Номер справи 623/150/16-п
Номер провадження 3/623/44/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Одарюк М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не одруженого, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, не працюючого, інваліда 3 групи, до адміністративної відповідальності протягом року притягувався за ч. 2 ст. 126 КУпАП України 13.03.2015 року, ч. 3 ст. 126 КУпАП України 10.04.2015 року, ч. 2 ст. 130 КУпАП України 14.05.2015 року, ч. 3 ст. 126 КУпАП України 27.08.2015 року, ч. 3 ст. 130 КУпАП України 21.09.2015 року, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 3 ст. 130 КУпАП

Правопорушник з вимогами ст. 268 КУпАП ознайомлений.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 № 226253 від 13.01.2016р. громадянин ОСОБА_1, який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортним засобом, відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, щиро розкаявся в скоєному правопорушенні.

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення та заслухавши пояснення ОСОБА_1, надані ним у судовому засіданні, судом встановлено наступне.

13 січня 2016 року, о 11-00 годині на 629 км автодороги Київ-Харків-Довжанський ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного освідоцтва на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох понятих, чим порушив п. 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Факт правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 №226253 від 13.01.2016р. (а.с.2), поясненнями самого правопорушника ОСОБА_1, даними ним в суді та в матеріалах справи (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.4-5), довідкою «Армор» (а.с.6).

Відносно зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП2 № 226253 від 13.01.2016р. порушення ОСОБА_1 п.2.9 (а) Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, то суд зазначає наступне.

Частиною першою ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за такі правопорушення:

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції ;

- передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів;

-відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту вищенаведеного протоколу про адміністративну відповідальність вбачається, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.3 ст.130 КУпАП.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає обов'язок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А стан сп'яніння у водія транспортного засобу може бути встановлений лише в порядку, передбаченому Інструкцією від 09.11.2015 року № 1452/735 "Про порядок виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Але протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять доказів щодо встановлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп'яніння.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Стаття 53 ЗУ «Про дорожній рух» визначає відповідальність за порушення законодавства про дорожній рух згідно чинного законодавства.

Частина 1 статті 32 КУпАП України адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до пятнадцяти діб.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність є щире розкаяння винного, обставин, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Абзацом 4 статті 28 Постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що оплатне вилучення транспортного засобу може бути є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

З урахуванням того, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, раніше ОСОБА_1 був неодноразово підданий адміністративному стягненню за порушення ч. 2 ст. 130 КУпАП та ч. 3 ст. 130 КУпАП, на шлях виправлення не став та констатується злісна умисна поведінка ОСОБА_1, та враховуючи неможливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами з огляду на те, що він вже позбавлений права керування транспортними засобами, суд вважає за необхідне піддати правопорушника найсуворішому заходу адміністративної відповідальності - адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту, оскільки застосування інших заходів є недостатнім для виправлення правопорушника, без застосування платного вилучення транспортного засобу, оскільки він не є власником транспортного засобу.

Керуючись ст. ст. 32, 33, ч. 3 ст. 130, 221, 282, 283, 284 КУпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не одруженого, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, не працюючого, інваліда 3 групи, до адміністративної відповідальності протягом року притягувався за ч. 2 ст. 126 КУпАП України 13.03.2015 року, ч. 3 ст. 126 КУпАП України 10.04.2015 року, ч. 2 ст. 130 КУпАП України 14.05.2015 року, ч. 3 ст. 126 КУпАП України 27.08.2015 року, ч. 3 ст. 130 КУпАП України 21.09.2015 року, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 діб без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 275 грн. 60 коп.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: М.П. Одарюк