АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/4007/15-п Головуючий суддя І інстанції Феленко Ю.А.
Провадження № 33/790/108/16 Суддя доповідач Шевченко В.В.
Категорія: ст.130 ч.2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Шевченко В.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - адвоката Карабанова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Балаклійського районного суду Харківської області від 06 січня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Балаклія Харківської області, не працює, мешкає за адресоюАДРЕСА_1до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2016 року постановою судді Балаклійського районного суду Харківської області Заміру Олександра Васильовича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та піддано стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову та постановити нову, якою призначити йому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на десять діб. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оспорює фактичних обставин справи і висновку суду щодо його винуватості та зазначає, що суддею при обранні виду стягнення не враховані вимоги ст. ст.33,34 КУпАП, а саме: майновий стан, дані про особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та обставини, що пом*якшують відповідальність. На думку апелянта, при розгляді справи суд не з*ясував, що він працює водієм у ФОП, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина та батьки - пенсіонери, яких необхідно возити з селища до міста, лікарні та в межах області, єдиним джерелом доходу для нього та родини є посвідчення водія, з яким він має регулярний заробіток.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Карабанова О.Ю., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі; перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Так, суддя з огляду на матеріали справи дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Фактичні обставини правопорушення та висновок суду про його винуватість апелянтом не оскаржуються.

У розумінні положень КУпАП, незгода правопорушника із визначеним суддею видом стягнення не є підставою для скасування постанови судді, а може бути оцінена апеляційним судом лише з точки зору наявності підстав для зміни постанови в частині накладеного стягнення, відповідно до п.4 ч.8 ст.294 КУпАП.

Частина 2 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді позбавлення водіїв права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк від десяти до п*ятнадцяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Як вбачається із постанови судді від 06 січня 2016 року, ОСОБА_2 піддано стягненню у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Апелянт просить застосувати до нього стягнення у вигляді арешту строком на 10 діб.

Зі змісту Рішень Європейського Суду з прав людини у справах «Гурепка проти України» від 06 вересня 2005 року, «Корнєв і Карпенко проти України» від 21 жовтня 2010 року слідує, що покарання правопорушення у вигляді адміністративного арешту є настільки суворим, що дає підстави вважати його по суті кримінальним.

Таким чином, адміністративний арешт є найбільш суворим видом стягнення, із числа передбачених ст.24 КУпАП, в тому числі - позбавлення права керування транспортними засобами. А стягнення, яке застосоване до ОСОБА_2 у виді позбавлення його права керування транспортним засобом на мінімальний строк та без оплатного вилучення транспортного засобу є найбільш м*яким, виходячи із санкції ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.9 ст.294 КУпАП, у разі зміни постанови суду в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вправі змінити постанову суду першої інстанції від 06 січня 2016 року шляхом посилення виду стягнення та заміни його на більш суворе - адміністративний арешт.

За наведених обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Балаклійського районного суду Харківської області від 06 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду В.В.Шевченко