АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/112/16 Суддя доповідач Шевченко В.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Шевченко В.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2016 року постановою судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Судом встановлено, що 10 грудня 2015 року близько 06 год. 20 хв., водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Skoda Superb», держномер НОМЕР_1 по вул.Льва Ландау буд. 38 в м. Харкові з явними ознаками алкогольного сп*яніння, де був зупинений. Огляд на стан сп*яніння здійснено за згодою ОСОБА_2 приладом «DragerAlkotest 6810» № 1187 в присутності двох свідків, за результатами огляду у ОСОБА_2 виявлено стан алкогольного сп*яніння, рівень алкоголю в крові дорівнював 1,65 проміле.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 порушив п.2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, 28 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді від 18 січня 2016 року змінити, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу. Апелянт, не спростовуючи фактичних обставин адміністративного правопорушення та висновку суду про його винуватість, посилається на те, що стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами накладено судом необґрунтовано. ОСОБА_2 вказує, що справа розглянута судом за його відсутності, чим порушені його процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати пояснення, заявити клопотання, подати докази. На думку ОСОБА_2, при визначенні виду стягнення, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.33 КУпАП та не врахував характер скоєного правопорушення та дані щодо його особи, зокрема те, що адміністративне правопорушення він вчинив вперше, жодних інших вимог ПДР України не порушив, автомобіль використовується ним як єдиний спосіб фінансового забезпечення свого життя.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі,перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Фактичні обставини адміністративного правопорушення та висновок суду про винуватість у скоєному правопорушенні, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не оспорюються.

До матеріалів справи долучені довідки про недоставлення sms-повідомлення, за телефоном зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, про виклик ОСОБА_2 до суду, сформованих в системі автоматичного документообігу суду від 22.12.2015 р. та 12.01.2016 р. (а.с. 9,10), довідка про відсутність реєстрації ОСОБА_2 у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків від 23.12.2015 р. (а.с.11), конверти з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судових повісток) з довідками про причини повернення до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.12-15), що свідчить про те, що судом були вжиті всі необхідні заходи, передбачені ст.277-2 КУпАП, для належного сповіщення ОСОБА_2 про час та дату судового засідання, а тому можливість участі у судовому розгляді за викладених обставин залежала не тільки від дій суду, а й від процесуальної поведінки самого ОСОБА_2, який судових повісток не отримував; будучи обізнаним про спрямування протоколу про адміністративне правопорушення до Московського районного суду м.Харкова, ініціативи дізнатися у суді про дату та час судового розгляду не виявив.

Розгляд судом першої інстанції справи за відсутності ОСОБА_2, хоча і є порушенням вимог ст.268 КУпАП, проте на правильність висновку суду про винуватість ОСОБА_2 у даному випадку це не вплинуло та не є самостійною підставою для скасування судового рішення. Окрім того, процесуальні права ОСОБА_2 на даний час відновлені апеляційним судом в межах розгляду апеляційної скарги.

Разом з тим, розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 позбавив суд можливості заслухати його особисті пояснення щодо ставлення до вчиненого та наявності обставин, що пом*якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, та врахувати дані про особу правопорушника при визначенні виду адміністративного стягнення.

Апеляційний суд вважає, що накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, як це вчинив суд першої інстанції, не узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП, яка регламентує загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Зокрема, при накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, окрім обставин викладених в апеляційній скарзі, пояснила, що ОСОБА_2 зазначене адміністративне правопорушення вчинив вперше, щиро кається; характеризується виключно позитивно, тривалий час працював в органах МВС України та був звільнений у запас через хворобу; приймав участь у АТО на окупованих територіях; на даний час має незадовільний стан здоров*я, що позбавляє його можливості заробляти гроші за своєю професією; автомобіль для ОСОБА_2 є єдиним інструментом отримання доходу та використовується ним також для забезпечення потреб інших членів родини. Захисник вказує, що зазначені обставини ОСОБА_2 мав намір довести у суді першої інстанції та просити про застосування стягнення, не пов*язаного із позбавленням права керування транспортними засобами, проте суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності, не забезпечив такої можливості.

Приймаючи до уваги наведені обставини, а також те, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, розкаявся, а також відсутність в матеріалах справи обставин, передбачених ст.35 КУпАП, що обтяжують його відповідальність за адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що законним та обґрунтованим буде застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - змінити в частині накладеного стягнення.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік замінити на штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме - у розмірі 3400 (трьох тисяч чотирьохсот) гривень.

В іншій частині постанову судді залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.В.Шевченко