Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/123/16-п
Провадження №: 3/332/51/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2016 рокум. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Шалпегіна О.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

який народився 24.09.1983 року у м. Запоріжжі,

громадянина України, ІПН НОМЕР_1, безробітного, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 7, кв. 67, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 105

за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

06.01.2016 р. о 19.13 год. ОСОБА_1 біля будинку № 39 по вул. 8-го березня у м. Запоріжжі, керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ Daewoo, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного спяніння (блідий покров обличчя, зіниці очей не реагують на світло, сповільнена мова). Від проходження медичного огляду на стан спяніння у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України не визнав та пояснив, що 06.01.2016 р. о 19.30 год. під час керування транспортним засобом по вул. 8-го березня у м. Запоріжжі, його зупинили працівники ДПС та запропонували йому пройти медогляд на стан спяніння, оскільки в них були підозри щодо його стану. Проходити огляд на стан спяніння у медичному закладі він відмовився, оскільки поспішав до лікарні з дитиною. Оглянути його за допомогою спеціального засобу на місці зупинки автомобілю, працівники ДПС відмовились. Також ОСОБА_1 надав суду медичні документи, які на його думку підтверджують добропорядність та відсутність у нього залежності від наркотичних засобів.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 130 КУпАП є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2016 р. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку з порушенням останнім п. 2.9а Правил дорожнього руху України із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 10).

Враховуючи викладене, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП у звязку з порушенням останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 256437 від 06.01.2016 року, складеним правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку (а.с. 4), постановою суду від 12.01.2016 р. про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч, 1 ст. 130 КУпАП, поясненнями самого порушника під час судового розгляду.

При призначенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1, який двічі протягом року вчинив порушення у сфері безпеки дорожнього руху, ступінь його вини. Обставин, що обтяжували або пом'якшували відповідальність останнього у судовому засіданні не встановлено.

Крім того, згідно з розясненнями, викладеними у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд не може застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

На підставі викладеного, з метою виховання особи в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 діб.

Обставини, які б перешкоджали застосуванню до ОСОБА_1 вказаного виду адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 32 КУпАП, під час розгляду справи не встановлено.

Вирішуючи питання застосування до ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 4 п. 28 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 під час вчинення 06.01.2016 р. правопорушення керував транспортним засобом ЗАЗ Daewoo, номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2

Враховуючи викладене, застосування додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу у цій справі, є неможливим.

Вирішуючи питання негайного виконання постанови суду про застосування адміністративного арешту, суд відповідно до вимог ст. 326 КУпАП враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року (Заява № 17888/12).

Зокрема, у вказаній справі Європейський суд з прав людини дійшов висновку про необхідність забезпечення особі права на ефективний перегляд апеляційною інстанцією стягнення у вигляді адміністративного арешту.

Враховуючи викладене, підстави для звернення постанови суду до негайного виконання відсутні.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

З урахуванням викладеного та вимог, встановлених ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 Д С. підлягає стягненню судовий збір у розмірі 275,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285 КпАП України,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1, який вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, піддати адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб без оплатного вилучення транспортного засобу.

Строк адміністративного арешту відраховувати з моменту затримання ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (банк одержувача ГУДКСУ в Запорізькій області, код платежу 22030001, МФО 813015, ЄДРПОУ 38025372, р/р 0004, одержувач УДКСУ у Заводському районі м. Запоріжжя, код бюджетної класифікації: 22030001 «Судовий збір», Державна судова адміністрація України, 050) судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя О.Л.Шалпегіна