Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Скудін В.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Маріуполь

Суддя колегії суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1,

за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 22 січня 2016 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, пенсіонера, інваліда третьої групи, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. № 91 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КпАП України та призначено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Суд у постанові визнав встановленим, що ОСОБА_2 07.01.2016 року о 00.50 год., в смт. Мангуш по вулиці Ілліча керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, був зупинений працівниками національної поліції, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 22 січня 2016 року ОСОБА_2Г притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та прийняти нову, якою призначити адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у сумі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд не у повній мірі з`ясував обставини, які враховуються при вирішенні питання про призначення адміністративного стягнення, а саме те, що він є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням і отримує пенсію за інвалідністю у сумі 1074 грн., а його син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням по зору, тому керування транспортом є необхідним для поїздок до лікарень, аптек.

Також суд не врахував, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому що віз ліки з чергової аптеки для жінки, тому не було часу на медичне обстеження.

Заслухавши заявника ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційні вимоги підлягаючими задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, які містяться у справі.

Вина ОСОБА_2 підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 123824 від 07.01.2016р., складеним о 01.00год., де у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_2 власноруч написав, що випив 100гр. горілки, після чого керував автомобілем ГАЗ-31029, їхати до лікарні відмовився у присутності двох свідків, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 (а/с 3) та ОСОБА_5 (а/с4), де вказано, що ОСОБА_2 не спростовував факт вживання алкоголю та відмовився від продуття алкотестеру та проходження медичного огляду.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_2 не заперечував факту відмови від продуття алкотестеру та від проходження медичного огляду, оскільки 06 січня у нього був день народження і він випив увечері 100 гр. горілки та в апеляційній скарзі не оспорює факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, просить призначити йому стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі.

Відповідно до вимог ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, та при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Проте суддя, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, не врахував дані про особу правопорушника, який у судовому засіданні провину визнав повністю та в скоєному розкаявся, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, вчинене адміністративне правопорушення не потягло ніяких суттєвих наслідків для учасників дорожнього руху, ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем проживання, є пенсіонером по інвалідності 3 групи загального захворювання, має сімю, проживає разом з сином, який є інвалідом 3 групи загального захворювання по зору, тому автомобіль їх сімї потрібен в побуті для поїздок до лікарень, аптек.

Враховуючи викладене, вважаю за доцільне змінити накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік на більш мякий вид адміністративного стягнення, передбачений ст. 24 КУпАП - у виді штрафу у розмірі 3400 гривень на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Першотравневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.01.2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, змінити.

Вважати ОСОБА_2 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з призначенням останньому адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави.

В іншій частині постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя