Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/106/2016
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 січня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в Житомирській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою суд стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Як встановлено постановою судді, 20 серпня 2015 року об 11 год. 00 хв. в м. Києві по вул. М. Гречка, 1/11, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Іsuzu»д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, тобто з порушенням п. 2.9 ПДР України, під час зустрічного роз'їзду не дотримався безпечного інтервалу, чим порушив п. 13.3 цих же Правил, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль «Кіа» д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру «Драгер».

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені відповідно ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року в частині накладеного адміністративного стягнення та застосувати до нього менш суворе адміністративне стягнення, а саме штраф.

Кім цього, особа, яка подала апеляційну скаргу звернулась до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2015 року, оскільки цей строк було пропущено з поважних причин.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_2, не заперечуючи своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилається на те, що рішення, яке прийняв суд є таким, що порушує його процесуальні права та потягло за собою позбавлення можливості надати свої пояснення чи заявити клопотання, подати докази, які характеризують його з позитивного боку та пом'якшують відповідальність і могли вплинути на призначене стягнення в бік його пом'якшення, що в цілому підтверджує той факт, що розгляд справи відбувся формально, що стало наслідком застосування необґрунтованого та занадто суворого виду стягнення.

Як зазначає далі скаржник, на даний час він не перебуває у трудових відносинах, а отже не має стабільного грошового прибутку, а водійське посвідчення надає можливість хоч щось заробити, а тому позбавлення права керування призведе до втрати єдиного джерела заробітку та неможливості влаштуватися на постійну (стабільну) роботу.

Враховуючи ці та інші наведені у скарзі обставини, зокрема повне визнання своє вини, щире каяття у скоєному, незначну матеріальну шкоду, яка була завдана під час вчинення правопорушення, а також те, що відповідальність власника транспортного засобу, яким він керував була застрахована, у зв'язку з чим потерпіла особа в будь-якому випадку має підстави для отримання виплати страхового відшкодування, ОСОБА_2 просить пом'якшити накладене на нього адміністративне стягнення, оскільки покарання повинно бути справедливим та таким, що направлене на виховання у особи принципів законності, суворого дотримання правил і норм в майбутньому, але в жодному разі не повинно бути таким, що фактично залишає особу без засобів до існування.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на оскарження постанови судді від 18 вересня 2015 року скаржник посилається на те, що його не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, а про прийняте рішення він дізнався лише 16 листопада 2015 року, коли звернувся до Подільського районного суду м. Києва, для з'ясування дати судового розгляду адміністративної справи, у зв'язку з чим просить поновити строк для подання апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення скаржника на підтримку поданої ним апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 18 вересня 2015 року, оскільки обставини наведені в клопотанні дозволяють зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.

Саму ж апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_2 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, крім повного визнання своє вини у вчинених правопорушеннях самим ОСОБА_2, його вина повністю підтверджена доказами, які наявні в матеріалах адміністративної справи та які були досліджені судом під час її розгляду.

Більш того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оспорює висновків суду, як щодо обставин адміністративних правопорушень, так і доведеності своєї вини у їх вчинені, за обставин, які встановлені постановою судді.

Що ж стосується накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення вказаних вище правопорушень, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, то, незважаючи на доводи апеляційної скарги, його не можна визнати занадто суворим чи таким, що не ґрунтується на вимогах закону, з огляду на наступне.

Керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, як адміністративне правопорушення на транспорті, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, а тому вимагає накладення відповідного адміністративного стягнення.

При цьому, слід врахувати, що крім зазначеного вище, ОСОБА_2одночасно вчинив ще одне адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, яке стало наслідком не тільки порушень правил дорожнього руху, а й керування ним автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, що призвело до пошкоджень транспортних засобів.

Накладаючи на ОСОБА_2адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суддя послався у своїй постанові на характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, а також на те, що обставин, які обтяжують та пом'якшують відповідальність - не встановлені.

Разом з тим, незважаючи на те, що дані про особу правопорушника та обставини, які пом'якшують відповідальність ОСОБА_2, зокрема визнання вини та щире розкаяння винного, на які останній посилається у скарзі, дійсно не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді, оскільки її було розглянуто за відсутності правопорушника, ці та інші обставини не дозволяють суду апеляційної інстанції зробити висновок про наявність підстав для зміни постанови судді в частині накладеного стягнення.

Наявність пом'якшуючих відповідальність ОСОБА_2 обставин, а також позитивна характеристика з ТОВ «Траст Капітал», де він працює водієм без укладання трудового договору, яку він надав під час розгляду апеляційної скарги, заслуговують на увагу при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, проте, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини та інші обставини, у тому числі на які він посилається у скарзі, вони не дають підстав для її задоволення, оскільки вид та розмір стягнення, накладеного на ОСОБА_2 слід визнати необхідним і достатнім для досягнення його мети, а саме для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, що прямо передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить в собі достатніх даних, які б могли служити підставами для зміни постанови судді Подільського районного суду від 18 вересня 2015 року з метою пом'якшення накладеного стягнення, а тому вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Зубець Ю.Г.