АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2016 р. Суддя апеляційного суду Черкаської області Ятченко М.О., з участю ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 листопада 2015р. відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

не працюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

293, Черкаського р-ну Черкаської області, -

якою закрито провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови, ОСОБА_2, 21.10.2015 року о 12-10 год. в м.Черкаси, керуючи автомобілем НОМЕР_1 (власник ОСОБА_6Г.), рухаючись по проспекту Хіміків на перехресті з вул. Р. Люксембург, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 (власник ОСОБА_7В.), який рухався у зустрічному напрямку прямо та скоїв зіткнення з ним, чим порушив вимоги п.п.16.6 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.11.2015 р. про закриття провадження відносно ОСОБА_2В та винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що вищезазначене судове рішення, на його думку, є необґрунтованим й таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а також прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки не були прийняті до уваги покази свідків ДТП ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_4, не повідомлено потерпілому про судовий розгляд, порушено строки розгляду справи. Крім того, зазначає, що проголошення рішення суду відбулося 27.11.2015 року формально, без повідомлення потерпілого чи його представника про дату та час оголошення рішення суду, а також час отримання копії судового рішення. Що стосується фактичних обставин справи, то факт виконання маневру учасниками ДТП не оспорюється; зі схемою пригоди (а.с.2) погодилися обидва учасники ДТП. Апелянт наголошує на тому, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він, ОСОБА_4, керуючи своїм автомобілем НОМЕР_3, рухався по просп. Хіміків в напрямку Південно-західного району по середній смузі, а не по крайній правій, як це сказано у постанові суду. Відповідно до знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» він рухався у середній смузі дороги, проїжджаючи прямо по перехрестю, оскільки направлявся в магазин «Епіцентр», що знаходиться в Південно-західному районі м.Черкаси. Рішення суду, на думку апелянта, суперечить законодавству та саме собі, оскільки в ньому стверджується: «Водій ОСОБА_4 рухався в крайній правій смузі руху і при проїзді даного перехрестя повинен був керуватися вимогами дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», згідно якого на даному перехресті в напрямку його руху з правої крайньої смуги дозволено лише рух ліворуч - однак в порушення цього він продовжив рух прямо, в результаті чого відбулося зіткнення». Дане твердження суперечить ПДР України, оскільки рух ліворуч згідно знаку 5.16 дозволений з крайньої лівої смуги дороги. Натомість, на думку апелянта, в оскаржуваній постанові не вказано, що водій ОСОБА_2 рухався на червоний колір світлофору наперекір моєму автомобілю зі швидкістю приблизно 70 км/год, повертаючи наліво, після того як мій автомобіль вже почав рушати прямо на зелене світло. Таким чином, водій ОСОБА_2 не надав перевагу в русі, оскільки відповідно до схеми руху він (ОСОБА_4В.) їхав на зелене світло по середній смузі напрямку руху, оскільки до правого краю дороги від його автомобіля була відстань 3,4 м, що і зазначено на схемі ДТП.

Заслухавши ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_3, які просили залишити в законній силі рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване та заперечували проти задоволення апеляції ОСОБА_4, думку ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5, які просили задовольнити апеляцію ОСОБА_4 із зазначених у ній підстав, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення процесуального права, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхиленням їх районним судом.

Відповідно до ст.280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобовязаний зясувати ряд обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність. Суд при розгляді справи по суті порушив вимоги ст.245 КУпАП про всебічне повне і обєктивне зясування обставин справи, оскільки не навів у постанові переконливих доказів невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 при розгляді справи в суді першої інстанції, свою вину не визнав та пояснив наступне. 21.10.2015 року близько 12-00 год., керуючи автомобілем ВАЗ 2101 по просп. Хіміків в напрямку вул. Чорновола на перехресті з вул. Р. Люксембург, здійснюючи поворот на вул. Р. Люксембург, завершуючи маневр проїзду перехрестя, почув удар в задню праву частину автомобіля. Судом першої інстанції було встановлено, що водій ОСОБА_4 рухався в крайній правій смузі руху і при проїзді даного перехрестя повинен був керуватися вимогами дорожнього знаку 5.16. «Напрямки руху по смугах», згідно якого на даному перехресті в напрямку його руху з правої крайньої смуги дозволено лише рух ліворуч однак в порушення цього він продовжив рух прямо, в результаті чого відбулося зіткнення.

Проте з таким висновком суддя апеляційного суду не може погодитись, оскільки такий висновок обєктивно не підтверджується сукупністю письмових доказів по справі.

Суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки саме в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

А саме вина водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 №157171 (а.с.1);

- даними схеми до вищезазначеного протоколу, з якою водії ОСОБА_2 та ОСОБА_4 погодились; (а.с. 2);

- даними пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 3-4);

- даними фотознімків перехрестя просп. Хіміків та вул. Р. Люксембург, щодо дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», (а.с.17);

- даними висновків № 1874 та №1875 щодо результатів медичного огляду водіїв ОСОБА_12 та ОСОБА_2 (а.с.5-6). Крім того в судовому засіданні апеляційного суду:

- свідок ОСОБА_9 суду пояснила про те, що 21.10.2015 року вона з своїм чоловіком ОСОБА_4 на власному автомобілі їхали від доньки, що проживає в с. Червона Слобода до себе додому. По дорозі, в мікрорайоні «Сади», вони взяли підвезти в м.Сміла, наглядно знайомого чоловіка на імя ОСОБА_8. Коли вони їхали по проспекту Хіміків в середньому ряду на зелений сигнал світлофора, то на перехресті з вул. Р. Люксембург назустріч їм їхав червоний автомобіль, який несподівано почав повертати ліворуч. Її чоловік загальмував, але все рівно відбулось зіткнення транспортних засобів. Також наголошувала на тому, що за період її перебування на місці ДТП, з моменту зіткнення і до того часу, як залишили місце ДТП, вона не бачила, щоб до водія червоного автомобіля «Жигулі» підходила хоч би одна жінка, яка б розповсюджувала агітаційну пресу;

- свідок ОСОБА_8 суду пояснив про те, що 21.10.2015 року він був в м.Черкаси по своїм особистим справам. По завершенні своїх справ він запитав наглядно йому знайомого чоловіка про те чи він проживає у м.Сміла, а після стверджувальної відповіді останнього, запитав чи він не підвезе його до м.Сміли на, що останній дав свою згоду. ОСОБА_4, як він пізніше дізнався, було прізвище водія, сів за кермо автомобіля, поряд з ним сиділа його дружина, а він сів на заднє сидіння. Місто Черкаси він не дуже знає і маршрут їхнього руху його не дуже цікавив. В той час, коли вони їхали по проспекту Хіміків в районі перехрестя з вул. Р. Люксембург, про назви яких він пізніше дізнався, відбулось зіткнення їхнього автомобіля з автомобілем «Жигулі» червоного кольору. При цьому, автомобіль у якому перебував свідок, рухався на зелений сигнал світлофора в середньому ряду, зліва від них знаходився вантажний автомобіль «Камаз», який виконував маневр лівого повороту, права смуга руху була вільна, назустріч їм їхав легковий автомобіль «Жигулі» червоного кольору. Рухався він в крайньому лівому ряду на зелений сигнал світлофора і не пропустивши автомобіль в якому знаходився свідок і який рухався прямо, несподівано почав повертати ліворуч. Водій ОСОБА_4 загальмував, але уникнути зіткнення з автомобілем«Жигулі» не вдалося. Зіткнення відбулось на нашій, середній, смузі руху. На його думку, оскільки він сам водій, і знає, що водій транспортного засобу, що здійснює поворот ліворуч, зобовязаний пропустити транспортні засоби, які рухаються прямо або виконують поворот праворуч, в ситуації, що склалась зіткнення відбулось з вини водія червоних «Жигулів». Також вказував про те, що на перехресті проспекту Хіміків вул. Р. Люксембург, ні біля прилавків з яких ведеться торгівля, ні біля кіоску, ні на зупинці, він не бачив жінки, яка розповсюджувала передвиборчу агітацію чи якусь іншу рекламну продукцію.

Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення судом першої інстанції були встановлені невірно.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП доведена сукупністю зібраних та перевірених по справі доказів, яким дана належна юридична оцінка.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покази свідка ОСОБА_13, оскільки вони обєктивно не підтверджуються матеріалами справи, а навпаки, спростовуються доказами по справі.

Отже, враховуючи всі вищезазначені обставини, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про необхідність скасування постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 листопада 2015р., якою закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення та постановлення нової, якою необхідно визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно ст.38 КУпАП України у справах про адміністративні правопорушення які підвідомчі суду відповідно до цього Кодексу, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а тому апеляційний суд позбавлений можливості застосувати відносно ОСОБА_2 передбачене ст.124 КУпАП стягнення, в звязку з чим адміністративне провадження відносно нього підлягає закриттю за збігом передбачених законом строків накладення адміністративного стягнення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 38, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 листопада 2015р. відносно ОСОБА_2 про закриття провадження відносно нього, передбаченого ст.124 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і провадження у справі закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи трьохмісячного строку, передбаченого статтею 38 цього ж Кодексу, що унеможливлює накладення на нього стягнення за цим законом.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко