Справа № 578/1012/15-п
провадження № 3/578/78/16
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2016 року смт. Краснопілля

Суддя Краснопільського районного суду Сумської області Косар А.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля адміністративну справу стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: м. Богодухів, вул. Шевченко, буд. 20 Харківської області, працездатного, не працюючого, за ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія СхРУ № 062895 від 18 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 18 жовтня 2015 року близько 08:50 год. був виявлений прикордонним нарядом «ПП» від відділу прикордонної служби «Славгород» в автомобілі НОМЕР_1 в пяти кілометрах від державного кордону України та на відстані 1100 метрів від с. Рясне Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області в межах прикордонної смуги, і під час перевірки документів, що посвідчують особу, вчинив злісну не покору законним вимогам прикордонного наряду, а саме: відмовився предявляти документи, намагався на автомобілі покинути місце виявлення та здійснити наїзд на старшого прикордонного наряду, чим загрожував життю та здоровю прикордонного наряду.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення проведення судового засідання не надійшло.

Суддя вважає можливим вирішити справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підставі наявних у ній доказів у відповідності до ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/ адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 компетентною особою кваліфіковано за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Статтею 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору вимозі працівника Державної прикордонної служби України.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 185-10 КупАП полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги осіб, які зазначені у диспозиції статті, мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано безпосередньо протоколи про адміністративне правопорушення та про адміністративне затримання, схему місцевості району затримання /виявлення/ правопорушника, Рапорти дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Славгород» ОСОБА_3 та ОСОБА_4, письмові пояснення ОСОБА_1, посвідчення водія на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_1,усього на 10 арк.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи, доказів того, що ОСОБА_1 18 жовтня 2015 року о 08.50 год. здійснив злісну непокору вимозі працівника Державної прикордонної служби України не встановлено. Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, не надано інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які б підтверджували вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, зокрема, зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

ОСОБА_1 був виявлений прикордонним нарядом разом з ОСОБА_2 , який є ймовірним свідком події, однак цих вимог закону компетентною особою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримано не було.

Рапорти працівників прикордонної служби є внутрішнім документом і відповідно до ст. 251 КУпАП не є доказом.

До матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_1, записані зі слів компетентною особою відділу прикордонної служби, за змістом яких відсутні дані, які вказують на вчинення останнім дій, що підпадають під ознаки злісної непокори. Натомість, з пояснень вбачається, що особи, які зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1, підїхали на цивільному транспортному засобі, були у комуфляжній формі з автоматами, не представилися і не надали відповідних документів. Про те, що на їхньому одязі були нашивки та погони не звернув уваги /ас. 7/.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

По даній справі не доведено наявність прямого умислу ОСОБА_1 на вчинення цього адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, складений стосовно ОСОБА_1 адміністративний протокол є неналежним доказом та не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшла до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченої ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, зв'язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 252, 268, 283 285, 287 - 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Сумської області, шляхом подання апеляційної скарги через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар