Справа № 163/2895/15-п Провадження №33/773/55/16 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О.С.
Категорія:ст. 471, 472 МК України. Доповідач: Силка Г. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Силка Г.І., з участю представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 21 січня 2016 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 471, 472 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у порушенні митних правил, передбачених ст.ст. 471, 472 МК України та на нього на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 237 776 грн. 45 коп. з конфіскацією в дохід держави товару, а саме: 312 штук «жорстких дисків до комп'ютерів», загальною вагою 52,3 кг та вартістю 237 776 грн. 45 коп., вилученого згідно протоколу про порушення митних правил № 1552/20500/2015 від 29.10.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Волинської митниці ДФС України 141 грн. витрат по справі за зберігання товарів на рахунок 9069 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 820172, , призначення платежу «зарахування витрат за зберігання товарів і транспортних засобів на складах митного органу») та 275, 60 грн. судового збору на користь держави.

ОСОБА_3 визнано винуватим в тому, що він 29.10.2015 року слідуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодинг» Волинської митниці ДФС автомобілем марки «VW», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», переміщуючи через митний кордон України без ознак приховування товар понад оподатковувану норму - 312 штук «жорстких дисків до комп'ютерів», загальною вагою 52,3 кг та вартістю 237 776 грн., що згідно ч. 1 ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 471 МК України.

За тих самих обставин, ОСОБА_3 не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який підлягав обов'язковому декларуванню, використавши, всупереч вимог ст. 366 МК України «зелений коридор», як форму декларування, скоївши правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи правильності кваліфікації дій, просить постанову суду змінити та постановити нову, якою звільнити його від відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення. Посилається на те, що умислу на вчинення правопорушення у нього не було, а порушення митних правил він вчинив із-за сильної втомленості, точної ваги та вартості товару він не знав, а дізнавшись під час митного огляду, що обрав не ту смугу руху просив працівників митниці повернути його транспортний засіб на червону смугу руху. Вважає, що накладене на нього стягнення є надто суворим і несправедливим, а тому просить, врахувавши, що він ніде не працює, вперше притягується до адміністративної відповідальності, що державним інтересам не заподіяно будь-якої шкоди і тяжких наслідків від його дій не наступило, обмежитись усним зауваженням, зобов'язавши митницю ДФС повернути вилучений товар.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який просить задовольнити його скаргу, представника митниці, який заперечив скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст.ст. 471, 472 МК України відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами дослідженими судом.

Як видно з матеріалів справи, а саме з протоколу від 05.09.2015 року, ОСОБА_3 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, оскільки переміщував 312 штук «жорстких дисків до комп'ютерів», загальною вагою 52,3 кг та вартістю 237 776 грн., що у відповідності до ч. 1 ст. 374 МК України, перевищує неоподатковувану норму та не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який підлягав обов'язковому декларуванню, використавши всупереч вимог ст. 366 МК України «зелений коридор», як форму декларування шляхом вчинення дій.

Вчинення ОСОБА_3 вказаних правопорушень підтверджується актом про проведення огляду транспортного засобу «VW», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, згідно якого в автомобілі було виявлено 312 штук «жорстких дисків до комп'ютерів», загальною вагою 52,3 кг та вартістю 237 776 грн.

Неправомірні дії ОСОБА_3 підтверджуються також контрольним талоном по проходженню митного контролю «зеленим коридором» (а.с. 12), товаросупровідними (а.с. 11-12) та при огляді автомобіля було встановлено, що вага жорстких дисків становить 52, 2 кг., що підтверджується службовими записками державних інспекторів митниці (а.с. 16-17).

Згідно висновку експерта від 12 листопада 2015 року загальна вартість предметів правопорушення - жорстких дисків становить 237 776, 45 грн. (а.с. 26-28).

Об'єктивність цих доказів стверджується і поясненнями самого ОСОБА_3, який не заперечує, що переміщував зазначені товари та знав, що порушує порядок проходження митного кордону України, оскільки для його проходження вибрав «зелений коридор», а не червоний, як того вимагають правила митного контролю. Вказані порушення він вчиняв у зв'язку з великою втомленістю.

Так, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, полягає у недекларуванні товарів, що переміщуються через митний кордон України, які підлягають обов'язковому декларуванні.

Відповідно до ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал для проходження митного контролю. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Вказане дає підстави для висновку, що при переміщенні через пункти пропуску для автомобільного сполучення товарів вартістю понад 500 Євро та/або вагою понад 50 кг. (ст.374 МК України) громадяни зобов'язані обрати загальну смугу пропуску «червоний коридор», подати письмову декларацію і сплатити митні платежі в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 366, ч. 4 ст. 374 МК України.

Як вбачається із матеріалів справи, обсяг (вартість, вага) переміщуваних ОСОБА_3 товарів перевищує встановлену дозволену норму, при якій закон дозволяє не декларувати їх, що визнається й самим скаржником.

З огляду на вищенаведене та з врахуванням всіх обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_3 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, а також вчинив недекларування товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, тобто скоїв правопорушення, передбачені ст.ст. 471, 472 МК України.

Не заслуговують на увагу доводи скаржника про малозначність вчиненого ним проступку, оскільки, враховуючи кількість та вартість, товару, який ним перевозився, дане правопорушення не підпадає під малозначне, у відповідності до ст. 22 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_3, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, дані про особу винного, ступінь його вини та інші обставини і обґрунтовано обрав йому остаточне стягнення, відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП - згідно санкції ст.472 МК України.

Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для закриття справи на підставі ст. 22 КУпАП та зміни накладеного на ОСОБА_3 стягнення, про що вказує апелянт в апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.

З вищенаведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, ст. 530 МК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 21 січня 2016 року щодо нього - без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя