Справа № 303/343/16-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 січня 2016 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Пак М.М, розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за ст. 185 та ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

25 січня 2016 року до Мукачівського міськрайонного суду з управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1, разом з протоколом Серії ЗА №000216 від 16 січня 2016 року, складеним інспектором роти 8 батальйону УПП Сайрудков - ОСОБА_2, в тому що 16 січня 2016 року о 05 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 перебуваючи в м.Мукачево по вул.Г.Петрова біля магазину Ідеал, на законну вимогу працівника поліції передбачену ст. 32 Закону України Про Національну поліцію, а саме: пред'явити документи на право керування транспортного засобу, після неодноразово озвученої вимоги, відреагував відмовою.

Також, 25 січня 2016 року до Мукачівського міськрайонного суду з управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1, разом з протоколом Серії ЗА №000217 від 16 січня 2016 року, складений інспектором роти 8 батальйону УПП ОСОБА_3, в тому що 16 січня 2016 року о 05 годині 35 хвилин, ОСОБА_1 перебуваючи в м.Мукачево по вул.Г.Петрова біля Церкви живого бога нецензурно висловлювався в адресу працівника патрульної поліції, голосно кричав, порушував спокій громадян у нічний час.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 25 січня 2016 року, об'єднано в одне провадження адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та пояснив суду, що 16 січня 2016 року приблизно о 05 годині 20 хвилин, рухався на автомобілі марки KIA CARNIVAL, номерний знак RLA 11618 по вулиці Росвигівська в напрямку вулиці ОСОБА_4. На перехресті даних вулиць зупинився перед знаком 2.1 Правил дорожнього руху ОСОБА_3 дорогу, очікував поки по вул.Г.Петрова проїдуть автомобілі і він матиме змогу виїхати на головну дорогу, оскільки знаходився на другорядній дорозі. Закінчуючи маневр, його обігнав автомобіль патрульної поліції, після чого підійшли працівники поліції і повідомили, що він порушив Правила дорожнього руху 15.9 Зупинка на перехресті. У відповідь він надав працівникам поліції пояснення, що нічого не порушував, оскільки згідно п.15.9 Правил дорожнього руху України, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу за винятком зупинки для надання переваги в русі, але на всі його пояснення вони не реагували переслідуючи лише одну мету притягнути його до адміністративної відповідальності. Весь цей час при спілкуванні з працівниками поліції він знаходився у своєму автомобілі, а через деякий час приїхали ще два екіпажи серед яких був і начальник роти Шимоня і разом з ним був Марко. Так, коли побачив, що приїхав начальник роти Шимоня, він (ОСОБА_1) сподівався, що той розбереться в даній ситуації і не дасть працівникам поліції сфальсифікувати справу. Підійшовши до автомобіля Шимоня попросив його передати документи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, які він вже пред'являв працівникам поліції, які його зупинили, і звернув увагу начальника роти на те, що згідно п.2.4 Правил дорожнього руху він повинен пред'явити, а не передати такі документи. Так, вся ця розмова відбувалась у грубій зневажливій формі, і його це дуже обурило, він був один, а зі сторони працівників поліції три

-2-

екіпажі, які не давали йому нічого сказати, постійно перебивали. Через деякий час спілкування начальник роти, наказав йому вийти з автомобіля мотивуючи тим, що це його законна вимога, але на його (ОСОБА_1) прохання назвати нормативно законодавчий акт, який зобов'язує його вийти з автомобіля він сказав, що нічого пояснювати не буде. Потім, працівники поліції витягли його з автомобіля, поклали його лежати на землю і почали одягати кайданки, після чого поліцейські доставили його до міськвідділку. Також, зазначив, що працівники поліції за порушення Правил дорожнього руху України - Зупинка на перехресті, що стало першочерговою причиною для його зупинки працівниками поліції, до адміністративної відповідальності не притягнули. Таким чином, на підставі вищенавденого на вимогу працівників поліції з автомобіля не виходив та не пред'являв документів, оскільки вважав, що не порушував Правила дорожнього руху України.

Так, інспектором роти 7 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві Сайрудков - ОСОБА_2 дії ОСОБА_1 кваліфіковано за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а інспектором роти 8 батальйону УПП ОСОБА_3 дії ОСОБА_1 кваліфіковано за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбачене статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У диспозиції статті 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що вимоги працівника міліції повинні бути пред'явлені під час охорони ним громадського порядку. Про перебування його при виконанні службових обов'язків мають свідчити установлена форма одягу,

-3-

нагрудний знак, а також пред'явлене відповідне посвідчення. Таким чином, вимоги працівника міліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані.

Із зазначених вимог Кодексу України про адміністративні правоопорушення з урахуванням позиції Верховного Суду України висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КпАП)» слідує, що це правопорушення обов'язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов'язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред'явлене відповідне посвідчення, у зв'язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені, які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обовязків.

Необхідність зясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, і з рішення (Постанови) Верховного Суду України від 03.03.2014 року по справі № 5-49к13, прийнятого внаслідок постановлення Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013 року (Заява № 20372/11, статус остаточного 11.07.2013 року). Також з урахуванням п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2011 року № 10-рп/2011 по справі (№ 1-28/2011), необхідним є зясування суті непокори для надання висновку про її злісність.

Що стосується керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, то відповідальність за дане парвопорушення передбачене статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, за дії ОСОБА_1 пов'язані з непред'явленням для перевірки документів, тобто порушення ним вимог п. 2.1, 2.4 Правил Дорожнього руху України та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», якими водій зобов'язаний їх пред'явити на вимогу працівників міліції, адміністративна відповідальність передбачена ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких умов, суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення з кваліфікацією дій за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»); позбавляє суд змоги встановити на виконання положень ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення самі обставини скоєння правопорушення, а саме його, час, місце та інші обставини, призводить до ігнорування прав особи, яку притягають до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути проінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту (враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення імовірного діяння) гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбачене статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Об'єктом правопорушення передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Об'єктивна сторона правопорушення, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов'язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв'язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне

-4-

зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав'язати свою волю, а точніше свавілля.

Так, до адміністративних матеріалів, які надійшли до суду відносно ОСОБА_1 приєднано CD-R диск за №173 від 16 січня 2016 року, який було переглянуто в судовому зсіданні, та при перегляді якого судом не почуто та не побачено, що ОСОБА_1 нецензурно висловлювався в адресу поліцейських, ображав їх, чи образливо ставився до них та вчиняв інші дії, що виразилися в порушенні громадського порядку і спокою громадян.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При таких обставинах, зібраними та дослідженими в суді доказами встановлено, що провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 необхідно закрити, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173, 185, 221, 247 п.1 ч.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за статтею 185 та статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена або на неї може бути внесено протест прокурора до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя М.М.Пак