Номер провадження: 33/785/858/15
Головуючий у першій інстанції Домусчі
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області

в складі головуючого судді Джулая О.Б.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси, від 19 вересня 2014 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

З оскарженої постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 20.06.2014 року о 17 год. 20 хв., керуючи автомобілем «БМВ-520», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Рішильєвській, буд. 30, в м. Одесі при перешиковуванні та випередженні рухомого у попутному напрямку автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, не переконавшись у безпеці маневру та не вибравши безпечного інтервалу руху, скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просить поновити йому строк на оскарження постанови суду, в звязку з тим, що він не був повідомлений судом про час та місце розгляду справи та копія постанови суду надіслана йому не була, внаслідок чого він не мав можливості дотриматись передбаченого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі стверджує, що постанова суду є необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції не зясував всіх фактичних обставин справи, які мають значення для прийняття законного рішення, в звязку з чим просить змінити постанову суду та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду зміненню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 при цьому копія постанови суду, всупереч вимогам ст. 285 КУпАП, ОСОБА_1 взагалі надіслана не була.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не мав реальної можливості вчасно оскаржити постанову суду першої інстанції, в звязку з чим строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Що стосується розгляду апеляційної скарги по суті, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, доданими до нього схемою ДТП та поясненнями, тому апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Між тим, апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення суд першої інстанції не дотримувався вимог закону, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення.

Зокрема, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які помякшують та обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що суддя при накладенні адміністративного стягнення, не врахував обставин, передбачених вказаною правовою нормою, формально зазначивши, що бере до уваги обставини скоєного та особу винної.

Однак, фактично суддя не взяв до уваги ні особу порушника, ні ступінь його провини, ні майновий стан.

Також суддею не прийняті до уваги обставини, які помякшують відповідальність ОСОБА_1

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, внаслідок вчиненого правопорушення не настали тяжкі наслідки, повністю визнав свою вину у вчиненому правопорушенні.

Крім того, ОСОБА_1 проходить військову службу у ВМС України, під час виконання якої йому доручають завдання, що повязанні з керуванням транспортних засобів, що буде неможливо за умов позбавлення його права керування всіма видами транспортних засобів.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з призначенням ОСОБА_1 менш суворого стягнення у виді штрафу, але в розмірі, більшому, ніж зазначено в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси, від 19 вересня 2014 року, якою ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Змінити постанову судді Приморського районного суду м. Одеси, від 19 вересня 2014 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначити ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425 грн.

В решті зазначену постанову залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_4