Справа № 500/1204/16-п Провадження № 3/500/396/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я. ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з Головного управління Держпраці в Одеській області відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, директора Дунайської гідрометеорологічної обсерваторії, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу № 15-03-009/0002 від 15.02.2016 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення у Дунайській гідрометеорологічній обсерваторії з січня 2014 року по грудень 2015 року законодавства про зайнятість та працевлаштування інвалідів згідно акту перевірки від 26.01.2016 року № 15-03-009/0043, а саме: статті 13 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - в порушення вимог у Дунайському ГМО не виконується норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів. Так, у статті 19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. За 2014 рік Дунайське ГМО у Звіті про зайнятість і працевлаштування інвалід (форма № 10-ПІ; річна) відобразило у рядку «02» показник «1», тобто фактичне виконання нормативу за 2014 рік. Проте згідно вимог законодавства при середньообліковій штатній чисельності 93 особи у 2014 році Дунайське ГМО повинно було працевлаштувати 4 інвалідів (93х4%). При перевірці кадрової документації встановлено: ОСОБА_2, який працював за основним місцем у Дунайському ГМО на посаді «гідролог без категорії» з 01.11.2007 року по 31.08.2015 року (включно), була встановлена друга група інвалідності 16.06.2015 року, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААВ № 776316 від 16.06.2015 року. Як особа, яка набула статус інваліда, він у 2015 році відпрацював всього 2,5 місяці з 16.06.2015 року по 31.08.2015 року (день звільнення); ОСОБА_3, яка працює за основним місцем у Дунайському ГМО на посаді «інженер- елекронік 1 категорії» з 01.12.2011 року була встановлена третя група інвалідності 13.10.2015 року, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААВ № 782620 від 13.10.2015 року. Як особа, яка набула статус інваліда, він у 2015 році відпрацював всього 2,5 місяці з 13.10.2015 року по 31.12.2015 року. На підставі відпрацьованого часу проводимо розрахунок наступним чином: 3 місяці (які інвалід відпрацював в організації): 12 місяців (рік) = 0,25 (середньооблікова кількість штатних працівників інвалідів у 2015 році). Згідно п. 1.9 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 року № 286, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 30.11.2005 року за № 1442/11722, показники кількості працівників у формах державних статистичних спостережень відображаються у цілих одиницях, але показник 0,25 не може бути заокруглений до цілого числа.

Відповідно до ч. 2 ст. 188-1 КУпАП - невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав та надав пояснення за обставинами справи.

Вина правопорушника підтверджена матеріалами справи, а саме:

-протоколом № 15-03-009/0002 від 15.02.2016 року;

-актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 15-03-009/0043 та іншими матеріалами справи.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд враховує обставини, згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, з урахуванням чого застосовує адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 188-1, 283 Кодекси України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: ОСОБА_4