АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/71/16 Суддя доповідач Шевченко В.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Харків

Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області Шевченко В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2015 року про притягнення

ОСОБА_1, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Первомайське Харківської області, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2015 року постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Судом встановлено, що 07 грудня 2015 року о 04 год. 00 хв. ОСОБА_1 в стані алкогольного сп*яніння керував автомобілем «ВАЗ 21063», держномер НОМЕР_1 по пр-ту Героїв Сталінграда в м. Харкові та повернув на вул.Аеропортна, де був зупинений. Оглядна стан сп*яніння здійснено за згодою ОСОБА_1 приладом «Drager Alkotest 6810» №ARBL-0633 в присутності двох свідків. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, 12 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить постанову судді від 29 грудня 2015 року змінити, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу. Апелянт не спростовуючи фактичних обставин адміністративного правопорушення та висновку суду про його винуватість, вважає, що стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами накладено судом необґрунтовано. ОСОБА_1 вказує, що справа розглянута судом за його відсутності, чим порушені його процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати пояснення, заявити клопотання, подати докази. На думку ОСОБА_1, при визначенні виду стягнення, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.33 КУпАП та не врахував характер скоєного правопорушення та дані щодо його особи, зокрема те, що він є водієм і це його єдине джерело доходу.

Одночасно ОСОБА_1 просить поновити строк на подачу апеляційної скарги. Посилається на те, що він не отримав судову повістку, справа про адміністративне правопорушення розглянута за його відсутності, про існування оскаржуваної постанови він дізнався 04 січня 2016 року, коли поштою отримав її копію. Тому апелянт вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений ним з поважних причин.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються: в матеріалах справи наявні відомості про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваного судового рішення 04 січня 2016 року (а.с.17-18) та про ознайомлення із матеріалами справи 11 січня 2016 року (а.с.19), з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 12 січня 2016 року (а.с.19-22), а тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддею повно і всебічно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Фактичні обставини адміністративного правопорушення та висновок суду про винуватість у скоєному правопорушенні ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оспорює.

До матеріалів справи долучена копія повідомлення, сформованого в системі автоматичного документообігу суду 22 грудня 2015 року, про виклик ОСОБА_1 за адресою, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, в судове засідання на 29 грудня 2015 року (а.с.11), що свідчить про дотримання судом вимог ст.277-2 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що справу було розглянуто без його участі, за відсутності даних про отримання ним судової повістки, хоча і заслуговують на увагу, проте не свідчать про наявність самостійної підстави для скасування постанови суду, яка по своїй суті є вірною. Окрім того, на даний час процесуальні права ОСОБА_1, передбачені ст.268 КУпАП, відновлені апеляційним судом в межах розгляду апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості призначеного судом адміністративного стягнення є безпідставними.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом*якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп*яніння, що за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень ст.30 КУпАП. І хоча склад правопорушення є формальним і ступінь алкогольного сп*яніння, у якому перебував водій, на кваліфікацію його дій не впливає, у даному випадку керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп*яніння середньої тяжкості (1,89%) теж підлягає врахуванню при визначенні виду стягнення, адже особа в стані алкогольного сп*яніння втрачає можливість адекватно оцінювати дорожню обстановку, вчасно реагувати на її зміни та швидко приймати правильні рішення, що може призвести до скоєння ДТП, тобто умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, суддею призначено виважено, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та за відсутності обставин, що пом*якшують відповідальність, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він є водієм і це є єдиним джерелом його доходу, спростовується матеріалами справи, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не працює. Не надані відповідні докази і апелянтом в стадії апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції. Зокрема, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що він не працює водієм, а лише має право керування транспортним засобом, що, за твердженням апелянта, дозволяє йому отримувати дохід, але яким чином - не уточнив. Натомість, зазначена обставина у будь-якому випадку на правильність висновку суду не впливає.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень; постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.В.Шевченко