Номер провадження: 33/785/6/16
Номер справи місцевого суду: 494/1293/15-п
Головуючий у першій інстанції Дєтков
Доповідач Балабан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Балабана В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 09.11.2015 року,

встановив:

зазначеною постановою провадження по справі відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр-ніна України, що мешкає за адресою: м. Березівка Одеської області, вул. Тімірязєва, 55,

було закрите у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 10.08.2015 року, приблизно о 12 годин 30 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення вимог п.п. 10.1, 14.2 Правил дорожнього руху, при здійсненні маневру обгону на 11 км+80,8 м автодороги Миколаїв-Доманівка-Берізки, не впевнився при перестроюванні та початком обгону у безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген Транспортер»», р/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Таким чином своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою суду провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_2 було закрите в звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження постанови, посилаючись на те, що копія постанови суду була отримана нам вже після закінчення строку на її оскарження.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі стверджує, що постанова суду є незаконною, а висновки суду про відсутність в діях водія кулініча О.Ю. складу правопорушення не заснована на фактичних матеріалах справи.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що строк на оскарження постанови може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що справа щодо ОСОБА_2 була розглянута у присутності ОСОБА_1 та у день оголошення постанови ОСОБА_1 звернувся з заявою про надіслання копії постанови по справі на адресу його мешкання (а.с.35).

12 листопада 2015 року, тобто у встановлений ст.285 КУпАП триденний строк для надіслання копії постанови, ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з аналогічною заявою про надання йому копії постанови (а.с.36).

Проте, в порушення вимог ст.285 КУпАП, копія постанови суду, як вбачається з матеріалів справи, була надіслана ОСОБА_1 лише 27.11.2015 року, тобто вже після закінчення строку на її оскарження (а.с.42).

Таким чином вважаю, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно оскаржити постанову суду з обєктивних причин, в зв`язку з чим строк на оскарження постанови підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктиному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що при її розгляді суд не додержувався принципів всебічності, повноти та обєктивності, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення.

Так, згідно з постановою суду, висновок суду про необхідність закриття провадження по справі щодо ОСОБА_2 заснований, на думку суду, на невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вимогам адміністративно-процесуального законодавства, зокрема вимогам ст.ст. 255-256 КУпАП.

Вказана невідповідність вимогам закону, як зазначив у постанові суд, полягають у тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані свідки дорожньо-транспортної пригоди, на підставі чого, як зазначено у мотивувальної частині постанови, суд дійшов до висновку про необґрунтованість протоколу про адміністративне правопорушення та відсутність даних про подію, яка б могла бути розцінена як адміністративне правопорушення.

Проте вказані твердження суду є надуманими та суперечать матеріалам справи, а саме схемі ДТП та протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення та у яких наводиться опис механічних пошкоджень, які були отримані при зіткненні автомобілями під керуванням водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.3,9).

Крім того, ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_1 в ході судового розгляду не заперечували проти того, що за їх участю сталося дорожньо-транспортна пригода за наслідками якої щодо ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, яке й розглядається судом.

За таких обставин, твердження суду в постанові про відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних про подію, яка б могла бути розцінена як адміністративне правопорушення, не відповідає дійсності.

При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_2, вбачається, що він був складений особою, компетенцією якої охоплюється складення такого протоколу, а зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Також, як вбачається у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до нього окремо додаються також окремі матеріали, а саме схема ДТП, протокол огляду місця ДТП, висновки медичного огляду та пояснення свідків та водіїв.

З постанови суду вбачається, що особи, пояснення яких, як свідків, були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, в подальшому також були допитані судом у якості свідків щодо обставин ДТП, і суть їх пояснень була наведена у мотивувальної частини постанови, при цьому жодних сумнівів у тому, що вказані особи дійсно є свідками ДТП та достовірність їх письмових пояснень, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі й достовірність обставин при яких ці пояснення свідками були надані, у суду в ході розгляду справи не виникло.

Отже, за таких обставин твердження суду про те, протокол про адміністративне стягнення був складений без залучення свідків є безпідставним та таким, що суперечить матеріалам справи.

Також є хибним й висновок суду про те, що невідповідність протоколу про Інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративні правопорушення, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, або якісь інші невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, є підставою для закриття справи у звязку з відсутністю в діях особи, щодо якої складено протокол складу правопорушення, оскільки, згідно з вимогами ст. 278 КУпАп, суд при підготовці до розгляду справи повинен вирішити питання щодо правильності складення протоколу та інших матеріалів справи та при необхідності витребувати необхідні додаткові матеріали, або зобовязати орган, якій складав протокол про адміністративне правопорушення, усунути недоліки.

Отже, твердження суду щодо відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення даних про подію, яка б могла бути розцінена як адміністративне правопорушення, не засноване на матеріалах справи.

При цьому постанова суду взагалі не містить у собі аналізу конкретних обставин, на підставі яких суд дійшов до переконливого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що працівниками ДАЇ щодо ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення в звязку з тим, що при виконання маневру обгону він не впевнився у його безпечності та допустив зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_1Г.(а.с.2).

ОСОБА_1 у своїх поясненнях, наданих на місці ДТП, зазначив, що він рухався по дорозі Миколаїв-Доманівка, де біля с. Ольшанка на узбіччі дороги була припаркована колона вантажних автомобілів «Камаз». Він, впевнившись у тому, що зустрічна смуга вільна, почав обгін автомобілю, який їхав попереду під керуванням водія ОСОБА_2. Та коли він майже зрівнявся з автомобілем під керуванням ОСОБА_2, водій ОСОБА_2, в свою чергу, не впевнившись у безпечності свого маневру, також виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого сталося зіткнення (а.с.8).

Свідок ОСОБА_3, що був опитаний працівниками ДАЇ щодо обставин вказаної ДТП пояснив, що він був пасажиром автомобілю під керуванням водія ОСОБА_1 та надав пояснення щодо обставин зіткнення, аналогічні поясненням ОСОБА_1 (а.с.4).

Ці пояснення також знайшли своє підтвердження в пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які показали суду, що також знаходились з машині разом з ОСОБА_1, так як супроводжували матеріальні цінності банку, але не дочекались співробітників ДАЇ, так як банк вислав іншу машину і вони поїхали далі, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишились на місці ДТП.

Також пояснення ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в фотографіях та інших письмових доказах, які він надав апеляційному суду.

Посилання суду першої інстанції на те, що в автомобілі ОСОБА_1 був у наявності відеорегистратор, який він ніби то приховав від співробітників ДАІ спростовується письмовими доказами, які підтверджують, що автомашина, якою керував ОСОБА_1 відеорегистратором не обладнана.

Апеляційний суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 в яких він зазначив, що виконував маневр обгону автомобілю, що їхав попереду, коли по узбіччю зустрічної смуги руху у попутному напрямку його наздогнав автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1, який і допустив зіткнення з його автомобілем (а.с.7), а також свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в своїх поясненнях зазначили, що вони були пасажирами в автомобілі під керуванням ОСОБА_2 та повністю підтвердили пояснення ОСОБА_2 щодо обставин ДТП (а.с.5-6).

Проте, наведені пояснення спростовуються схемою ДТП, яка була підписана водієм ОСОБА_2 та правильність складення якої ним не була заперечена, вбачається, що автомобіль «Фольксваген» під керуванням водія ОСОБА_1 на час зіткнення автомобілів знаходився ні на узбіччі зустрічної смуги руху, а саме на зустрічній смузі (а.с.3).

Одночасно у матеріалах справи також відсутні будь-які обєктивні відомості, які б підтверджували пояснення водія ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про те, що саме водій ОСОБА_1, який під час здійснення маневру обгону водієм ОСОБА_2, почав здійснювати в свою чергу обгін автомобілю водія ОСОБА_2, рухаючись при цьому по узбіччю зустрічної смуги руху.

За таких обставин, працівниками ДАЇ обґрунтовано був складений протокол щодо водія ОСОБА_2, як особи, що допустила порушення Правил дорожнього руху під час виконання маневру обгону.

Таким чином, вина водія ОСОБА_2 повністю підтверджується матеріалами справи, його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП.

Проте, враховуючи час, на який мала місце подія, що розглядається, строк накладення адміністративного стягнення, встановлений ст. 38 КУпАП, закінчився, в звязку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 293, 294 Кодексу України про адміністративни правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 09 листопада 2015 року про закриття провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_2 в звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі ст. 38 КУпАП в звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова є остаточною оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9