ун. № 759/156/16-п
пр. № 3/759/318/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління патрульної поліції м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Російської Федерації, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

19.12.2015 о 05 годині 35 хвилин ОСОБА_1, будучи особою, яка раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував автомобілем «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_2 на вул. Львівській в м. Києві з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків.

В судове засідання ОСОБА_1 з'явився, свою вину не визнав та пояснив, що 19.12.2015 працівники поліції двічі складали на нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, однак жодного разу він транспортним засобом не керував. Після складання першого протоколу та проходження огляду на стан сп'яніння в «Соціотерапії» він повернувся до свого автомобіля та не залишав його, оскільки в ньому розбито вікна. Вже зранку його друг ОСОБА_2 сів за кермо його автомобіля та привіз його додому, а автомобіль залишив біля шлагбаума, оскільки в нього не було від нього ключів. Він вирішив почекати, щоб хтось виїхав з паркінгу. Оскільки йшов сніг, він вирішив почекати в автомобілі та включити двірники, однак автомобіль не заводився, тому він вийшов на вулицю і відкрив капот, а, закривши його, побачив працівників поліції, які сказали, що він керував автомобілем і запитали чи він буде проходити огляд на стан сп'яніння. Він пояснив, що оскільки він не керував транспортним засобом ніякого огляду проходити не буде. Розуміючи, що в нього виник конфлікт із працівниками поліції, він неодноразово телефонував на «102». Своєї вини не визнає, оскільки не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, що узгоджуються між собою.

Так, згідно пояснень в судовому засіданні інспектора патрульної служби ОСОБА_2 18.12.2015 приблизно о 23 год. до них надійшло повідомлення із Державної служби охорони, про керування транспортним засобом невідомим в стані алкогольного сп'яніння. Приїхавши на вул. Зодчих, 46 в м. Києві, вони виявили ОСОБА_1, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відвезли його до лікаря-нарколога для огляду. ОСОБА_1, пояснивши, що в його автомобілі побиті вікна, попросив не евакуювати його транспортний засіб, а він зв'яжеться із другом та перепаркує його біля свого будинку. В подальшому, здійснюючи патрулювання, вони кілька разів проїжджали повз автомобіль ОСОБА_1, який залишався нерухомим, однак в якийсь момент вони побачили, що автомобіль поїхав, вони прослідували за ним та наздогнали його вже при в'їзді в двір будинку. ОСОБА_1 швидко вийшов з автомобіля та відкрив капот, почав говорити, що автомобіль не заводиться, а він транспортним засобом не керував. Вони запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, коли той відмовився, зафіксували факт відмови в присутності свідків. Після цієї події автомобіль евакуювали на штрафплощадку. На запитання ОСОБА_1 підтвердив, що бачив як останній виходив із-за керма автомобіля, а вони не зупиняли його по дорозі, оскільки бачили як він заїжджає вже у двір свого будинку, тому включивши світлові покажчики заїхали за ним.

Аналогічними за змістом поясненнями наданими в судовому засіданні інспектором патрульної служби Щербатюком Р.О., який крім того додав, що автомобіль ОСОБА_1 не був припаркований, а залишений ОСОБА_1 посеред двору, заблокувавши таким чином в'їзд - виїзд з нього, оскільки останній швидко вибігав з даного автомобіля, побачивши автомобіль патрульної поліції.

Даними відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної служби ОСОБА_4, згідно якого 19.12.2015 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Крім того, згідно відеозапису автомобіль був залишений водієм на проїзній частині двору, та заблоковано будь-який рух транспортних засобів.

Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 щодо відмови ОСОБА_1 від підпису в протоколі, пояснень та проходження огляду на стан сп'яніння, дані пояснення він підтримав в телефонній розмові за номером телефону, останні цифри якого НОМЕР_3, пояснивши, що у зв'язку із складним робочим графіком не має можливості з'явитись в судові засідання, однак дійсно бачив, як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, хоча в нього були явні ознаки такого.

Аналогічними за змістом письмові пояснення надав свідок ОСОБА_6, які також підтвердив в телефонній розмові за номером телефону, останні цифри якого НОМЕР_4.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 348307 від 19.12.2015, в якому детально викладено суть порушення вчиненого ОСОБА_1; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 19.12.2015.

Даними постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29 квітня 2015, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 3400 грн.

Інспектор патрульної служби Дмитрук Н.І. в судове засідання не з'явилась, однак надала письмові пояснення, де зазначає, що при складанні нею протоколу про адміністративне правопорушення була допущена технічна описка в частині дати виявлення ОСОБА_1, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: замість 19.12.2015 зазначено 19.11.2015.

На виконання положення пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників суддею допитано інспекторів патрульної служби за клопотанням ОСОБА_1, долучено відеозапис з нагрудної камери працівників поліції та зроблено запит в «Соціотерапію».

Водночас, суддя відхиляє долучені ОСОБА_1 через канцелярію суду письмові пояснення свідка ОСОБА_7, так як вони спростовуються матеріалами справи, зокрема даними відеозапису та показаннями самого ОСОБА_1, оскільки із пояснень вбачається, що ОСОБА_7, керуючи автомобілем ОСОБА_1 припаркував його перед шлагбаумом та пішов у справах, однак згідно пояснень ОСОБА_1, оскільки було холодно він одразу сів у машину та вже не міг її завести. На відеозапису чітко видно, що машина залишена посеред проїзної частини заїзду у двір, при тому, що зліва від неї було місце для того, щоб тимчасово припаркувати. Крім того на відеозапису не видно і самого шлагбаума, який нібито був опущений та перед яким нібито припаркувався ОСОБА_1 Однак чітко видно, що в'їзд-виїзд для автомобілів був заблокований.

Надані через канцелярію суду ОСОБА_1 інші документи, зокрема і письмові пояснення ОСОБА_8, як не підтверджують, так і не спростовують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Суддя відхиляє доводи ОСОБА_1 про недоведеність того, що він керував транспортним засобом, а вся справа сфабрикована працівниками поліції після конфлікту із ними, оскільки останні спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та вважає їх лише способом захисту і спробою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Крім того, суддя не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо обставин проходження ним огляду на стан сп'яніння, оскільки вони є предметом розгляду іншої справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми, та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та його дії за ч. 2 ст. 130 КпАП України кваліфіковані вірно.

Обставин, що пом'якшують чи обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке є умисним, грубим і суспільно небезпечним, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність пом'якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції частини 2 статті 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення іншого більш суворого виду стягнення такого як адміністративний арешт.

Крім того, зважаючи не те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення АП2 № 348307 від 19.12.2015 зазначено, що транспортний засіб - автомобіль «Мітсубіші Аутлендер» державний номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1, що також підтверджується карткою обліку адміністративного правопорушення. Згідно якої місце обліку транспортного засобу: АДРЕСА_1, що є адресою проживання ОСОБА_1 вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі викладеного й ч. 2 ст. 130 КУпАП, керуючись ст. ст. 30, 33, 40-1, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля «Мітсубіші Аутлендер» державний номерний знак НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 від мінімальної заробітної плати, який становить 275 гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: В.П. Новик