Провадження № 33/772/45/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник О. М.
Доповідач: Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Ващук В.П. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, -

В с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2016 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Згідно матеріалів справи, 11.10.2015р. приблизно 23.00год., в м. Гайсин водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Тоyotа», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в установленому законом порядку в присутності свідків за допомогою алкотесту «Драгер». В медичний заклад водій їхати відмовився. Своїми діями порушив п.2.9а ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2016 року скасувати, провадження у справі закрити. Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції всупереч ч.1 ст.268 КУпАП не повідомив його про місце і час розгляду справи, чим порушив його права, та не направив йому копію постанови суду.

У судовому засіданні ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, який він пропустив з поважних причин,зокрема мотивів викладених в скарзі,постанову суду скасувати, закривши провадження по справі.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2, дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги,апеляційний суд приходить до висновку що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 268 КупАП ,якою регламентовано права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а у її відсутність така справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне оповіщення її ( особи) про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Районний суд не дотримався виконання даної норми закону, розглянув справу 10.12.2015 року, не маючи жодних данних, про своєчасне сповіщення ОСОБА_2 про місце і час розгляду справи щодо нього.

У матеріалах справи відсутні дані про своєчасне сповіщення ОСОБА_2 про місце і час розгляду справи, також судом не виконано норми ч.1 ст.285 КУпАП, згідно якої копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений ОСОБА_2 з поважних причин і підлягає поновленню, а постанова суду скасуванню виходячи також із наступного.

Відповідно до матеріалів справи,судом безспірно встановлено, що 11.10.2015р. близхько 23.00год., в м. Гайсин водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Тоyotа», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в установленому законом порядку в присутності свідків за допомогою алкотесту «Драгер». В медичний заклад водій їхати відмовився. Своїми діями порушив п.2.9а ПДР України.

Дані обставини підтверджені протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 №194088, який складено у присутності двох свідків (а.с. 3), поясненнями самого ОСОБА_2, написаних власноручно у вище вказаному протоколі про адміністративне правопорушення, висновком алкотесту «Драгер» №2146(1.92 промиле) (а.с.№ 2).

Отже, суд всебічно, повно та об'єктивно дослідив всі обставини справи та дав їм належну оцінку, обґрунтовано визнавши ОСОБА_2 винуватим в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_2 вид адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік, судом взагалі не мотивовано своє рішення в цій частині, чим порушено статтю 33 КУпАП, згідно якої при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Із постанови суду вбачається, що судом не було встановлено жодної обставини, яка б обтяжувала відповідальність ОСОБА_2 В той же час, із матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 на протязі останніх12 місяців до адміністративної відповідальноті за ст. 130 КУпАП не притягувався (а.с. №1). Крім того, ОСОБА_2 є ообою пенсійного віку, інвалідом І групи загального захворювання, таким, що потербувє постійної сторонньої допомоги, і як пояснює в суджовому засіданні сам ОСОБА_2 11.10.2015 року він власне і їхав до медичного закладу , оскільки йому стало погано.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд виходить з того , що призначене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортими засобами терміном на один рік занадто суворе і слід призначити більш м яке адміністративне стягнення.

Разом з тим, апеляційний суд позбавлений можливості накладення адміністративного стягнення ,оскільки сплинули строки відповідно до ст. 38 КУпАП .

Отже, враховуючи наведені вище порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема статей 33, 268 частини 1, 283, 285 КУпАП, права ОСОБА_2 на захист, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, оскільки з дня вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (11.10.2015р.) минуло більше трьох місяців.

Крім того, на суд покладається обов'язок відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 38, 247 ч.1 п.7, 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2016 року.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2016 року - скасувати. Провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити в зв'язку з закінченням строків, встановлених ст. 38 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: