Справа № 500/1197/16-п
Провадження № 3/500/390/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2016 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, що народився 27 лютого 1994 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, 05 березня 2016 року, приблизно о 10:00 год., по вул. Клушина при повороті на вул. Перекопської Дивізії в м. Ізмаїл Одеської області, керуючи автомобілем марки «VOLVO 244», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на огорожу з лівого боку по ходу руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль та огорожа отримали механічні пошкодження, після чого ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, не зафіксувавши попередньо сліди та не повідомивши органи міліції, чим порушив вимоги п.п. 2.10, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення притягуваного, дослідивши матеріали справ, суд вважає, що притягуваний своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 11.03.2016 року матеріали справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 обєднані до одного провадження.

Притягуваний ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою у вчиненні правопорушень визнав повністю та розкаявся у їх вчиненні.

Крім повного визнання своєї вини притягуваним, вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та іншого майна, а також у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, повністю підтверджуються обставинами, викладеними в протоколах про адміністративні правопорушення, а також матеріалами справ.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та іншого майна, а також залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.

Крім того, вказані обставини справи також підтверджуються схемою ДТП від 05.03.2016р., письмовими поясненнями самого ОСОБА_1, які зазначені в протоколах, які додаються до протоколу від 05.03.2016р., відповідно до яких він визнав свою вину у вчиненні правопорушень.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена матеріалами справи.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1, суд враховує положення ч. 1 ст. 36 КУпАП, відповідно до якого, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд також враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, та вважає, що достатнім і необхідним у відповідності до ч. 1 ст. 36 КУпАП є накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень вказує на те, що він вчинив грубі правопорушення.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд відносить щире розкаяння винного.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1, а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, оскільки суд вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф повністю досягне мети його застосування, у звязку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 275,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_2