього є автомобіль чорного кольору, а не сірого, що є суперечностями у поясненнях свідків та матеріалах, доданих до протоколу, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль ВАЗ 210934-20, номерний знак НОМЕР_1 має чорний, а не сірий колір (а.с.11).

З огляду на вказане суддя приходить до висновку про те, що надання послуг з перевезення ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка була здійснена 30 листопада 2015 року, ніякого відношення до здійснення господарської діяльності не мала та від цього ОСОБА_1 не мав на меті отримання доходу.

Щодо письмових пояснень ОСОБА_8, який зазначив, що декілька разів користувався послугами водія чорного кольору ВАЗ 2109, водієм якого є ОСОБА_1, то суддя зазначає, що вони не можуть бути прийняті судом в якості доказів систематичності надання ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів, оскільки ОСОБА_8 зазначив, що в смт Солоне мається декілька машин, а він користувався послугами автомобіля чорного кольору, не зазначивши ані періоду , в який він користувався його послугами, ані ідентифікуючих ознак такого автомобіля (номерного знаку).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 1 ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, з аналізу наведених доказів, а також з пояснень особи, яка притягується до відповідальності, і письмових пояснень свідків, суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що дійсно дії ОСОБА_1, вчинені 30 листопада 2015 року, мали ознаки підприємницької діяльності, зокрема, не доведено систематичність його діяльності та мотиву особи, направленого на отримання прибутку, що в свою чергу виключає у діях особи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7,ч.1 ст.164,247,251,252,254,256,279,280, 283,284,287 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н. О. Щербина