АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/66/16 Головуючий у першій інстанції: Маймур Ф.Ф.
Категорія: ст. 472 МКУ Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2016 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у м. Дніпропетровську, за участю: представника митниці Аксютіна В.І., ОСОБА_4 та його захисника-адвоката Краснобрижого А.М. апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року у справі про порушення митних правил, якою

ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1,громадянина Туреччини, приватного підприємця, паспорт серія НОМЕР_1 від 10.06.2013 р., посвідчення на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_2 від 25.10.2013 р., який проживає за адресою: АДРЕСА_1: ,-

визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1700 гривень з конфіскацією в дохід держави безпосередніх предметів порушення митних правил згідно протоколу про порушення митних правил №0067/110030000/15 від 17 вересня 2015 року, а саме грошових коштів в розмірі 232 702, 85 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

ПостановоюКіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1700 гривень з конфіскацією в дохід держави безпосередніх предметів порушення митних правил згідно протоколу про порушення митних правил №0067/110030000/15 від 17 вересня 2015 року, а саме грошових коштів в розмірі 232 702, 85 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що17 вересня 2015 року на митному посту «Дніпропетровськ-аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС під час здійснення митного контролю та митного оформлення пасажирів і багажу, що слідують рейсом UDN 507 «Дніпропетровськ - Стамбул», громадянин Туреччини ОСОБА_4 обрав порядок проходження митного контролю через зону (коридор) спрощеного митного контролю «зелений коридор», яким передбачено відсутність товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. При проходженні митного контролю ОСОБА_4 надав посадовій особі митного органу пасажирську митну декларацію, в якій було задекларовано двоє кошенят вартістю 2000 гривень. Однак, за наслідком усного опитування працівниками митниці ОСОБА_4 встановлено наявність в останнього незадекларованих валютних цінностей на суму, що перевищує 10000 Євро, а саме: 20220 доларів США, 1560 Євро, 2900 гривень України. При цьому у ОСОБА_4 були також відсутні документи, що підтверджують походження даних грошей (пасажирська митна декларація раніше ввезених цим громадянином грошей або довідка з банківської установи, що підтверджує з власного рахунку). Дані грошові кошти за курсом НБУ були вилучені митним органом, про що свідчать копії прибуткових касових ордерів на загальну суму 477726,99 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року та винести нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1. ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного право рушення. Також просить повернути вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил валютні цінності.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права з неповним з'ясуванням всіх обставин справи. При цьому вважає, що всі докази на які постався суд першої інстанції не можна вважати належними, оскільки:

протокол про порушення митних правил був складений не належним чином, оскільки особа яка складала протокол була також перекладачем, в зв'язку з тим, що апелянт не володіє українською та російською мовами, тобто єособою яка складала протокол, отже є зацікавленою особою у притягненні апелянта до відповідальності;

письмові пояснення від іменні ОСОБА_4 останнім були підписанні лише через незнання української та російської мови;

пояснення допитаного в якості свідка інспектора Дніпропетровської митниці ДФС ОСОБА_7 вважає, що також не можуть бути доказом, оскільки цією особою було складено протокол про порушення митних правил та він був перекладачем.

Повноваження перекладача не підтверджені відповідними документами ні під час складання протоколу ні в суді 1 інстанції.

Отже особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_4 вказує, що було порушено його права передбачені ст. 268 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 та його захисник-адвокат Краснобрижний А.М. підтримали апеляційну скаргу підтвердили викладені в ній доводи та просили її задовольнити в повному обсязі.

Представник митниці Аксютін В.І. в суді апеляційної інстанції вважав, що постанова суду є незаконною, оскільки суд не мав права перекваліфікувати дії ОСОБА_4 і посилатися на аналогію норм процесуального права, та повинен був розглянути протокол за ст.472 МК України, тобто в межах протоколу, складеного представником митниці відносно ОСОБА_4 Але з метою того, щоб вказана особа понесла хоч якесь покарання, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП та ст. ст. 486, 487, 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції виконанні не були.

Відповідно до ст. ст. 487 та 529 Митного кодексу України порядок провадження та оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За змістом ст.ст. 7, 254, 279, КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки щодо правопорушника і підставою для її розгляду є протокол про адміністративне правопорушення, тобто справа розглядається в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_4 за ст.472 МК України вказаних вимог закону не дотримав.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що дії ОСОБА_4 кваліфікувалися за ст.472 МК України. Разом з тим, суддя місцевого суду перекваліфікував дії вказаної особи, застосувавши при цьому аналогію норм процесуального права, визнав винним ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення за ст. 471 МК України.

Тобто суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та визнав ОСОБА_4 винним та притягнув апелянта до відповідальності за правопорушення, яке тому не інкримінувались.

У відповідності до вимог ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

За таких обставин, з огляду на те, що представниками митних органів апеляційна скарга не подавалась на вказану постанову суд апеляційної інстанції позбавлений можливості скасувати постанову суду та постановити своє рішення в рамках складеного протоколу про порушення митних правил, в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України за яким його було визнано винним судом першої інстанції, тому апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_4 закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Крім того відповідно до ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих з цією постановою, в зв'язку з чим валютні цінності, які були конфісковані згідно протоколу про порушення митних правил № 0067/110030000/15 від 17 вересня 2015 року підлягають поверненню його власникові.

Керуючись ст.ст. 247 п.1,294, 296КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення заст.471 МК України закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Валютні цінності, вилучені Дніпропетровською митницею ДФС в ОСОБА_4 згідно протоколу про порушення митних правил №0067/110030000/15 від 17 вересня 2015 року, повернути за належністю власнику - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (закордонний паспорт № НОМЕР_1, посвідка на тимчасове проживання на території України НОМЕР_2).

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун