Провадження № 33/792/26/16
Справа № 683/2686/15-п Головуючий в 1-й інстанції Цимбалюк О.В.
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач Ващенко С. Є.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2016 року м. Хмельницький
Суддя апеляційного суду Хмельницької області Ващенко С.Є., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старокостянтинівського районного суду від 20 листопада 2015 року,

в с т а н о в и в:
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, автоелектрика в/ч НОМЕР_1 , який проживає по АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.
За постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 25 жовтня 2015 року о 23 год. 45 хв. в с. Гребенинка Старокостянтинівського району керував автомобілем ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестера «Драгер «Алкотест-6810» №80, чим порушив вимоги п.2.9. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі, уважаючи постанову незаконною, ОСОБА_1 просить її скасувати. В обґрунтування скарги посилається на те, що він не зміг взяти участі у судовому засіданні, оскільки з 17 листопада по 27 листопада 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні у Старокостянтинівській центральній районній лікарні з діагнозом: закритий перелом носа, у зв`язку з чим не зміг надати свої пояснення при розгляді справи та висловити думку стосовно виду та розміру покарання. Зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 21 грудня 2015 року, про що зроблена відмітка в матеріалах справи.

Про розгляд апеляційної скарги о 15 годині 08.02.2016 ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення ще 27.01.2016.

Однак в судове засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у встановлений час не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи не подав.

У зв`язку з цим та виходячи з положень ст.268 КУпАП уважаю можливим розглянути апеляційну скаргу за його відсутності .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, уважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою ст.130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а частиною другою ст.130 встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Висновки суду про те, що ОСОБА_1 25 жовтння 2015 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за вказаних у постанові обставин, підтверджуються наявними у справі та правильно оціненими доказами, зокрема даними результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу, яким встановлено, що на момент огляду рівень алкоголю у нього становить 0,78 проміле, та поясненнями свідків, у присутності яких проводився огляд, про те, що з порожнини рота водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, було чути різкий запах спиртного.

До того ж сам ОСОБА_1 факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння в апеляційній скарзі не заперечує, як не заперечував цього у своїх поясненнях, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим кваліфікація дій ОСОБА_1 за частиною 2 ст.130 КУпАП не відповідає фактично висунутому йому обвинуваченню, а тому є неправильною.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серед іншого зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

За змістом наведеної норми закону, якщо дії, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, особа вчинила повторно, то про це обов`язково має бути зазначено у формулюванні обвинувачення, викладеному у протоколі про адміністративне правопорушення, а також у формулюванні обвинувачення, визнаному судом доведеним, але за умови, що про це було зазначено у протоколі.

Як видно ж з викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, відомості про те, що водій ОСОБА_1 повторно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у ньому відсутні. Тобто у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, виклавши у постанові такий же зміст формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суду належало кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Адже без зазначення в обвинуваченні таких ознак як „повторне протягом року керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, попри те, що він постановами Старокостянтинівського районного суду від 07.10.2014 та від 02.10.2015 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 та ч.2 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного арешту на строк 7 і 15 діб відповідно, застосовувати ч.2 ст.130 КУпАП при кваліфікації його дій підстав немає.

З огляду на викладене, враховуючи кримінальну природу стягнень, передбачених ст.130 КУпАП, уважаю, що за аналогією ст.404 КПК України, постанову суду першої інстанції слід змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_1 з ч. 2 на ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення, встановлене цим законом.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, наявні у справі дані про особу ОСОБА_1 , при тому, що нових, зокрема позитивних даних про свою особу (характеристик тощо) апелянт не надав, за відсутності обставин, що пом`якшують його відповідальність за адміністративне правопорушення, а також виходячи з того, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.10.2015 посвідчення водія у нього не вилучалося, уважаю, що для досягнення мети виховання винного в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП), до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права на строк, наближений до максимального, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Розгляд справи судом першої інстанції 20 листопада 2015 року за відсутності ОСОБА_1 , на що є посилання в апеляційній скарзі, не може бути підставою для скасування постанови суду, оскільки, як видно з матеріалів справи, він був належно повідомлений судом про час і місце розгляду справи, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення йому 11.11.2015 відповідного поштового відправлення, а клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Посилання апелянта на те, що він з 17 по 27 листопада 2015 року був на стаціонарному лікуванні з переломом носа як на довід апеляційної скарги також уважаю необґрунтованим, оскільки сам по собі цей факт, як і діагноз, не позбавляв його можливості за наявності бажання взяти участь у розгляді справи просити суд відкласти її розгляд, зокрема й у зв`язку хворобою, однак він цього не зробив, що, відповідно до ст.268 КУпАП, давало суду підстави розглянути справу за його відсутності. До того ж після 27.11.2015 він результатами розгляду справи майже упродовж місяця не цікавився.

Отже порушень процесуального закону при розгляді справи за відсутності притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та підстав для скасування постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги не убачаю.

Проте, постанова суду підлягає зміні за аналогією положень ч.3 ст.404 КПК України, відповідно до яких якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

На підставі викладеного, керуючись ч.8 п.4 ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В порядку ч.3 ст.404 КПК України постанову Старокостянтинівського районного суду від 20 листопада 2015 року щодо ОСОБА_1 змінити: перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.130 на ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік 10 (десять) місяців.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і є остаточною.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області С.Є.Ващенко