Справа № 415/6710/15-п
Провадження № 33/782/10/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1 за участю секретаря Магомедова Ш. Х., прокурора Маілян Г.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 19 січня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Стаханова Луганської області, громадянка України, маюча вищу освіту, працююча директором Лисичанського КП «Єлектроавтотранс", заміжня, проживаюча в ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривні 60 копійок.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнано винною в тому, що будучи призначеною Постановою Центральної виборчої комісії України № 263 від 10.09.2015р. "Про зміни в складі територіальних виборчих комісій, що здійснюють підготовку та проведення місцевих виборів" (додаток 4), головою територіальної виборчої комісії - Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області та посадовою особою юридичної особи публічного права та, відповідно до підпункту «а» пункту 2 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, керуючись приватними інтересами, зумовленими перебуванням у сімейних стосунках із ОСОБА_3, з метою приховування суперечностей між особистими приватними інтересами та своїми службовими повноваженнями, наявність яких впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, вчинила дії і прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги, передбачені чинним законодавством України при наступних обставинах.

Так, в порушення ст. ст.1, ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2, діючи на підставі Закону України "Про місцеві вибори", не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, повязаного з наявністю суперечностей між її приватними інтересами та службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, а також прийняла рішення та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів та 14 вересня 2015 року, уклала з громадянином України ОСОБА_3 договір № 6 від 14.09.2015р., відповідно до розділу 1 якого останній бере на себе зобовязання під час підготовки та проведення місцевих виборів надавати наступні послуги:

а) підготовка до роботи оргтехніки, включення компютерів, принтерів та копірів;

б) перевірка оргтехніки на працездатність;

в) набір і підготовка бланків документів;

г) друк документації для виборчого процесу,

з оплатою (розділ 2 договору) в сумі 1305 грн., відповідно до "Порядку залучення фахівців та технічних працівників для організаційного, правового, технічного забезпечення здійснення повноважень виборчих комісій під час підготовки та проведення місцевих виборів", затвердженого постановою Центральної виборчої комісії України № 262 від 10.09.2015р.

Згідно актового запису про шлюб №143 від 15.05.2015р. ОСОБА_3, є чоловіком голови Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області ОСОБА_2 (шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано Лисичанським міським управлінням юстиції у Луганській області

Таким чином, у відповідності до пункту 3 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 є її близькою особою та членом сімї.

В результаті в жовтні 2015 року ОСОБА_2, діючи в якості голови виборчої комісії, затвердила своїм підписом відомість на виплату грошей № 1 за вересень 2015 року, відповідно до якої її чоловіку ОСОБА_3 нараховано та виплачено 626,86 грн. в якості оплати послуг за вищевказаним договором № 6 від 14.09.2015р.

На дану постанову ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить постанову суду скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою, протиправною та винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

При цьому суд, на її думку, не повністю зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване визнання її винною та застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому розгляду справи, а тому постанова суду, на її думку, не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування свої апеляційної скарги вказала, що згідно до постанови Центральної виборчої комісії № 263 від 10.09.2015 «Про зміни у складі територіальних виборчих комісії, що здійснюють підготовку та проведення місцевих виборів» її було включено до складу Лисичанської міської виборчої комісії та призначено головою цієї комісії.

Стаття 20 закону України «Про місцеві вибори» дає чітке означення комісії, як органа та її статус. Дана норма зазначає, що виборчі комісії з місцевих виборів є спеціальними колегіальними органами. уповноваженими організовувати підготовку та проведення відповідних місцевих виборів і забезпечувати додержання та однакове застосування законодавства України про місцеві вибори.

Стаття 28 закону України «Про місцеві вибори» регламентує статус члена виборчої комісії та зазначає, що

1.Статус члена Центральної виборчої комісії визначається Законом України "Про Центральну виборчу комісію.

2.Статус члена територіальної, дільничної виборчої комісії визначається цим Законом.

Тобто згідно до змісту даних статей Лисичанська міська виборча комісія не є державним органом, а члени комісії не є державними службовцями.

Крім того, вказує, що Лисичанська міська виборча комісія, є спеціальним, колегіальним органом, підпорядкованим ЦВК. Вона не уповноважена на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, не є субєктом публічного права, не є державною установою. У переліку статті 3 закону України «Про запобігання корупції» комісію не зазначено.

Але, згідно до змісту «протоколу», Лисичанську міську виборчу комісію визначено як це передбачає п. 2 а) ч. 1 ст. З закону України «Про запобігання корупції» в якості юридичної особи публічного права, а її в якості її посадової особи.

Тобто з вищенаведеного, на її думку, можливо зробити висновок, що Лисичанська міська виборча комісія не є юридичною особою публічного права, а вона не є субєктом правопорушень за ст.172-7 КпАП України та за пунктами 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України Про запобігання корупції".

Крім того, зазначає, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Доводить до відома суду, що в її роботі головою комісії і роботі її чоловіка оператором компютерного набору не має жодного конфлікту інтересів, немає суперечності між її особистим приватним інтересом та службовими повноваженнями, крім того ніяк робота оператора компютерного набору не впливає на прийняття рішень головою комісії або на вчинення якихось дій. Усі дії під час своєї праці вона і її чоловік вчиняли лише за для блага громади міста Лисичанськ, виборців, України і були направлені на проведення голосування.

Закон України «Про місцеві вибори» не передбачає обмеження щодо праці найманим працівником комісії члена родини голови комісії, а тому вважає можливим зробити висновок, що в даному випадку співробітники СБУ склали протокол не маючи на те законних підстав.

Посилається на те, що частина 5 постанови ЦВК № 262 від 10.09.2015 передбачає вичерпний перелік обмежень для найманих працівників та зазначає, що залученими працівниками не можуть бути члени виборчих комісій, кандидати в депутати, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости села, селища, їх довірені особи, представники в територіальній виборчій комісії, уповноважені особи місцевих організацій політичних партій, які висунули кандидатів у депутати в багатомандатному виборчому окрузі, офіційні спостерігачі, державні службовці, посадові та службові особи органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, військовослужбовці, працівники судів та правоохоронних органів.

Тобто жодного обмеження для роботи найманими працівниками для членів родини членів комісії не передбачено.

Таким чином 14 вересня 2015 року нею, як головою комісії, було укладено договір про надання комісії послуг з її чоловіком ОСОБА_3 Згідно до умов договору ОСОБА_3 надавав комісії послуги оператора компютерного набору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що з боку працівників Управління СБУ Луганської області на неї робився тиск, як на голову Лисичанської міської виборчої комісії, вони намагалися зірвати процес видачі бюлетенів дільничним комісіям.

При складанні ними адміністративного протоколу, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП були допущені порушення порядку його складання, він перероблявся, в ньому спочатку зазначалося, що вона скоїла злочин в тому, що в комісії найманим працівником працює її чоловік. Особливі елементи - реквізити протоколу, передбачені діючим КУпАП були відсутні. В даному випадку не можливо встановити час виявлення правопорушення, час складання протоколу та дату підписання протоколу, що в даному випадку дуже важливо для розгляду справи. На її думку можливо зробити висновок, що є усі підстави не вважати зазначений «документ» протоколом про адміністративне правопорушення.

Для того щоб усунути підставу конфлікту і далі проводити виборчий процес вона додатковою угодою розірвала договірні відносини з ОСОБА_3 і звільнила його.

При розгляді справи та винесені постанови Лисичанський міський суд не вивчив усі докази по справі, які би доказували її вину або невинуватість, не розібрався в тому, що вона не підлягає адміністративній відповідальності (не є субєктом відповідальності ст. 172-7 КпАП), не викликав усіх свідків по справі, зокрема як свідків працівників СБУ ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам по справі, проігнорував усі її доводи та пояснення.

В даному випадку вбачається, на її думку, що вона, як голова територіальної комісії, не вчинила жодної протиправної дії, не посягала ні на громадський порядок, ні на власність, права і свободи громадян, ні на встановлений порядок управління. Її діями не нанесено жодної шкоди жодній особі.

Під час укладання договору з ОСОБА_3 вона діяла в межах повноважень голови комісії та в інтересах комісії і громадян міста. В її діях відсутній будь який корисний інтерес, нею, як головою комісії, жодної норми діючого законодавства порушено не було.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП є умисним діянням та має місце при наявності прямого умислу правопорушника на вчинення ним протиправних дій, проте у суді першої інстанції стороною обвинувачення не було доведено наявність умислу з її боку на вчинення правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, дала пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, просила постанову скасувати, а провадження по адміністративній справі закрити в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав постанову суду законною та обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, повинно бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді про визнанні особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами (сукупність даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, тощо).

Ці вимоги закону, судом першої інстанції, при розгляді даної справи дотримані.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що Лисичанська міська виборча комісія не є юридичною особою публічного права, а вона не є субєктом правопорушень за ст.172-7 КпАП України та за пунктами 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України Про запобігання корупції" є необгрунтованими.

Згідно ст. 20 Закону України "Про місцеві вибори", виборчі комісії з місцевих виборів є спеціальними колегіальними органами, уповноваженими організовувати підготовку та проведення відповідних місцевих виборів і забезпечувати додержання та однакове застосування законодавства України про місцеві вибори. Територіальна виборча комісія є постійно діючим колегіальним органом, що в межах своїх повноважень забезпечує організацію та проведення місцевих виборів. Територіальна виборча комісія є юридичною особою. Територіальна виборча комісія має власну печатку, зразок якої затверджується Центральною виборчою комісією.

Відповідно до п. 23 ст.27 Закону України "Про місцеві вибори", для організаційного, правового, технічного забезпечення здійснення повноважень, передбачених цим Законом, Центральна виборча комісія та територіальні виборчі комісії можуть залучати на підставі цивільно-правових договорів відповідних фахівців, технічних працівників, робота яких оплачується в порядку, визначеному частиною тринадцятою статті 28 цього Закону.

Засновником Лисичанської міської виборчої комісії Луганської області є Лисичанська міська рада Луганської області. Виборча комісія внесена до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України як юридична особа комунальна організація за ідентифікаційним кодом 33751987, тобто, відповідно до ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України, Лисичанська міська виборча комісія Луганської області є юридичної особою публічного права.

Голова комісії ОСОБА_2 уповноважена представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами та має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності. Представництво територіальної виборчої комісії, зокрема, як учасника договірних правовідносин, як правило, здійснюється її головою.

За змістом п. 8 Порядку фінансування виборчих комісій під час підготовки і проведення місцевих виборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №700 від 14.09.2015р., територіальна виборча комісія в особі її голови є розпорядником коштів місцевого бюджету для здійснення заходів із підготовки і проведення місцевих виборів.

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України "Про місцеві вибори", член територіальної, дільничної виборчої комісії складає таку присягу члена комісії:

"Я, (прізвище, імя та по батькові), беручи на себе повноваження члена виборчої комісії та усвідомлюючи свою високу відповідальність перед Українським народом, присягаю додержуватися Конституції та законів України, чесно і сумлінно виконувати свої обовязки, виходячи з принципів верховенства права, законності, обєктивності та неупередженості, забезпечувати реалізацію і захист виборчих прав громадян України".

Частиною 7 вказаної статті передбачені обовязки члена виборчої комісії, який зобовязаний:

1) додержуватися Конституції України та законів України, зокрема з питань підготовки і проведення місцевих виборів;

2) брати участь у засіданнях виборчої комісії;

3) виконувати рішення виборчої комісії та обовязки, покладені на нього згідно з їх розподілом у комісії;

4) виконувати рішення виборчої комісії вищого рівня.

При цьому голова комісії, крім визначених законом повноважень член комісії, також виконує й інші повноваження, серед яких скликає та веде засідання комісії, підписує протоколи засідання та рішення комісії (ст. 27 Закону України "Про місцеві вибори").

Таким чином, голова територіальної виборчої комісії є посадовою особою юридичної особи публічного права, тобто субєктом відповідальності за корупційні правопорушення (підпункт «а» пункту 2 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є: посадові особи юридичних осіб публічного права, які одержують заробітну плату за рахунок державного чи місцевого бюджету; особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків, або особи, спеціально уповноважені на виконання таких обовязків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, відповідно до закону.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» посадові особи юридичних осіб публічного права, які одержують заробітну плату за рахунок державного чи місцевого бюджету, не можуть мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути безпосередньо підпорядкуванні близьких їм осіб або бути підпорядкованими у звязку з виконанням повноважень близьким їм особам. Обмеження щодо роботи близьких осіб не поширюється на осіб, які працюють в галузі охорони здоровя.

Аналіз зазначених норм законодавства свідчить про безпідставність доводів апелянта про те, що вона не є посадовою особою юридичних осіб публічного права, а отже і субєктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Що стосується доводів апеляції про відсутність конфлікту інтересів, та про відсутність умислу на скоєння правопорушення, відсутність завданої будь-кому шкоди, то вони також є необгрутованими.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 статті 3 цього Закону, зобовязані:

1)вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції»:

реальний конфлікт інтересів суперечність між приватними інтересами особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

потенційний конфлікт інтересів наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Стаття 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за «Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» та має три частини, а саме:

-ч.1 неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів;

-ч.2 вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

-ч.3 дії, передбачені частиною першою або другою, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Матеріали адміністративної справи свідчать про те, що ОСОБА_2, діючи в порушення вимог названих законів, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, повязаного з наявністю суперечностей між її приватними інтересами та службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

В даному випадку мав місце реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між приватними інтересами особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, який виразився в тому, що вона прийняла рішення та 14 вересня 2015 року уклала не будь з ким, а саме з її близькою особою та членом сімї - своїм чоловіком ОСОБА_3 договір № 6 від 14.09.2015р., відповідно до розділу 1 якого останній взяв на себе зобовязання під час підготовки та проведення місцевих виборів з наданням послуг, з оплатою (розділ 2 договору) в сумі 1305 грн., відповідно до "Порядку залучення фахівців та технічних працівників для організаційного, правового, технічного забезпечення здійснення повноважень виборчих комісій під час підготовки та проведення місцевих виборів", затвердженого постановою Центральної виборчої комісії України № 262 від 10.09.2015р.

А в жовтні 2015 року ОСОБА_2, діючи в якості голови виборчої комісії, затвердила своїм підписом відомість на виплату грошей № 1 за вересень 2015 року, відповідно до якої її чоловіку ОСОБА_3 було нараховано та виплачено 626,86 грн. в якості оплати послуг за вищевказаним договором № 6 від 14.09.2015р.

ОСОБА_2, будучи обізнаною з вимогами наведених вище законів, усвідомлювала, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв'язку з цим певні матеріальні блага для своєї сімї.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею виконанні в повному обсязі.

Суд першої інстанції дослідив письмові докази матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення, допитав свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, які пояснили, що вони працювали членами комісії під час виборчого процесу у місті Лисичанську Луганської області. За якими критеріями нараховувалась заробітна плата їм не відомо. З ними також працював оператор компютерного набору ОСОБА_3, який виконував роботу, яка полягала в наборі, редагуванні документів, та інше. В своїй праці ОСОБА_3, як і усі члени комісії підкорювалися голові виборчої комісії.

Та обставина, що судом не допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з урахуванням наведених доказів, не може суттєво вплинути на доказаність чи недоказаність вини ОСОБА_2 в скоєні правопорушення.

Так, статтєю 256 КУпАП передбачено, що в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Перевіривши протокол про адміністративне корупційне правопорушення № 19 стосовно ОСОБА_2 від 23.10.2015, вважаю, що він відповідає всім вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки особа яка склала протокол зазначила статтю КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення дій, а саме ч.2 172-7, зазначивши при цьому дату, місце скоєння правопорушення, суть адміністративного правопорушення, його обєктивну та субєктивну сторону та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таких порушень при складені протоколу, які б тягли за собою скасування судового рішення, не встановлено.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обгрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Суд першої інстанції навів переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.172-7 КУпАП.

При вирішенні питання про призначення адміністративного стягнення, суд прийняв до уваги вимоги ст.33 КУпАП, а саме: врахував особу правопорушника, який працює, до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь його вини, обставини справи.

За таких обставин апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2, оскільки постанова суду є вмотивованою та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.247, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 19 січня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2- без задоволення.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: