Справа № 219/283/16-п
П О С Т А Н О В А

02 лютого 2016 року м. Артемівськ

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від начальника в.о. начальника Артемівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, інваліда третьої групи, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 737695 від 12 грудня 2015 року, вбачається, що головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб та доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Артемівської ОДПІ ГУ ДФУ у Донецькій області при здійсненні контрольно-перевірочних заходів на підставі наказу Артемівської ОДПІ від 30 листопада 2015 року № 205, під час здійснення перевірки та відпрацювання осіб, які здійснюють автоперевезення пасажирів на легковому автотранспорті, встановлено, що громадянин ОСОБА_1, тимчасово не працюючий, здійснював підприємницьку діяльність, направлену на отримання прибутку у грошовій формі, шляхом надання населенню м. Артемівська послуг таксі з безпосереднім здійсненням пасажирів за готівкові кошти без наявності відповідних дозвільних документів, а саме: ліцензії на здійснення виду господарської діяльності, обовязкове отримання якої передбачено п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності» та державної реєстрації в якості фізичної особи-підприємця за допомогою автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2, сума послуги 30 гривень, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Особу ОСОБА_1 встановлено на підставі паспорта громадянина України серії ВС № 825414, виданого Артемівським МВУМВС України у Донецькій області 07 лютого 2001 року, йому розяснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненому правопорушенні не визнав, та вважав, що в його діях відсутній склад правопорушення за обставинами, викладеними у протоколі. Зазначив про те, що він 12 грудня 2015 року знаходився біля міського автовокзалу м. Артемівськ Донецької обл. на власному автомобілі ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2, де до нього підійшли таксисти з проханням підвезти начебто їх знайомого, оскільки він їхав в тому ж напрямку, куди треба було підвезти знайомого таксистів. На це прохання він погодився та поїхав разом з незнайомим чоловіком. Їдучи дорогою, автомобіль зупинили працівники ДАІ, з проханням надати для огляду документи, під час чого незнайомий чоловік кинув в бік ОСОБА_1 гроші начебто за вартість проїзду, однак останній гроші не взяв, пояснивши працівникам ДАІ, що діяльністю з перевезення пасажирів не займається, ставити підписи у протоколі та знайомитись з його викладенням правопорушник відмовився, оскільки не зрозумів, що взагалі коїться, бо йому ніхто нічого не пояснив.

В підтвердження винності ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, органом, який склав адміністративний протокол, покладені наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 737695 від 12 грудня 2015 року, складений у відношенні ОСОБА_1, згідно якого в діях останнього вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с. 3); копією акту № 2/1703/НОМЕР_1 від 12 грудня 2015 року про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової роздрібної торгівлі підакцизними товарами, алкогольними напоями та тютюновими виробами (а.с. 4-6), копією акту відповідального зберігання від 12 грудня 2015 року (а.с. 7), копією акту відмови від підписання акта перевірки від 14 грудня 2015 року (а.с. 8), копією акту про відмову від підпису у направленні на перевірку від 14 грудня 2015 року (а.с. 9), копією акту відмови від отримання акта перевірки від 14 грудня 2015 року (а.с. 10), копією акту інвентаризації готівкових коштів від 12 грудня 2015 року (а.с. 11).

Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, аналізуючи вище приведені судом норми КУпАП, можна дійти висновку про те, що Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму та передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється у конкретній справі. В них, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Згідно ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 64 Конституції України, Конституційні права і свободи, людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог статті 1 КУпАП, завданням кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом…

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд не приймає до уваги при винесенні судового рішення по справі наступний доказ: протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 737695 від 12 грудня 2015 року, складений у відношенні ОСОБА_1, згідно якого в діях останнього вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, в якому у відповідних графах взагалі відсутні підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто у суду виникають сумніви в частині того чи були ОСОБА_1 розяснені його права у відповідності до вимог статті 268 КУпАП при складанні зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, що є грубим порушенням норм КУпАП, також з протоколу не вбачається, що правопорушник взагалі ознайомлений зі змістом протоколу та отримав примірник протоколу, як того вимагає чинне законодавство, про що свідчить відсутність підпису правопорушника. Так, в протоколі зазначено, що правопорушник ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу, однак суду не надано жодних належних доказів, підтверджуючих факт цієї відмови (письмові пояснення свідків чи понятих, їх відповідні підписи у протоколі тощо), що дає суду змогу стверджувати про те, що даний протокол не відповідає вимогам статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій чітко вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлено, що ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди)

Обєктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. При цьому, господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Частиною 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а субєкти підприємництва підприємцями.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підприємницьку діяльність», підприємництво це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як субєкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття «господарська діяльність».

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУПАП, необхідно встановити всі характеризуючи ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність. При цьому, чітких кількісних критеріїв систематичності (тобто, скільки разів потрібно зайнятися діяльністю для того, щоб вона вважалася підприємницькою) законодавством не встановлено. Разом з тим, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як субєкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, повязану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, аналізуючи надані суду докази по даній адміністративній справі суд вважає, що в діях ОСОБА_1, відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керуючись ст.ст. 3, 19, 21, 64 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 9, 10, 164 ч. 1, 247 п. 1, 251, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: О. С.Конопленко