Справа № 500/120/16-п
Провадження № 3/500/80/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 січня 2016 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, що народився 12 квітня 1972 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого директором за сумісництвом у ТОВ «Ізмаїльський елеватор», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, будучи директором за сумісництвом у ТОВ «Ізмаїльський елеватор», що розташоване за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 4, з квітня 2015 року по грудень 2015 року допустив порушення вимог законодавства про працю та оплату праці, а саме:

- виплата заробітної плати проводиться з порушенням строків виплати. Так, заробітна плата за квітень 2015 року була виплачена один раз 08.05.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №624 від 08.05.2015р.; заробітна плата за травень 2015 року була виплачена два рази 12.06.2015р. та 22.06.2015р. (платіжне доручення №775 від 12.06.2015р. та платіжне доручення №749 від 17.06.2015р.), але з порушенням строків встановлених законодавством та п.4.10.4.колективного договору, тобто: заробітна плата була виплачена пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата; заробітна плата за першу половину травня не була виплачена до 23 травня, а за другу половину травня не була виплачена до червня. Заробітна плата за червень 2015 року виплачена один раз 09.07.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №893 від 09.07.2015р.; заробітна плата за листопад 2015 року виплачена два рази 02.12.2015р. та 14.12.2015р. (платіжне доручення №775 від 19.11.2015р. та платіжне доручення №846 від 11.12.2015р.), але з порушенням строків встановлених законодавством та п. 4.10 колективного договору, тобто: заробітна плата була виплачена пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата; заробітна плата за першу половину листопада не була виплачена до 23 листопада, а за другу половину листопада не була виплачена до 7 грудня , чим порушені вимоги ч. ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці»;

- заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки не виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. Так, основна щорічна відпустка була надана наступним працівникам: ОСОБА_2 з 13.11.2015р. (наказ №275 від 09.11.2015р.), ОСОБА_3 з 17.11.2015р. (наказ №276 від 11.11.2015р.), ОСОБА_4 з 16.11.2015р. (наказ №281 від 11.11.2015р.), ОСОБА_5 з 16.11.2015р. (наказ №281 від 11.11.2015р.), але заробітна плата за весь час щорічної відпустки була виплачена лише 02.12.2015р., що підтверджується відомістю на виплату грошей №150 від 18.11.2015р., платіжним дорученням від 19.11.2015р. №775 та довідкою від 22.12.2015р. №760. Чим ОСОБА_1 чим порушив вимоги ч. 4 ст. 115 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про відпустки»;

при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від товариства, не проводиться в день звільнення, чим порушені вимоги ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 47 КЗпП України. Так, ОСОБА_6 була звільнена за власним бажанням 09.07.2015р. (наказ від 09.07.2015р. №156), ОСОБА_7 був звільнений за власним бажанням 16.07.2015р. (наказ від 15.07.2015р.), але з цими працівниками кінцевий розрахунок був проведений лише 17.07.2015р., що підтверджується відомістю на виплату грошей №91, платіжним дорученням від 16.07.2015р. №938.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 21.01.2016 року надав суду заяву про розгляд справи без його участі, де зазначив, що із протоколом згоден.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що притягуваний ОСОБА_1 своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у порушенні вимог законодавства про працю та про оплату праці повністю підтверджуються обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, а також матеріалами справи, що досліджені судом.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, у тому числі і протоколом про адміністративне правопорушення.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 допустив порушення вимог законодавства про працю та про оплату праці.

Крім того, його вина також підтверджується матеріалами справи, що досліджені судом, а саме: витягом з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 15-03-009/0256 ТОВ «Ізмаїльський елеватор», а також копіями доданих до нього документів: копіями платіжних доручень, копіями наказів, довідки, відомостями на виплату грошей, розрахунками.

Таким чином належна оцінка вищенаведених доказів в їх сукупності, що дослідженні в судовому засіданні, дає підстави суду дійти висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт допущення директором за сумісництвом ТОВ «Ізмаїльський елеватор» ОСОБА_1 вищезазначених порушень вимог законодавства про працю.

Отже вина ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, повністю доказана зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст.34 та ст. 35 КУпАП пом'якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за скоєне ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин справи, приймаючи до уваги особу ОСОБА_1, суд вважає, що достатнім і необхідним для його виправлення, а також для припинення вчинення ним нових правопорушень є накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 275,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 41 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_8