печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2016 року суддя Печерського районного суду м. Києва Тарасюк К.Е., при секретарі Сулимі А.А., Єрмоленко М.В., за участю прокурора Корнієнка О.О., захисника Сергієнка В.Г., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представників потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокатів Крат В.Ф., Лебідь Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює начальником 2 сектору РСВ Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 172-14 КУпАП,-

встановив:
Наказом начальника Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області № 58-ос від 12.03.2014 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника сектору режимно-секретного відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ( далі РСВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області), з покладенням на нього організаційно розпорядчих та адміністративно господарських обов`язків.

В силу займаної посади ОСОБА_1 є військовою службовою особою.

Згідно з вимогами ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України № 548-ХIV від 24.03.1999, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки.

Відповідно до ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 35 Закону України «Про Службу безпеки України» передбачено, що співробітники Служби безпеки України самостійно приймають рішення в межах своїх повноважень. За протиправні дії та бездіяльність вони несуть дисциплінарну, адміністративну відповідальність.

Вимогами ст. 303 Статуту передбачено, що черговий контрольно-пропускного пункту підпорядковується черговому частини та його помічнику.

Пунктом 4.1 «Інструкції з охорони і пропуску режиму в адміністративних будинках Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області», затвердженої начальником ГУ СБ України в м. Києві та Київській області 24.10.2015 (далі «Інструкції») передбачено, що начальник зміни охорони є безпосереднім начальником особового складу.

Відповідно до вимог п. 4.4 Інструкції, особовий склад чергової зміни при виявленні поблизу постів об`єктів охорони осіб, поведінка яких викликає підозру ( тривалий час перебувають на одному місці, здійснюють візуальне спостереження за входом-виходом з об`єкту охорони, використовують технічні пристрої у тому числі фото та відео засоби для спостереження, тощо) зобов`язаний негайно повідомляти черговому по Головному управлінні.

Відповідно до функціональних обов`язків підполковника ОСОБА_1 , на останнього, як начальника 2 сектору РСВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, покладено координацію службової діяльності співробітників 2 сектору РСВ, надання їм практичної допомоги в плануванні та здійсненні їх службової діяльності, розроблення та здійснення заходів для забезпечення оперативного чергування, пропускного режиму і внутрішньо - об`єктового режиму, охорони об`єктів Головного управління.

02 жовтня 2015 року, близько 09.00 год., ОСОБА_1 отримав від начальника РСВ полковника ОСОБА_4 усне розпорядження ідентифікувати осіб, які здійснюють відеозапис поблизу поста охорони № 3 будівлі ГУ СБ України в м. Києві та Київській області, про що доповісти останньому для прийняття подальших рішень.

Цього ж дня, близько 09 год. 05 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи у складі добового наряду та не будучи начальником для чергової зміни, перевищуючи свої службові повноваження, надав розпорядження черговим зміни посту № 3 будівлі ГУ СБ України в м. Києві та Київській області прапорщикам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , для яких ОСОБА_1 у повсякденній службі являвся начальником, як керівник підрозділу в якому останні проходили службу, являвся відповідно до вимог ст. 32 Статуту начальником за військовим званням, залишити пост та слідувати за ним.

Однак, у той же час відповідно до вимог ст. 303 Статуту та п. 4.1 Інструкції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час несення служби в добовому наряді підпорядковувались лише начальнику чергової зміни, обов`язки якого того дня виконував підполковник ОСОБА_7 .

У подальшому о 09 год. 07 хв. ОСОБА_1 біля приміщення ГУ СБ України в м. Києві та Київській області, продовжуючи перевищення наданих йому повноважень, використовуючи вищевказаних військовослужбовців добового наряду, особисто не ідентифікувавши осіб, які спостерігали за входов-виходом з будівлі Головного управління, застосував фізичний примус до журналіста «Радіо Свобода» ОСОБА_2 , обмеживши його у свободі пересування, та за допомогою ОСОБА_5 примусово завів ОСОБА_2 до приміщення громадської приймальні Бюро перепусток ГУ СБ України в м. Києві та Київській області. У цей же час, ОСОБА_6 , слідуючи за ОСОБА_1 , тримаючи журналіста "Радіо Свобода" ОСОБА_3 за руку також завів його до приміщення громадської приймальні Бюро перепусток ГУ СБ України в м. Києві та Київської області.

Таким чином, начальник 2 сектору РСВ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області підполковник Бондирєв Ю.Ю. у період часу з 09 год. 05. хв. по 09.07 хв. 02.10.2015, перебуваючи поблизу будівлі ГУ СБ України в м. Києві та Київській області за адресою: м. Київ, пров. Аскольдів, 3-а, всупереч вимогам ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 35 Закону України «Про Службу безпеки України» та своїх функціональних обов`язків, умисно вчиняючи дії, які явно виходили за межі наданих йому повноважень, надав розпорядження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити пост охорони № 3 та з їх допомогою, застосовуючи фізичний примус, здійснив затримання журналістів «Радіо Свобода» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , обмеживши останніх у свободі пересування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, по суті фактичних обставин справи пояснив наступне. У зв`язку з проведенням антитерористичної операції на сході України, неодноразовим вчиненням терористичних актів у різних містах України з застосуванням вибухових пристроїв та стрілецько-артилерійського озброєння щодо державних установ, підрозділ охорони Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області несе службу у посиленому режимі. Вранці 02.10.2015 підрозділом охорони Головного управління (2 сектор режимно-секретного відділу) біля будівлі ГУ СБ України в м. Києві та Київській області за адресою: м. Київ, пров. Аскольдів, 3-а було виявлено осіб ( пізніше з`ясувалося ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), які поводили себе підозріло, що полягало у прояві незвичного інтересу до будівлі ГУ СБ України в м. Києві та Київській області. ОСОБА_8 звернувся до вказаних осіб з запитанням щодо мети та підстав їхньої поведінки, в тому числі проведення відеозйомки режимного об`єкту, на що ОСОБА_2 відповів, що вони є журналістами, пред`явивши картку невідомого походження, а ОСОБА_3 продовжував проводити відеозйомку. В подальшому ОСОБА_2 заявив співробітнику охорони ОСОБА_6 , що вони знімають телепередачу про наявність у співробітників СБУ коштовних автомобілів, у той час, як їх фактична поведінка суперечила цьому твердженню, будь-яких знаків чи документів, які б вказували на належність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до журналістів останні не пред`явили. Зазначене давало підстави для висновку про приналежність двох означених осіб до диверсійно розвідувальної групи супротивника, що збирає сукупну інформацію про систему охорони адмінбудинку, сигналізацію, пропускний режим, співробітників СБУ, тощо. З огляду на таку підозрілу поведінку вказаних осіб, підрозділом охорони було прийнято рішення про встановлення їх особи з метою подальшого з`ясування їх можливої причетності до готування вчинити терористичний акт у м. Києві на кшталт вибуху біля будівлі УСБУ в Одеській області 27.09.2015. При повторному зверненні до згаданих осіб щодо мети відеозйомки та підстав їхньої поведінки, зміст їх пояснень фактично зводився лише до тверджень про те, що «вони журналісти, ведуть зйомку де хочуть, оскільки мають на це право», поводили себе зухвало і зверхньо, що не відповідало нормам журналістської етики та ставило під сумнів відношення вказаних осіб до журналістського корпусу. Коли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходилися біля будівлі посту № 3, їх за допомогою співробітників охорони ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які несли службу на посту № 3, було доставлено до приміщення приймальні громадян Головного управління, що є одночасно Бюро перепусток, де останні пред`явили посвідчення журналістів, після чого залишили приміщення громадян. В обґрунтування процесуальної позиції захисту ОСОБА_1 посилався на те, що він та співробітники охорони діяли у межах наданих повноважень, відповідно до законодавства та ситуації, яка об`єктивно виникла і була обумовлена підозрілою поведінкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Старший співробітник охорони ОСОБА_5 та співробітник охорони ОСОБА_6 були в його безпосередньому підпорядкуванні як начальника 2 сектору РСВ, в той час, як в протоколі, за прикладом несення служби у військовій частині Збройних Сил України помилково вказано, що чергова зміна підпорядковується лише черговому по Головному управлінню. Вказівки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити пост він не давав, дії останніх по доставленню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до приміщення приймальної громадян здійснено у процесі несення служби на посту № 3. Більше того, у відповідності до вимог п. 4.5 Інструкції, особовому складу чергової зміни забороняється виходити за територію об`єкта, що перебуває під охороною, без відповідної службової необхідності, проте 02.10.2015 за вищевикладених обставин така службова необхідність була. Адміністративного чи кримінально процесуального затримання журналістів не здійснювалося, оскільки для цього не було визначених законом підстав.

Суд, заслухавши показання ОСОБА_1 по суті інкримінованого правопорушення, допитавши свідків та потерпілих та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, додатково долучені докази, приходить до наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254,279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Стаття 172-14 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень.

Незважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_1 щодо невизнання вини, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, протоколів огляду відеозапису від 13.11.2015 та 27.11.2015, протоколу проведення слідчого експерименту від 19.11.2015, показаннями потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ..

Зокрема, у відповідності до показань потерпілого ОСОБА_2 , з вересня 2015 року він спільно з оператором ОСОБА_3 знімали сюжет щодо розкішних автомобілів, на яких ймовірно пересуваються співробітники Служби безпеки України. 02.10.2015, близько 09.00 год., вони проводили відеозйомку та спілкувалися з людьми біля ГУ СБ України в м. Києві та Київській області за адресою: м. Київ, пров. Аскольдів, 3-а. Коли вони підійшли в безпосередній близькості до будівлі СБ України, вийшов охоронець у військовій формі, якому він показав посвідчення журналіста «Радіо Свобода», та довів до його відома мету своїх дій. Через декілька хвилин підійшов інший охоронець, який попросив не знімати вхід до ГУ СБ України в м. Києві та Київській області, на що він зауважив, що відеозйомка проводиться в громадському місці і визначених для цього законом заборон немає. Згодом до них вийшла співробітник прес-центру СБ України на ім`я « ОСОБА_9 », якій вони також представилися журналістами. За декілька хвилин з калитки ГУ СБ України вийшли люди у формі охорони та декілька осіб в цивільному одязі. ОСОБА_1 схопив у ОСОБА_3 відеокамеру та разом з іншою особою почав його затримувати, хапати за руки, і, незважаючи на їх викрики, що вони журналісти, завели до будівлі СБ України, де вони пробули близько 10-15 хвилин. Стверджував, що ОСОБА_1 , який під час «нападу» на них та затримання перебував у чорному костюмі, не представлявся їм, хто він є за посадою, чи є він співробітником СБУ, не пред`являв службового посвідчення, не просив, в свою чергу, у них пред`явити йому посвідчення журналістів, а проводив зухвалі дії по їх з ОСОБА_3 затриманню разом з особами, які перебували у військовій формі. Від вказаних незаконних дій йому спричинена матеріальна шкода у виді розірваного піджаку та моральна шкода.

Показання потерпілого ОСОБА_3 за своєю суттю та змістом є аналогічними. Останній також підтверджував, що незаконними діями ОСОБА_1 йому спричинена матеріальна шкода у виді пошкодженої відеокамери та моральних збитків.

Згідно протоколу огляду відеозапису від 13.11.2015, близько 09 год. 07 хв. до двох чоловіків ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), які стояли неподалік від приміщення ГУ СБУ поруч з дівчиною (співробітницею прес-служби ОСОБА_10 ) підійшли три особи, двоє з яких були у військовій формі ( ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ) та особа у чорному костюмі ( ОСОБА_1 ). ОСОБА_1 одразу ж рукою вхопив за відеокамеру ОСОБА_3 , в цей час до ОСОБА_3 зі спини підійшов ОСОБА_6 та обхопив його руками. В наступному ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_2 , який стояв поруч, між ними відбувається розмова, в ході якої ОСОБА_2 починає відходити в сторону, після чого ОСОБА_1 хапає останнього за руку та вказує на приміщення приймальні ГУ СБ України. В цей час ОСОБА_6 продовжує притримувати зі спини ОСОБА_3 , який намагався підійти до ОСОБА_2 та підняти відеокамеру. ОСОБА_1 , не пускаючи ОСОБА_2 , що намагався вирватись, звернувся до ОСОБА_11 , який підійшов до ОСОБА_2 та взяв його під праву руху, після чого ОСОБА_1 відпустив Ткача та підійшов до ОСОБА_3 . Залишившись з ОСОБА_5 ОСОБА_2 одразу почав вириватися, намагався втекти, проте ОСОБА_5 притримуючи останнього пересувався з ним по дорозі вздовж паркану ГУ СБ України. О 9 год. 07 хв. 40 с. до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підійшла ще одна людина в цивільному ( ОСОБА_12 ) який залишився біля ОСОБА_3 .. Після чого ОСОБА_1 та ОСОБА_12 провели ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до приміщення ГУ СБ України.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що коли він підійшов до ОСОБА_2 , останній повідомив, що він журналіст «Радіо Свобода», хоча, за твердженням свідка, не дав можливості роздивитися службове посвідчення.

Сам ОСОБА_1 в суді визнав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на місці викрикували, що вони журналісти, хоча наполягав на тому, що відповідних документів вони не представили, а їх поведінка не відповідала правилам журналістської етики.

Проте, у контексті вищевикладених конкретних фактичних обставин справи, особливо враховуючи перебування на місці працівника прес-служби СБ України Кобильчак А.В., поява якої передувала з`явленню ОСОБА_1 , суд приходить до беззаперечного висновку, що останній не міг не усвідомлювати приналежність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до журналістського корпусу.

Зважаючи на викладене, посилання ОСОБА_1 на наявність службової необхідності, яка в силу вимог п. 4.5 Інструкції обумовила вихід особового складу чергової зміни ( ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ) за територію об`єкта, безпідставна.

Викладені в протоколі фактичні обставини справи в частині ідентифікації працівниками СБ України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також їх супроводження із застосуванням сили до будівлі ГУ СБ України в м. Києві та Київській області підтверджуються протоколами огляду відеозапису, показаннями потерпілих та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ..

Твердження ОСОБА_1 , що вищевказані дії співробітників СБУ України по доставленню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до приміщення приймальної громадян здійснено у процесі несення служби на посту № 3 спростовується відеозаписом з місця події та не відповідає фактичним обставинам справи.

Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що начальник зміни охорони є безпосереднім начальником особового складу.

Відповідно до вимог п. 4.4 Інструкції, особовий склад чергової зміни при виявленні поблизу постів об`єктів охорони осіб, поведінка яких викликає підозру (тривалий час перебувають на одному місці, здійснюють візуальне спостереження за входом-виходом з об`єкту охорони, використовують технічні пристрої у тому числі фото та відео засоби для спостереження, тощо) зобов`язаний негайно повідомляти черговому по Головному управлінні.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 303 Статуту та п. 4.1 Інструкції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час несення служби в добовому наряді підпорядковувались лише начальнику чергової зміни, обов`язки якого того дня виконував підполковник ОСОБА_7 .

Проте, начальник 2 сектору РСВ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області підполковник ОСОБА_1 , діючи умисно всупереч вимогам ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 35 Закону України «Про Службу безпеки України» та своїх функціональних обов`язків, надав розпорядження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити пост охорони № 3 та з їх допомогою, застосовуючи фізичний примус, здійснив затримання журналістів «Радіо Свобода» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , обмеживши останніх у свободі пересування, тим самим умисно вчинив дії, які явно виходили за межі наданих йому повноважень, що охоплюється диспозицією ст. 172-14 КУпАП.

Наданий захистом та переглянутий в судовому засіданні відеозапис телепередачі «Секретний автопарк СБУ» на думку суду не тільки не виправдовує дій ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але й додатково вказує на те, що останніми здійснювалась журналістська діяльність, під час якої співробітниками СБУ на чолі з ОСОБА_1 було здійснено незаконне затримання журналістів із застосуванням до них фізичного примусу. Посилання захисту на те, що при цьому ОСОБА_1 діяв у межах наданих йому повноважень, спростовується представленими військовою прокуратурою Центрального регіону України доказами в обгрунтування складеного протоколу про адмінправопорушення, а тому, визнаються судом безпідставними. В цьому контексті судом також не враховуються показання свідка ОСОБА_4 , який є начальником РСВ, безпосереднім керівником ОСОБА_1 , тобто особою, яка зацікавлена в уникненні останнім відповідальності за свої незаконні дії.

Постановою слідчого військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України Дячука І.С. від 31.12.2015 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001221 від 12.10.2015 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 171 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд у відповідності до положень ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, наявність та/або відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують стягнення.

Вивченням даних про особу ОСОБА_1 встановлено, що він одружений, має трьох неповнолітніх дітей, працює начальником 2 сектору РСВ Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, вперше притягується до адміністративної відповідальності, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують стягнення, судом під час розгляду справи не встановлено.

За таких обставин, та враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 2 доби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-14 КУпАП, та піддати його стягненню у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 2 доби.

Стягнути з ОСОБА_1 на кориcть держави судовий збір в розмірі 275,6 грн.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим або його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання - 3 місяці.

Суддя К.Е. Тарасюк