Справа № 470/84/16-п 14.03.2016 14.03.2016 14.03.2016
Номер провадження: 33/784/31/16
Провадження: № 33/784/31/16 Суддя суду першої інстанції: Орлова С.Ф.
Категорія: ст. 172-7 ч. 1 КУпАП Суддя апеляційного суду: Маркова Т.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді - Маркової Т.О.,

за участю секретаря -Кельїної А.Г.

особи, відносно якої провадження у справі закрито - ОСОБА_2

захисника: ОСОБА_3

прокурора: Телечкана Д.В.

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області Пироженка С.В. на постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2016 року, якою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки смт Березнегувате Миколаївської області, голови Березнегуватської районної ради, яка проживає по АДРЕСА_1,

провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції 27 січня 2016 року старшим оперуповноваженим в ОВС 1-го сектору відділу БКОЗ УСБУ в Миколаївській області капітаном ОСОБА_5 відносно ОСОБА_2 складено протокол № 3 про те, що ОСОБА_2, будучи головою Березнегуватської районної ради, посадовою особою місцевого самоврядування та, відповідно, суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» при підписанні та голосуванні за рішення № 12 від 25 грудня 2015 року «Про структуру та чисельність виконавчого апарату районної ради», в якому прийнято рішення про встановлення надбавки ОСОБА_2 в розмірі 30% від її посадового окладу та надання згоди на виплату ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати, не вжила заходів щодо усунення конфлікту інтересів та не повідомила про це Березнегуватську районну раду, у зв'язку із чим скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 040 грн.

Мотивуючи апеляційні вимоги, прокурор зазначає, що рішення про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, прийнято судом без належної оцінки всіх доказів, наявних у матеріалах справи, та без врахування суттєвих обставин скоєного нею адміністративного правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_2 являється посадовою особою місцевого самоврядування, у зв'язку із чим відноситься до суб'єктів відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та у разі виникнення реального конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень голови районної ради зобов'язана негайно доповісти відповідній раді та вжити заходів, спрямованих на запобігання конфлікту.

Зазначає, що на 4 позачерговій сесії Березнегуватської районної ради 7 скликання при голосуванні та підписанні рішення № 12 від 25.12.2015 року про встановлення ОСОБА_2 надбавки у розмірі 30% від її посадового окладу та надання згоди на виплату ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати, виникла суперечність між особистими інтересами ОСОБА_2 та її службовими повноваженнями, наявність яких могла вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення у відношенні себе.

На думку апелянта є помилковим твердження суду про те, що ОСОБА_2 шляхом інформування депутатів ради про питання порядку денного виконала вимоги законодавства щодо необхідності обов'язкового повідомлення про конфлікт інтересів.

Посилається на те, що відповідно до стенограми та протоколу засідання сесії ради під час розгляду та ухвалення рішення № 12 від 25.12.2015 року ОСОБА_2 не висловлювала термін «конфлікт інтересів» та не пропонувала колегіальному органу вирішити питання щодо її участі у розгляді питання.

Звертає увагу суду на той факт, що в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що не голосувала за вказане рішення, оскільки усвідомлювала, що при голосуванні виникає конфлікт між її службовими повноваженнями та приватними інтересами. Натомість, з пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та інших голова ради ОСОБА_2 голосувала особисто.

Вказує, що твердження суду, що голосування або утримання від голосування за відповідне рішення є обов'язком голови районної ради суперечить положенням антикорупційного законодавства.

Зазначає, що об'єднавши в одному рішенні два різних за змістом питання (затвердження структури та чисельності виконавчого апарату та встановлення надбавок і виплат керівництву районної ради), та особисто доповівши про необхідність їх прийняття, ОСОБА_2 своїми діями фактично спонукала депутатів до прийняття рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора Телечкана Д.В. на підтримку апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом 1 інстанції виконанні в повному обсязі.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Згідно зі 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не повідомила колегіальний орган - сесію Березнегуватської районної ради про наявність конфлікту інтересів при вирішенні питання щодо затвердження структури та чисельності виконавчого апарату та встановлення надбавок і виплат керівництву районної ради.

Згідно протоколу 4 сесії Березнегуватської районної ради 7 скликання від 25 грудня 2015 року на розгляд сесії виносились різні організаційні питання, стосовно яких приймались рішення, доповідачем декількох питань, в.ч. і про структуру виконкому та встановлення надбавок і виплат керівництву районної ради була і ОСОБА_2. За результатами голосування, депутатами районної ради було прийнято рішення № 12 від 25 грудня 2015 року «Про структуру та чисельність виконавчого апарату районної ради» та прийнято рішення про встановлення надбавки ОСОБА_2 та її заступнику в розмірі 30% від її посадового окладу та надання згоди на виплату ОСОБА_2 та її заступнику допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду про, те, що ОСОБА_2, будучи доповідачем, проінформула депутатів ради про розгляд питання щодо затвердження структури та чисельності виконавчого апарату та встановлення надбавок і виплат керівництву районної ради, що вона підтвердила і в апеляційному суді.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 не висловлювала термін «конфлікт інтересів» та не пропонувала колегіальному органу вирішити питання щодо її участі у розгляді питання носить формальний та суто процедурний характер і на правильність прийнятого рішення ніяким чином не впливає. Депутати, які проголосували за це рішення розуміли його суть, в обговореннях виказали свою думку, а крім того, це рішення стосувалось не тільки ОСОБА_2, а і її заступника.

Об'єктивних даних, які б достовірно свідчили про спонукання ОСОБА_2 депутатів районної ради до голосування за рішення на її користь в матеріалах справи відсутні. Крім того, апеляційним судом встановлено, що нею, як головою районної ради, процедуру підготовки цього рішення до винесення його на голосування ради, дотримано, оскільки воно було предметом розгляду комісії, а потім вже доповідалось ОСОБА_2 на сесії ради.

А тому висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин справи.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене вважаю, що районний суд прийшов до вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_2 відсутня наявність конфлікту інтересів, вона не мала умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, відсутні відомості та докази, які б достовірно свідчили про наявність у ОСОБА_2 особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання нею своїх посадових обов'язків, що свідчать про те, що вона не вчинила дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП., а тому постанова суду першої інстанції про закриття провадження по справі щодо неї є законною та обґрунтованою., що спростовує доводи апелянта в цій частині.

З урахуванням наведеного вважаю, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області Пироженка С.В. - залишити без задоволення.

Постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2016 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-7 КУпАП закрито за відсутністю і складу в її діях адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області Т.О. Маркова