Справа328/262/16-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 р. м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Ушатий І.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з сектору (ДПП) Василівського відділу ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає: АДРЕСА_1, не працює,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2016 р. до суду після доопрацювання надійшов протокол відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП.

Відповідно до протоколу, ОСОБА_1 23.10.2015 р. о 14.42 год. в м.Токмак по вул.Гоголя керував автомобілем ВАЗ 21061 д.н.19746ХО з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з рота), продув алкотест «Драйгер» результат 1,47%о , від проходження медичного огляду на стан спяніння в Токмацькій ЦРЛ відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

При складанні протоколу ОСОБА_1 від надання пояснень та підпису протоколу відмовився у присутності двох свідків.

Згідно довідки ДАІ ОСОБА_1. має посвідчення водія ЯТА 095104.

В судове засідання ОСОБА_1 08.02.2016 р. не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою поштового відділення від 01.02.2016 р. про повернення кореспонденції за закінченням терміну зберігання. Про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлявся за адресою, яку надав при складанні протоколу та повідомив в заяві до суду від 12.11.1915 р. та за якою фактично зареєстрований.

Разом з тим суд був змушений розглядати справу без участі ОСОБА_1, так як порушник жодного разу не отримав судові повістки, в звязку з чим суддя повертав матеріали для належного оформлення. Так в постанові від 14.12.2015 р. вказано, що ОСОБА_1 в судові засідання 13.11.2015 р, 26.11.2015 р., 10.12.2015р., 14.12.2015 р. не зявився. В постанові від 14.01.2016 р. зазначено, що в судові засідання 31.12.2015р., 14.01.2016 р. ОСОБА_1 не зявився.

Дані обставини підтверджують, те, що ОСОБА_1 переховувався від суду з метою уникнення накладення на нього передбаченого законом стягнення за вчинення адміністративного правопорушенн та уникав вручення йому судових повісток та жодного разу не зявився до Токмацького відділення Укрпошти для їх отримання.

Про розгляд в суді протоколу відносно нього ОСОБА_1 обізнаний. Про це свідчить власноручно подана ним 12.11.2015 р. до суду заява в якій ОСОБА_1 фактично визнає факт керування ним автомобілем в стані алкогольного спяніння, проходження ним алкотесту «Драйгер», відповідно до результату якого у нього виявлено 1,47% алкоголю.

Cвідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він на момент складання протоколу, а саме 23.10.2015 р. працював інспектором ДАІ. 23.10.2015 р. було отримано повідомлення, що по вул.Гоголя м.Токмак автомобілем керує особа в нетверезому стані. У дворі магазину «Мегастрой» по вул.Гоголя м.Токмак був зупинений автомобіль ВАЗ 21061 д.н.19746ХО яким керував водій ОСОБА_1 В салоні автомобіля було чути сильний запах алкоголя, а у водія ОСОБА_1, були наявні ознаки сильного алкогольного спяніння. Були запрошені свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в цей час знаходилися в магазині «Мегастрой». В присутності свідків їхати на медогляд до Токмацької ЦРЛ ОСОБА_1 відмовився, на місці продув алкотест «Драйгер», який показав результат 1,47%о. Від надання пояснень та підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився. Він був відсторонений від керування автомобілем. У ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та вручено тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом, про отримання якого він розписався в протоколі.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що 23.10.2015 р. вони знаходилися в магазині «Мегастрой» та були запрошені працівниками ДАІ в якості свідків. Водій ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного спяніння, від нього було чутно сильний запах алкоголю. Водій ОСОБА_1 продув алкотест «Драйгер», від проходження медичного огляду в Токмацькій ЦРЛ та підпису протоколу відмовився.

В судовому засіданні повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, вислухавши пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приходжу до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу ОСОБА_1 від підпису та пояснень відмовився, але незважаючи на це вина ОСОБА_1 підтверджується всією сукупністю доказів зібраних у справі.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №304555 від 23.10.2015 року, зафіксований факт порушення ОСОБА_1, п. 2.5 ПДР України та скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 повторності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не має, що підтверджується відповідною довідкою ДАІ.

Протокол серії №304555 від 23.10.2015 року про адміністративне правопорушення, складений правомочною на те посадовою особою і у відповідності до положень ст.256 КУпАП містить обов'язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

Відповідно до п.1.1 Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства юстиції України від 09.09.2009 року № 400/666, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 06.10.2009 року за № 931/16947 «Про затвердження Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використання технічних засобів», - встановлення у правопорушника стану сп'яніння здійснюється на підставі його огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції працівниками міліції з використанням індикаторних трубок «Контроль тверезості» або інших спеціальних технічних засобів та (або) працівниками медичних закладів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був оглянутий на стан алкогольного сп'яніння відповідно до Інструкції № 400/666 від 09.09.2009 року.

Згідно результату алкотесту «Драйгер» №441 від 23.10.2015 р., у ОСОБА_1 виявлено 1,47%о.

В п. 43 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Компанія "ОСОБА_6" та інші проти Франції" від 16 квітня 2002 року, суд нагадує, що втручання може вважатися здійсненим "згідно із законом" лише тоді, коли воно ґрунтується на відповідних положеннях національного права (див., mutatis mutandis, цит. вище рішення у справі Чеппела, с. 22, п. 52). Відповідно до судової практики органів Конвенції, термін "закон" у пункті 2 статті 8 слід розуміти в його "матеріальному", а не "формальному" значенні. В писаному праві "закон" є чинним нормативним актом у тлумаченні компетентних судових органів (див., mutatis mutandis, рішення у справах "Круслен проти Франції" і "Ювіґ проти Франції" від 24 квітня 1990, серія A, N 176-A і B, відповідно, с. 22 - 23, п. 29, і с. 53 - 54, п. 28).

Враховуючи викладені вище обставини, слідує, що інспектор ДАІ ОСОБА_2 діяв в межах своїх повноважень та згідно зі законом.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За правовим полем України, зокрема п. 2.5 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, ст. 130 КУпАП водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються «засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них». Тобто виключно законами України встановлюється такий вид юридичної відповідальності як адміністративна відповідальність.

Згідно із ст.9 КУпАП «адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Сірик проти України" від 31 березня 2011 року, остаточне 30 червня 2011 року в п. 35 зазначено, що рівень точності значною мірою залежить від змісту норми, про яку йдеться, сфери її регулювання і кількості та статусу тих, кому вона адресується (див. рішення від 28 березня 1990 року у справі "Гроппера радіо AG" та інші проти Швейцарії", п. 68, Series A, N 173). Поняття передбачуваності стосується не тільки поведінки, наслідки якої заявник повинен мати можливість обґрунтовано передбачати, а й "формальностей, умов, обмежень або санкцій", які можуть поширюватися на таку поведінку, якщо буде встановлено, що вона порушує національне законодавство (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Кафкаріс проти Кіпру" [ВП], заява N 21906/04, п. 140, ECHR 2008).

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП України, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Разом з тим суд приходить до висновку про відсутність вини ОСОБА_1 в ухиленні від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, що підтверджується результатом алкотесту «Драйгер» №441 від 23.10.2015 р.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП справа підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як вбачається з протоколу, правопорушення було вчинене 23.10.2015 року, проте враховуючи, що ОСОБА_1 жодного разу не отримав судові повістки на розгляд адміністративного матеріалу відносно нього, суддя з обєктивних причин, які від нього не залежали, не міг розглянути вказану справу.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В даному випадку строк для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закінчився 23 січня 2016 року.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи вимоги ст. 247 КУпАП приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 38, 130 ч.1, 247 ч.7, 221, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку із закінчення строку накладення на особу адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя /підпис/ З оригіналом згідно:

Суддя Токмацького районного суду

Запорізької області ОСОБА_7