Провадження № 33/792/32/16
Категорія: 124 КУпАП Доповідач Матущак М. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Лук'янчук О.М., правопорушниці ОСОБА_2, її захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2,

у с т а н о в и в:

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 січня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку АДРЕСА_1, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і закрито провадження щодо неї у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_2 визнано винуватою в тому, що вона близько 18 години 14 серпня 2015 року на автодорозі Стрий-Знам'янка біля повороту на с. Бахматівці Хмельницького району Хмельницької області, керуючи автомобілем „ВАЗ 21101", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, виконуючи маневр лівого повороту, в порушення вимог п.10.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) належним чином не зайняла відповідне ліве крайнє положення та допустила зіткнення з автомобілем „Субару", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_4

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою провадження щодо неї закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Указувала, що висновок суду про наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ґрунтується на припущеннях, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується записом з відеореєстратора свідка ОСОБА_6

Уважала, що водій автомобіля „Субару" в порушення вимог п.п.11.2, 11.5 ПДР, рухаючись зі швидкістю 90-100 км/год, проігнорував попереджувальний знак „1.23.2 прилягання з лівого боку", після випередження автомобіля світлого кольору, не маючи наміру повертати ліворуч, не зменшив швидкість та продовжив рух у лівій смузі, чим створив небезпеку для учасників дорожнього руху Саме такі його дії, на думку апелянта, стали причиною ДТП.

Стверджувала, що розгляд справи проведено однобічно та неповно. Судом не дано оцінки показанням свідка ОСОБА_7 - пасажира її автомобіля - про те, що вона чула звук увімкненого сигналу лівого повороту, однак не чула звуку гальмування автомобіля „Субару" перед зіткненням. Залишені без відповідної оцінки і суперечливі показання свідка ОСОБА_8, який об'єктивно не міг бачити маневрів її автомобіля, а також відстані між ним та суцільною лінією.

Заслухавши ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які заперечили проти її задоволення; показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, роз'яснення спеціаліста ОСОБА_11, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, уважаю, що вона підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Отже, враховуючи особливості правопорушення і виходячи з вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи, окрім іншого, зобов'язаний був з'ясувати, чи вчинила ОСОБА_2 порушення ПДР, а якщо вчинила, то в чому саме полягало правопорушення і чи винна вона в цьому.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді не дотримався зазначених вимог закону.

За змістом ст.124 КУпАП правопорушенням є дії, що полягають у порушенні водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.10.4 ПДР, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 від 14 серпня 2015 року вбачається, що вона близько 18 години на автодорозі Стрий-Знам'янка біля повороту в с. Бахматівці Хмельницького району Хмельницької області, керуючи автомобілем „ВАЗ 21101", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, виконуючи маневр лівого повороту, в порушення вимог п.10.4 ПДР належним чином не зайняла відповідне ліве крайнє положення та допустила зіткнення з автомобілем „Субару", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_4

Утім викладені обставини не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення є непереконливим, передчасним та не ґрунтується на матеріалах справи.

Так, в апеляційному суді ОСОБА_2, заперечуючи причетність до ДТП, стверджувала, що порушення ПДР не вчиняла, рухалась в крайній лівій смузі руху та, готуючись для здійснення повороту ліворуч, увімкнула лівий покажчик повороту, зменшила швидкість. Зазначала, що будь-якої зміни напрямку руху не здійснювала, рухалася в межах крайньої лівої смуги. Уважала, що саме потерпілий ОСОБА_4 в порушення вимог п.п.11.2, 11.5 ПДР не врахував попереджувальний дорожній знак про прилягання другорядної дороги. Після випередження автомобіля світлого кольору він , не маючи наміру повертати ліворуч, не зменшив швидкість та продовжив рух у крайній лівій смузі, не дотримався безпечної дистанції, що і стало причиною ДТП.

Твердження ОСОБА_2 про те, що права смуга руху була вільною від транспортних засобів, підтверджені показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_9 та відеозаписом з його відеореєстратора.

Натомість допитаний в апеляційному суді потерпілий ОСОБА_4 стверджував, що керував автомобілем „Субару" з м. Хмельницького в напрямку Вінниці. Рухаючись у лівій смузі зі швидкістю 90-100 км/год., він мигнув світлом фар автомобілю „ВАЗ", який рухався попереду, щоб він дав дорогу. Цей автомобіль здійснив маневр вправо, даючи йому дорогу, але раптово повернувся назад на свою смугу. Тому він був змушений різко загальмувати та повернути кермо праворуч, однак зіткнення уникнути не вдалось. Стверджував, що при здійсненні маневрів повороту праворуч, а потім ліворуч, водій автомобіля „ВАЗ" покажчики повороту не вмикав. На переконання ОСОБА_4, будь-яких порушень ПДР він не вчиняв.

Водночас показання водія „Субару" в частині того, що зіткнення відбулося на правій смузі руху відносно напрямку руху автомобіля, на відстані 4,80 м від правого краю дороги є неспроможними з технічної точки зору.

Крім того, як випливає з висновку за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 14 грудня 2015 року, зіткнення могло відбутись в районі осьової лінії дорожньої розмітки 1.1, яка відділяє ліву смугу руху (по напрямку руху автомобілів) від роздільної смуги руху, перед початком осипу ґрунту (бруду), при цьому ліве переднє колесо автомобіля „Субару" могло розташовуватись в районі зміни напрямку лівого сліду праворуч, після початкового його прямолінійного пролягання в районі розмітки 1.1

Для правильного застосування норм закону про адміністративну відповідальність особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен з водіїв.

Згідно з п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

На дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом (п.11.2 ПДР).

Пункт 11.5 ПДР визначає, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1 ПДР).

Відповідно до п.13.1 ПДР, водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно п.12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Формально зазначена вимога ПДР має можливість водію вибрати один із двох варіантів реагування на виявлену перешкоду під час руху. Водночас, вибір виду поведінки не може бути абсолютно довільним і залежати лише від розсуду водія, оскільки маневр водія, який вирішить об'їхати перешкоду, не повинен створювати небезпек для інших учасників руху.

У засіданні апеляційного суду водій ОСОБА_4 не заперечував, що права смуга руху була вільною, здійснювати маневр повороту ліворуч у нього наміру не було. Зазначав, що небезпека для його руху виникла в той момент, коли водій ОСОБА_2 після здійснення маневру вправо, раптово почала повертатись в ліву смугу руху.

Свідок ОСОБА_9 також підтвердив, що права смуга була вільною для руху і він бачив, що водій автомобіля „ВАЗ" здійснював маневр праворуч, але чи перетинав він лінію розмітки між лівою та правою смугами руху, достовірно вказати не зміг. Разом з тим уважав, що зміщення автомобіля „ВАЗ" вправо у тій дорожній ситуації не давало можливості водію „Субару" без виїзду на зустрічну смугу руху здійснити його випередження.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_10, які були пасажирами автомобіля „ВАЗ", указували, що вони чули сигнал увімкненого покажчика повороту.

Об'єктивних підстав сумніватись, зокрема у правдивості показань свідка ОСОБА_7, апеляційний суд не вбачає.

Відтак, незалежно від виконання ОСОБА_12 вимоги щодо увімкнення покажчика повороту, це не звільняло водія ОСОБА_4 від дотримання ПДР щодо обрання відповідного швидкісного режиму, а відтак і безпечної дистанції, за якої він у разі його раптового гальмування або зупинки мав би можливість запобігти зіткненню без будь-якого маневру.

З огляду на таке, саме порушення ОСОБА_4 вимог п.п.11.2, 11.5, 12.1, 13.1 ПДР висновується судом як першочергове і таке, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

За наведених обставин в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому постанова судді щодо притягнення її до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 14 січня 2016 року щодо ОСОБА_2 скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду /підпис/ М.С. Матущак

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду М.С.Матущак