Справа № 462/7684/15-п Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/783/56/16 Доповідач: Гаврилов В.
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року суддя Апеляційного суду Львівської області Гаврилов В.М., з участю ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 в приміщенні Апеляційного суду Львівської області в м. Львові розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В постанови місцевого суду зазначено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №177521 від 22 жовтня 2015 року ОСОБА_2 26 червня 2015 року о 12.55 год., у м. Львові, на вул. Грабовського, 6а, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, однак, як вбачається із пояснень ОСОБА_2, ОСОБА_1, протоколу допиту свідка від 30 червня 2015 року, протоколу допиту свідка від 10 липня 2015 року, автомобіль марки «Subaru Forester» не рухався та був припаркованим, а отже, такий автомобіль не перебував під керуванням ОСОБА_1, а згідно з п. 15.10 Правил дорожнього руху України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м., проте, як вбачається із схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 червня 2015 року автомобіль марки «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 був поставлений на краю тротуару, де для руху пішоходів залишалось менше, аніж 2 м., а також, відповідно до п. 15.13. Правил дорожнього руху України забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, та відповідно до п. 1.4. Правил дорожнього руху України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова та прийняти нову постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП по факту вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди покликаючись на те, що місцевим судом було зроблено хибний висновок про те, що він не являється водієм автомобіля марки Subaru Forester, оскільки в момент зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos його автомобіль був припаркований, а отже такий автомобіль не перебував під його керуванням, хоча він знаходився в автомобілі.

Окрім цього апелянт зазначає, що керував своїм автомобілем та рухався по вул. Грабовського у напрямку до вул. ОСОБА_4. При цьому автомобіль не був поставлений ним на стоянку, а була здійснена зупинка транспортного засобу, без його виходу на проїжджу частину, а з моменту зупинки до моменту зіткнення пройшло не більше однієї хвилини.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що він був присутній на судовому засіданні, на якому не бачив ОСОБА_5, яка не тільки не прийшла в судове засідання, а тим більше не допитувалась в якості свідка.

Окрім вищенаведеного у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що схема ДТП була складена з порушенням положень КУпАП та Інструкції, оскільки містить координати розміщення транспортних засобів відносно елементів проїзної частини та сталих орієнтирів які не відповідають фактичним обставинам справи та виходячи з положень ст. 251 КУпАП. не може бути визнана судом, як належний та допустимий доказ, оскільки містить відомості, які ґрунтуються на припущеннях, а також по справі не було призначено трасологічну експертизу для визначення координат розміщення транспортних засобів відносно елементів проїзної частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортного засобу Daewoo Lanos TF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, розміщення автомобілів відносно елементів проїзної частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об'єктів, та окрім цього, просить взяти до уваги, що тротуар фактично закінчується при вході до дитячого садочку, який також не був зазначений на схемі ДТП, а на місці, де він зупинив свій автомобіль не було жодного тротуару, оскільки ділянка руху, яку працівники ДАІ назвали тротуаром веде в нікуди та впирається в стінку.

В судове засідання не зявились представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_6 та вдруге ОСОБА_2, хоча вчасно були повідомлені про його час та місце, тому, з урахуванням думки ОСОБА_1, та представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, вважаю можливим розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу, представникак ОСОБА_2, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає постанову судді місцевого суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи № 462/7684/15-п, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи автомобіль марки «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 було припарковано частково на проїзній частині та частково на краю тротуару у місті, де не було заборони зупинки чи стоянки транспортних засобів, що говорить на користь її водія, оскільки водій автомашини Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_2 бачив його та мав біля 6 метрів проїзної частини автодороги для його обїзду, але в порушення п.п. 1.5,2.3(б,д),13.1 ПДР України не обрав належної відстані від автомашини, яку намагався обїхати, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, тобто на відкриття дверей водієм автомашини «Subaru Forester» в наслідок чого відбулось зіткнення.

Наведене підтверджується: 1) матеріалами досудового розслідування, зокрема протоколом огляду місця ДТП від 26.06.2015 року, та прийнятою на їх підставі постановою слідчого від 16 липня 2015 року про закриття кримінального провадження у якій зазначено, що причиною ДТП стали дії водія ОСОБА_2, який порушив вимоги п.п. 1.5,2.3(б,д),13.1 ПДР України. Дана постанова оскаржувалась ОСОБА_2 прокурору та в суд, але 25.09.2015 року він отримав відповідь з прокуратури про те, що підстав для її скасування не вбачається, а ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.10.2015 року у справі №461/10444/15-к відмовлено у відкритті провадження за скаргою; 2) протоколом про адміністративне правопорушення від 22.10.2015 року, який було складено після набрання чинності постанови слідчого про закриття кримінального провадження і в якому, зокрема, зазначено, що водій ОСОБА_2, в порушення п.п. 1.5,2.3(б,д),13.1 ПДР України, під час руху автомобілем створив небезпеку, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, не дотримався інтервалу, в наслідок чого відбулось зіткнення з іншим автомобілем; 3) схемою та фототаблицею до протоколу огляду місця ДТП з яких убачається, що водію ОСОБА_2 ніщо не заважало обрати належну відстань для обїзду припаркованого автомобіля, а після ДТП, коли прибули слідчий з працівниками ДАІ і почали огляд та фотографування, інші автомашини, у попутному напрямку, вільно обминали місце ДТП.

Наведене спростовує покази та письмові пояснення ОСОБА_2, його дружини свідка ОСОБА_5, та висновки до яких прийшов місцевий суд на підставі їх показів і без урахування всіх обставин справи, та доводить винуватість у ДТП саме ОСОБА_2

Посилання у постанові судді на порушення водієм ОСОБА_1 п. 15.13 ПДР України спростовуються наведеними матеріалами, його показами про те, що у дзеркалі заднього виду він не бачив ніякої автомашини, відкрив двері і лише через певний час відчув удар, а порушення п.15.10 ПДР України не перебуває у причинному звязку з настанням ДТП, а навпаки, говорить на користь водія ОСОБА_1, оскільки припаркувавши автомашину частково на тротуарі, він залишив більше місця на проїзній частині.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.4 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Після прийняття постанови слідчим про закриття кримінального провадження пройшло 6 місяців, тому, відповідно з вимогами п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.38п.4, 247 п.7, 294, КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково - постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2015 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п.4 ст. 38 КУпАП провадження у справі закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_7