АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/161/16
Категорія: ст.124, ст. 130КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2016 року суддя Апеляційного суду Харківської області Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1, його захисника - адвоката Масалова Віктора Федоровича, потерпілого - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2015 року,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2015 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП і ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за правилами, передбаченими ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Суддею районного суду встановлено, що 24.10.2014 року о 03.05 годині ОСОБА_1, керуючи автомобілем ЗАЗ 11037, номерний знак НОМЕР_1, в районі будинку № 89 по проспекту Тракторобудівників в м. Харкові, перед початком руху не впевнився в безпеці, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, з подальшим наїздом на пішохода ОСОБА_5, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Крім того, відповідно до довідки ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова № 12/273 від 30.10.2014 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. З зазначеним рішенням судді не погодився ОСОБА_1 і 16.02.2016 року подав апеляційну скаргу, в якій проси в постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2015 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Разом з цим апелянт порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, як пропущеного з поважних причин, посилаючись на те, що в матеріалах справи вказана адреса його реєстрації, а саме: АДРЕСА_1, а після подій 24.10.2014 року ОСОБА_1 фактично проживав у батьків, а тому поштової кореспонденції, яка направлялася за місцем реєстрації, він не отримував. У зв'язку з чим про час та місце проведення судового засідання він не був повідомлений, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 08.02.2016 року після особистого звернення до суду. Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що в дійсності ніякої дорожньо-транспортної пригоди за його участі не було, оскільки 24.10.2014 року близько 01.00 години, біля кафе «Плазма» по проспекту Тракторобудівників, 89, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та інші особи спричинили йому тілесні ушкодження, відкрито заволоділи майном та умисно пошкодили автомобіль. За вказаними подіями здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006725. На думку апелянта оскаржувана ним постанова є необґрунтованою, оскільки ґрунтується на протоколах працівників ДАІ ГУМВС України в Харківській області, що складені за даними, які не відповідають дійсності. Вважає, що ці протоколи не відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, так як подія відбулась 24.10.2014 року, а вони були складені тільки 09.12.2014 року без участі ОСОБА_1 Крім того в протоколі огляду місця події ДТП зазначено, що під час огляду проводилося фотографування цифровим фотоапаратом, однак, жодного фотознімку чи відеозапису до матеріалів справи не долучено. Розташування автомобілів на схемі ДТП також не відповідає дійсності. Не було допитано свідків події, які знаходилися в автомобілі ЗАЗ 11037. Зазначає, що працівниками ДАІ не було складено протоколу огляду транспортних засобів, у зв'язку з чим в матеріалах справи відсутні дані про характер пошкоджень автомобіля апелянта, а довідка медичного закладу № 12/273 від 30.10.2014 року не відповідає вимогам Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я, а тому не є доказом того, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Вважає, що жодних прямих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень в матеріалах справи немає. Вказує, що строк накладення адміністративного стягнення закінчився, а тому провадження у справі необхідно закрити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Масалова В.Ф., які підтримали апеляційну скаргу, іншого учасника ДТП - ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаю, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає поновленню, проте підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачаю.

В матеріалах справи наявний конверт з судової повісткою про виклик ОСОБА_1 у судове засідання 15.01.2016, який повернений до суду за закінченням терміну зберігання, як такий, що не отриманий адресатом (а.с.34). В оскаржуваній постанові суддею помилково зазначено про те, що ОСОБА_1 про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до аркушу справи 42 копію постанови судді Московського районного суду від 15.01.2015 року ОСОБА_1 також не отримував, а з матеріалами справи та зазначеною постановою судді ознайомився лише 08.02.2016 року (а.с. 43) З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 16.02.2016 року, тобто в межах строку, передбаченого КУпАП. Таким чином посилання апелянта про поважність пропуску апеляційного строку не спростовані, строк апеляційного оскарження пропущено ним з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 851330 від 09.12.2014 року 24.10.2014 року о 03.05 годині ОСОБА_1, керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Тракторобудівників, в районі буд. № 89 в м. Харкові перед початком руху не впевнився в безпеці, в внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, з подальшим наїздом автомобілю ЗАЗ на пішохода ОСОБА_7, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 439104 від 09.12.2014 року 24.10.2014 року о 03.05 годині ОСОБА_1, керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Тракторобудівників, в районі буд. № 89 в м. Харкові скоїв зіткнення з автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_3, з подальшим наїздом автомобілю ЗАЗ на пішохода ОСОБА_7, згідно довідки ХМКЛШНМД ім.Мещанінова № 12/273 від 30.10.2014 року водій ОСОБА_1, керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. В матеріалах справи міститься протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.10.2014 року, відповідно до якого у автомобілю ЗАЗ 110307 наявні пошкодження у вигляді деформації передньої частини з правої сторони та відрив бамперу з правої сторони, відповідно зазначено пошкодження автомобіля BMW, що спростовує доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи відомостей про характер пошкоджень його автомобіля. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 851330 від 09.12.2014 року, протоколом про огляд місця ДТП від 24.10.2014 року, схемами, складеними до вказаного протоколу та поясненнями водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_7 Відповідно до довідки ХМКЛШНМД ім. Мещанінова № 12/273 від 30.10.2014 року рівень алкоголю в крові ОСОБА_1 складав 1, 93 %0, посилання апелянта на те, що вказана довідка не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення є безпідставними. В розумінні положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення можуть бути і інші, аніж визначені вказаною статтею, документи. Зазначена довідка відповідає всім вимогам офіційного документу, має всі необхідні реквізити, а саме підпис лікаря та завідуючого відділенням, штамп медичного закладу, що свідчить про достовірність інформації, викладеній в ній. Тому підстав не враховувати медичну довідку у якості доказу не вбачається.

В матеріалах справи є копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 49), згідно з якого відомості про вчинення у відношенні ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України внесені до реєстру за № 0006725 лише 13.12.2014 року, а повідомлені вони були 12.12.2014 року, тобто вже після спливу 49 діб з моменту подій 24.10.2-14 року. Ця обставина свідчить про необхідність критичної оцінки тверджень апелянта щодо повідомлених ним обставин отриманням тілесних ушкоджень 24.10.2014 року.

Критично оцінює також апеляційний суд і повідомлені апелянтом обставини, які викладені ніби то ним у протоколі його допиту у якості потерпілого, які долучені ним до апеляційної скарги (а.с. 52), оскільки вони належним чином не оформлені, на даний час органом досудового розслідування не перевірені та не оцінені. При наявності таких обставин апеляційний суд не визнає їх належними доказами.

Разом з тим апеляційний суд погоджується з твердженням апелянта про те, що в мотивувальній частині оскаржуваній постанови невірно вказано, що протоколи про адміністративні правопорушення серії АП1 № 851330 та серії АБ2 № 439104 були складені на місті пригоди, оскільки матеріали справи спростовують це. Але вказана неточність не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, викладених в постанові від 15.01.2015 року, і не приймається апеляційним судом як безумовна підстава для скасування судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Однак відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Встановлено, що адміністративні правопорушення були вчинені 24.10.2014 року, а адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено постановою судді від 15.01.2015 року, тобто в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Не вважає апеляційний суд безумовною підставою для задоволення вимог апеляційної скарги відсутність в матеріалах справи фотознімків місця ДТП, на що посилається апелянт, оскільки сукупна наявність інших доказів у справі не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, вважаю постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 15.01.2015 року обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 15.01.2015 року у відношенні ОСОБА_1

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 15.01.2015 року у відношенні ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик