Справа №591/280/16-п Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 33/788/45/16 Суддя-доповідач Макаровець А. М.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року суддя Апеляційного суду Сумської області Макаровець А. М. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2016 року, за якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Суми, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 не працевлаштованого

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП закрите у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

В С Т А Н О В И В:

З вказаної постанови суду вбачається, що відносно ОСОБА_3 було складено протокол від 19 січня 2016 року, згідно якого він, 18 січня 2016 року, приблизно о 15 год. 20 хв., в м. Суми по вул. Д. Коротченко керував автомобілем ЗАЗ TF 698К д/н НОМЕР_1, не вибравши безпечної дистанції між транспортними засобами, допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen, д/нНОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_7 порушив п.13.1 ПДР і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2016 року закрито адміністративну справу відносно ОСОБА_3 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді районного суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що:

- вказаною постановою суд безпідставно звільнив ОСОБА_8 від адміністративної відповідальності, не надав належної правової оцінки усім доказам, які малися у справі, не навів якої складової адміністративного правопорушення не вбачається в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не обґрунтував свого рішення відповідно до закону, чим порушив його права, як потерпілого, на відшкодування шкоди завданої ДТП.

- суд зазначив про те, що в діях водія ОСОБА_8 відсутні порушення п. 13.1 ПДР України, натомість, саме через недотримання водієм ОСОБА_8 безпечної дистанції до автомобіля Volkswagen , д.н. НОМЕР_2, невибрання ним безпечної швидкості руху у конкретних дорожніх умовах, сталося зіткнення транспортних засобів, саме про це свідчать фотознімки розташування транспортних засобів на проїжджій частині після зіткнення;

- зазначає, що у своїх поясненнях водій ОСОБА_8 вказував про те, що бачив, як автомобіль Volkswagen виїжджав із дворів, але легковажно розраховував на відвернення негативних наслідків своїх дій, що підтверджує наявність вини у формі необережності, як важливої складової адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5, який просив апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності зі ст.245 КУпАП завданнями в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу

Ст.124 КУпАп передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Розглядаючи справу, суддя районного суду вірно дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зазначені висновки судді відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, ґрунтуються на наявних в матеріалах адміністративної справи доказах, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що суд не надав належної правової оцінки усім доказам, не навів якої складової адміністративного правопорушення не вбачається в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не обґрунтував свого рішення відповідно до закону не заслуговують на увагу.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що судом першої інстанції було досліджено протокол про адміністративне правопорушення від 19.01.2016 року (а.с.1), схему наслідків ДТП (а.с. 2), письмові пояснення учасників ДТП (а.с.3-4), копії фотознімків (а.с. 18-27) та зроблено обґрунтований висновок про те, що в діях водія ОСОБА_3 відсутні порушення передбачені п.13.1 ПДР, що фактично свідчить про відсутність об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, та як наслідок, про відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги в цій частині.

При цьому, доводи ОСОБА_5 про те, що у своїх поясненнях водій ОСОБА_8 вказував про те, що бачив, як автомобіль Volkswagen виїжджав із дворів, але легковажно розраховував на відвернення негативних наслідків своїх дій - повністю спростовуються поясненнями ОСОБА_8 (а.с. 3) з яких вбачається, що він (ОСОБА_8.) рухався по головній дорозі зі швидкістю 50 км/год і побачив як зліва по суміжній дорозі (з двору) почав свій рух автомобіль Volkswagen, він зменшив швидкість, почав сигналити та мигати фарами, водій не Volkswagen не зреагував на його дії і виїхав майже перед ним (близько50-60м). Він (ОСОБА_8.) почав аварійне гальмування і почав маневрувати ліворуч, водій Volkswagen почав з'їжджати вправо (він рухався) та із за дорожнього покриття він нажаль не зміг повністю об'їхати порушника правил, а саме: перешкода з права; головна дорога; не збереження дистанції, і тому відбувся удар у праву сторону.

З урахуванням зазначених обставин, водій Volkswagen фактично повинен був дати дорогу транспортним засобам перед проїзною частиною, однак водій автомобіля Volkswagen, не зменшуючи швидкість, почав здійснювати виїзд на вулицю, не переконавшись, що це не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху.

Зазначені обставини свідчать про те, що водій ОСОБА_3 мав перевагу в русі, оскільки їхав по головній дорозі та відповідно, до вимог п.1.4 Правил дорожнього руху України, мав право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці Правила, а тому його дії при об'їзді автомобіля Volkswagen д/нНОМЕР_2, у дорожній ситуації, що склалася, не можуть перебувати у причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п.1.10 ПДР України - безпечна дистанція це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Вказані пояснення ОСОБА_9 повністю узгоджуються з фотознімками пригоди (а.с.14,18-27), з яких, враховуючи наглядні пошкодження транспортних засобів та відстань від виїзду з двору, явно вбачається, що автомобіль Volkswagen на такій відстані від виїзду з двору фактично лише міг звершувати маневр виїзду на головну дорогу а не повноцінно по ній рухатись у розумінні положень п.1.10 ПДР України, в яких зазначено, що безпечна дистанція це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі (а не завершує маневр виїзду на головну дорогу).

Зазначеними поясненнями ОСОБА_9 у сукупності з дослідженими матеріалами справи повністю спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що водій ОСОБА_3 легковажно розраховував на відвернення негативних наслідків своїх дій та недотримання ним безпечної швидкості руху у конкретних дорожніх умовах призвело до ДТП..

Суд погоджується з позицією захисника ОСОБА_4 про те, що зміст додаткових пояснень до апеляційної скарги від 11.03.2016 року, щодо наявності технічної можливості у ОСОБА_3 зупинити свій автомобіль, не можна брати до уваги, оскільки такі розрахунки могли б бути об'єктивними за наявності ідеальних умов в літню пору року на сухому покритті та за умови, що автомобіль рухався попереду по тій самій смузі руху. Крім того, судом враховується, що зазначені розрахунки проведені не експертом, який має на це повноваження, а тому вони не можуть бути доказом у справі.

За таких обставин в діях водія ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому, суд прийшов до висновку про те, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_5, а постанова суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5- залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2016 року про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМакаровець А. М.

.