Справа № 134/1911/15-п
Провадження № 33/772/9/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач: Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2016 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Бурденюк С.І.

з секретарем Ганзюк Л.О.

з участю правопорушника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП

в с т а н о в и в :

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком 3 ( три) доби.

Згідно постанови суду 21.11.2015 року з 09 годин до 18 годин 30 хвилин в смт. Крижопіль на території Крижопільського кооперативного ринку ОСОБА_2 разом з групою осіб (близько 20 ( двадцяти ) осіб ) виломили двері директору ринку, захопили документу ринку, тобто вчинили рейдерське захоплення ринку.

На неодноразові законні вимоги працівників поліції залишити територію ринку, не чинити пошкодження майна та документів, ОСОБА_2 в категоричній формі відмовився, намагався вчинити бійку з працівниками поліції, вів себе зухвало, тобто вчинив адміністративне правопорушення, а саме злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службового обов'язку, що передбачає адміністративну відповідальність за ст. 185 КУпАП.

На дану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП..

В поданій скарзі ОСОБА_2 стверджує, що не визнавав себе винним в суді першої інстанції, оскільки «рейдерського захоплення ринку» не вчиняв, а лише був присутній з 10(десяти) годин ранку як співробітники поліції проводили огляд приміщення та вилучали документи. Фактично був затриманий працівниками поліції біля 19год., однак, на його вимогу адвоката йому надано не було, а розгляд справи в суді здійснено в порушення вимог ст.245 КУпАП.

Незважаючи на відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд наклав стягнення у виді адміністративного арешту. При цьому судом не враховано, що ОСОБА_2 позитивно характеризується, має постійне місце проживання, раніше до адміністративної відповідльноті не притягувався.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який свою скаргу підтримав, суд вважає,шо апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом. Підлягає з'ясуванню: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Зазначені вимоги закону районним судом не були виконані в повному обсязі, внаслідок чого поза увагою суду залишилися обставини, які мають суттєве значення для вірного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи,яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків,висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил,норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП суперечить матеріалам справи та є передчасним.

Так в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992, №8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз'яснено, що згідно зі ст.185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Відповідно до п.17 згаданої вище постанови Пленуму ВСУ при розгляді справ про правопорушення, передбачені статтями 185 і 185-7 КУпАП, судді зобов'язані перевіряти правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягується до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалась вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року. У разі відсутності зазначених даних матеріал підлягає поверненню органу внутрішніх справ для належного оформлення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 21.11.2015 року серії ВІ №006146 складеного інспектором поліції Крижопільського ВП Тульчинського відділення ГУНП Каспруком Р.Я.: «21.11.2015 року о 18год. 30 хв. в смт. Крижополі на території Крижопільского кооперативного ринку ОСОБА_2 разом з группою осіб (близько 20 чоловік) виломили двері директора ринку, захопили докуцменти ринку, тобто вчинювали рейдерське захоплення ринку. На неодноразові законні вимоги працівників поліції залишити територію ринку, не чинити пошкодження майна та документів, ОСОБА_2 в категоричній формі відмовся, намагався вчинити бійку з працівниками поліції, вів себе зухвало, тобто вчинив адміністтивне правопорушення, предбачене ст. 185 КУпАП (а.с.№6).

Таким чином в протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього рапортах відсутня навіть інформація, яку суд в постанові визнав як доведений факт, що 21.11.2015 року з 09 год. до 18год. 30 хв. в смт.Крижопіль на території Крижопільського кооперативного ринку ОСОБА_2 разом з групою осіб (близько 20 осіб) виломили двері директору ринку, захопили документацію ринку, тобто вчинили рейдерське захоплення ринку.

На думку апеляційного суду, встановлені судом обставини визнані доведеними ,містять можливо інші правовідносини , а не тільки адміністративне правопорушення,за яке судом помилково притягнуто до відповідадьності ОСОБА_4

Крім того з документів , що сконцентровані в матеріалах справи вбачається ,що ОСОБА_2 був затриманий працівниками поліції, та із застосуванням заходів фізичного впливу, доставлений у відділення поліції , оскільки добровільно туди пройти відмовився - для з'ясування обставин рейдерського захоплення Крижопільського кооперативного ринку.

Апеляційний суд вважає ,що ОСОБА_2 не скоював будь-яких адмінправовопрушень, що відповідно до вимог ст.259 КУпАП, давало б право його доставляти в міліцію з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки протоколи про самоуправство чи будь-які інші порушення ОСОБА_2 закону - в справі відсутні.

Доставляти ж очевидця для з'ясування обставин рейдерського захвату Крижопільського кооперативного ринку не є законними діями, а тому опір цьому, з боку ОСОБА_2, якщо і такий був - не може вважатись злісною непокорою законному розпорядженню чи вимозі працівника міліції.

Статтею 185 КУпАП передбачено застосування заходів впливу за злісну непокору не будь-якому, а саме законному розпорядженню або вимозі працівника міліції.

В зв'язку з викладеним ,апеляційний суд вважає ,що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а тому постанову суду слід скасувати, а провадження по справі закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП - за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Крім того ,в той же день, 21.11.2015 року, після 18год 30 хв., ОСОБА_2, було доставлено до суду, який одразу розглянув протокол.

Апеляційний суд вважає ,що районним судом не було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з'ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні дій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, наведені в мотивувальній частині судового рішення докази непослідовні та суперечливі ,не узгоджуються між собою і є малоефективними (в юридичному розумінні) по доведенню винуватості ОСОБА_2. у вчиненні правопорушення.

З огляду на наведене вище ,апеляційний суд переконаний , що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, не відповідає вимогам ст. 280 КУпАП і є передчасним

На глибоке переконання апеляційного суду ,територіальним підрозділом поліції не надано до суду переконливих та достатніх доказів ,що підтверджували б наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП .

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, на думку апеляційного суду, не доведена, а вину у скоєному правопорушенні останній не визнає та категорично заперечує , і на думку апеляційного суду така поведінка не є способом уникнення відповідальності за скоєне, а виключно правомірною формою захисту.

Як зазначив у своєму рішенні «У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» (справа про строки адміністративного затримання)» від 11.10.2011, № 10-рп/2011 Конституційний Суд України, Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року у справі «Гаркавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (пункт 63 зазначеного рішення).

Отже, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Одним із засобів обмеження права на свободу та особисту недоторканність людини є адміністративне затримання, яке є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення (глава 20 Кодексу). Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається, зокрема, адміністративне затримання особи.

Згідно з ч.4 статті 263 КУпАП осіб, які вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, може бути затримано до розгляду справи суддею.

Відповідно до ст.261 КУпАП уповноваженими на те особами складається протокол про адміністративне затримання.

В порушення зазначених вище вимог як національного законодавства, так і пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року протокол серії ВІ №006149 про адміністративне затримання ОСОБА_2 за ст.185 КУпАП було складено 21.11.2015 року, проте не вбачається з нього час його складання.

Також як працівниками поліції після фактичного затримання, так і судом, при розгляді справи, порушено право ОСОБА_2 на правову допомогу,оскільки п.4 ч.1 ст. 14. Закону України «Про безоплатну правову допомогу» право на безоплатну вторинну правову допомогу мають особи до яких застосовано адміністративний арешт, а відомості, що ОСОБА_2 мав реальну можливість скористатись цим правом в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод-на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

З наведених вище обставин апеляційний суд приходить до висновку ,що постанова місцевого суду підлягає скасуванню з закриттям провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 292, 293, 294 КУаАП, ст..ст. 22,24,55,57,64 Конституції України

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутності в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Бурденюк С.І.

З оригіналом вірно.