Дата документу 26.02.2016 Справа № 554/749/16-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Антонова С.В.,

секретаря Плаксюк І.Ю.,

за участю прокурора Толмачева Я.С.,

захисника ОСОБА_1,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого директором КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення 3/554/296/2016, 3/554/297/2016 (№554/749/16-п) ОСОБА_2, будучи посадовою особою юридичної особи приватного права директором комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради (далі КП «Полтава-сервіс» ПМР), створеного органом місцевого самоврядування Полтавською міською радою, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», знаючи, що ОСОБА_3, яка є його дружиною та працює на посаді бухгалтера КП «Полтава-сервіс» ПМР, всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» - ОСОБА_2 не вжив заходів щодо недопущення виникнення потенційного конфлікту інтересів, не повідомив не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, та не вжив заходів щодо врегулювання потенційного конфлікту інтересів.

Вподальшому 09.06.2015 року, ОСОБА_2 особисто розглянув заяву своєї дружини ОСОБА_3 від 09.06.2015 року про переведення її на посаду юрисконсульта КП «Полтава-сервіс» ПМР, поставив на заяві резолюцію «ОК, Оформити» та підписав наказ №15-к «Про переведення працівника на іншу посаду», яким перевів свою дружину ОСОБА_3 на посаду юрисконсульта КП «Полтава-сервіс» ПМР з окладом згідно штатного розпису. Цим же наказом ОСОБА_2 передбачив виплату своїй дружині ОСОБА_3 надбавки за високі досягнення у праці в розмірі 50% від посадового окладу за фактично відпрацьований час.

28.07.2015 року ОСОБА_2 також особисто розглянув заяву своєї дружини ОСОБА_3 від 27.07.2015 року про переведення її на посаду начальника юридичного відділу КП «Полтава-сервіс» ПМР, поставив на заяві резолюцію «ОК, Оформити», та підписав наказ №20-к «Про переведення працівника на іншу посаду», яким перевів свою дружину ОСОБА_3 на посаду начальника юридичного відділу з окладом згідно штатного розпису. Цим же наказом ОСОБА_2 передбачив виплату своїй дружині ОСОБА_3 надбавки за високі досягнення у праці в розмірі 25% від посадового окладу за фактично відпрацьований час.

Таким чином, на думку прокурора, ОСОБА_2, не вжив заходів щодо недопущення виникнення та врегулювання реального конфлікту інтересів, а, навпаки, вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів у звязку з чим в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_2 вину в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав та пояснив, що КП «Полтава-сервіс» ПМР не відноситься до юридичних осіб публічного права, оскільки створене у відповідності до Господарського кодексу України, а він, як директор підприємства не має організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій тобто не є посадовою особою та субєктом на якого поширюється Закон України «Про про запобігання корупції».

ОСОБА_3 дійсно являється його дружиною, однак будь-яких особистих інтересів при переведенні її на посаду юрисконсульта КП «Полтава-сервіс» ПМР він не переслідував. Попередні юрисконсульти проявили незадовільні результати роботи, внаслідок чого було прийнято ряд судових рішень не на користь підприємства, а також не виконано значну кількість зобовязань боржниками. ОСОБА_3 має стаж роботи в галузі права більше 20 років, досвід роботи в органах податкової інспекції, а тому призначаючи її на відповідну посаду він керувався виключно інтересами підприємства. Вподальшому у звязку зі збільшенням обсягів роботи юриста, необхідністю частих відряджень, за погодженням з начальником Управління житлово-комунального господарства Синельник, було змінено штатний розпис та введено посаду начальника юридичного відділу. Оскільки на цю посаду ніхто не претендував, він перевів на неї дружину ОСОБА_3

З приводу призначення надбавки ОСОБА_2 пояснив, що він діяв згідно зі змінами до колективного договору від 26.08.2014 року, якими передбачено надбавки за високі досягнення до 50 відсотків посадового окладу. Такі ж надбавки, у відповідності до вказаного документу встановлені і всім іншим працівникам КП «Полтава-сервіс» ПМР.

Заслухавши доводи прокурора, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до наступного висновку.

Доводи сторони захисту про те, що протоколи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 складені неуповноваженою особою суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 172-4-172-9 КУпАП має право склади прокурор. Натомість згідно з абзацом 4 розділом ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення діяльності Національного антикорупційного бюро України та Національного агентства з питань запобігання корупції» від 12.02.2015 року, положення закону в частині складення протоколів про адміністративні правопорушення за статтями 172-4-172-9, 188-46 уповноваженими особами Національного агентства з питань запобігання корупції набирають чинності після початку діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції, діяльність якого наразі не розпочата.

Необгрунтованими суд розцінює також доводи сторони захисту про те, що КП «Полтава-сервіс» ПМР не відноситься до юридичних осіб публічного права, оскільки створене у відповідності до Господарського кодексу України, а директор підприємства не має організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Так, стаття 81 Цивільного кодексу України всі юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяє на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Оскільки КП «Полтава-сервіс» ПМР засновано на комунальній власності територіальної громади м. Полтави та створено розпорядчим актом органу місцевого самоврядування - рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №176 від 26.08.1998 року, вподальшому змінено найменування на комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, тому вказане підприємство відноситься до юридичних осіб публічного права.

Відповідно до посадової інструкції директора КП «Полтава-сервіс» ПМР останній має право укладати та підписувати угоди, розпоряджатися коштами, видавати нормативні документи, обовязкові до виконання всіма підрозділами та працівниками, визначати структурну схему фінансово-господарської діяльності тощо (а.с. 37-40). На підставі викладеного, директор КП «Полтава-сервіс» ПМР наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями, а тому є посадовою особою юридичної особи публічного права та субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Разом з тим, згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч.2 ст. 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання протидії» корупційне правопорушення визначено як діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупцією є використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Наведеною вище статтею реальний конфлікт інтересів визначений, зокрема, як суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Отже, особисті інтереси суб'єкта корупційних дій мають не просто не співпадати, а створювати конфлікт з інтересами того органу, в якому така особа здійснює діяльність.

Основною субєктивною ознакою поняття конфлікту інтересів є внутрішня суперечливість відповідної особи, яка характеризується наявністю усвідомлюваних або інстинктивно-відображених прагнень до віддання переваги у реалізації та забезпеченні власних інтересів над суспільно-корисними, що набуває конкретного втілення у відповідних вчинках.

Разом з тим, прокурором у протоколі не зазначено та під час судового розгляду не доведено, в чому саме полягає суперечність між особистими інтересами ОСОБА_2 та його службовими повноваженнями.

З пояснень ОСОБА_2 наданих в судовому засіданні слідує, що останній як начальник КП «Полтава-сервіс» ПМР був зацікавлений у належній організації юридичного супроводження діяльності підприємства, активного представництва інтересів підприємства у судових інстанціях і саме такими мотивами він керувався призначаючи свою дружину ОСОБА_3 спочатку на посаду юрисконсульта, а в подальшому, після розширення штату, і на посаду начальника юридичного відділу. Той факт, що ОСОБА_3 є його дружиною жодним чином не вплинув на об'єктивність або неупередженість прийнятих ним рішень при переведенні її на вказані вище посади.

Вказані обставини не були спростовані під час судового розгляду справи.

Так, відповідно до розділу 2 посадової інструкції директора КП «Полтава-сервіс» ПМР та п.п. «е», «є» п. 2.9 контракту завданнями директора, в тому числі є організація юридичного, економічного, бухгалтерського та інформаційного забезпечення діяльності підприємства, підбір кваліфікованих кадрів (а.с. 37-40, 45-54).

ОСОБА_3 має дві вищі освіти, в тому числі юридичну (а.с. 80), відповідно до даних внесених в трудову книжку має трудовий стаж в галузі права з 1989 року, в тому числі в органах державної влади (а.с. 82-91). А тому, переведення ОСОБА_3 на посаду юрисконсульта та вподальшому на посаду начальника юридичного відділу, на думку суду, не тільки не суперечило інтересам підприємства та завданням покладених на начальника, а й відповідало їм. При цьому суд враховує також те, що ніхто, крім ОСОБА_3 на вказані вище посади не претендував.

Суд також враховує, що 14.10.2014 року було прийнято Закон України «Про запобігання корупції» №1700-VII. Цим же законом скасовано дію Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», крім положень щодо фінансового контролю. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у підпунктах «а», «в»-«з» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у звязку з виконанням повноважень близьким їм особам. Враховуючи, що посада, яку займає ОСОБА_2 віднесена до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 вказаного Закону, обмеження щодо перебування у його прямому підпорядкуванню близьких осіб на нього не поширюється.

Відтак, за відсутності прямої заборони щодо перебування у підпорядкуванні ОСОБА_2 його дружини ОСОБА_3, остання не може бути обмежена в її праві на вільний вибір професії, роду занять і роботи, передбачених статтею 43 Конституції України та статтею 2 Кодексу законів про працю України.

Крім того, як вбачається з наданих суду копій судових рішень ОСОБА_3 до призначення її на посаду юрисконсульта, ще у 2014 році фактично здійснювала юридичне забезпечення діяльності підприємства, приймала участь у судових засіданнях адміністративної та господарської юрисдикцій, оскаржувала судові рішення в інтересах КП «Полтава-сервіс» ПМР (а.с. 147-169).

Відповідно до п. 5.4. колективного договору, прийнятого загальними зборами трудового колективу КП «Полтава-сервіс» ПМР від 10.01.2011 року працівникам підприємства встановлюються доплати і надбавки до заробітної плати, які виплачуються за наказом керівника підприємства при наявності відповідних підстав (а.с. 137-141). Пунктом 4.6. змін до колективного договору від 26.08.2014 року, складених провідним економістом ОСОБА_4, погоджених та затверджених головою ради трудового колективу ОСОБА_5 та директором КП «Полтава-сервіс» ПМР ОСОБА_2 передбачено надбавки за високі досягнення до 50 відсотків посадового окладу (а.с. 142-146). Такі ж надбавки, згідно з поясненнями ОСОБА_2, встановлені і іншим працівникам КП «Полтава-сервіс» ПМР, в тому числі і юрисконсульту Потоцькій, яка обіймала цю посаду до 09.06.2015 року, коли на неї було призначено ОСОБА_3

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність доказів на підтвердження наявності реального конфлікту інтересів при виконанні ОСОБА_2 своїх службових повноважень, зокрема вчиненні дій з переведення своєї дружини ОСОБА_3 на посади юрисконсульта та начальника юридичного відділу КП «Полтава-сервір» ПМР та встановлення надбавки за високі досягнення у праці.

Крім того, суд вважає слушними зауваження захисту з приводу складення протоколу з порушенням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Зі змісту запитів Прокуратури Октябрського району м. Полтави та відповідей на них, що містяться в матеріалах справи до КП «Полтава-сервіс», Державної податкової інспекції м. Полтави, Управління державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що перевірка додержання вимог Закону України «Про запобігання корупції» щодо потенційного конфлікту інтересів, реального конфлікту інтересів, корупційних правопорушень в КП «Полтава-сервіс» проводилась ще у липні 2015 року, однак протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 складений лише 01.02.2016 року (а.с. 18, 25, 26-27, 175).

Факт того, що вказана перевірка проводилась прокуратурою Октябрського району м. Полтави, а працівникам Прокуратури Полтавської області про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення стало відомо лише 28.01.2016 року, жодним чином не перериває та не продовжує сплив строків встановлених ст. 38 КУпАП, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП або про закриття справи.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а отже до необхідності закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 172-7, 283-285, 287-290, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави протягом 10 днів з моменту винесення постанови.

Суддя С.В.Антонов