Справа № 515/235/16-п
Провадження № 3/515/464/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2016 р. Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Семенюк Л.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Татарбунарського ВП Арцизького відділу ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українку, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не заміжньої, працюючої за наймом, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

08.02.2016 р. близько о 07.00год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання - АДРЕСА_1, вчинила психологічне насильство в сімї, а саме висловлювалася нецензурною лайкою в адресу своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала повністю та пояснила, що дійсно 08.02.2016 року близько о 07.00год., знаходячись за місцем свого проживання, висловлювалась нецензурною лайкою на адресу своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2.

Вина ОСОБА_1, крім повного визнання, також підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОД № 041984 від 09.02.2016 р., з якого вбачається, що ОСОБА_1 08.02.2016 р. близько о 07.00 год., знаходячись за місцем свого проживання, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу своєї доньки;

- рапортом чергового про реєстрацію події правопорушення, з якого вбачається, що 08.02.2016 року приблизно о 09.55 годині, надійшло повідомлення по телефону від мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 про те, що її неповнолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, самовільно залишила місце мешкання (а.с.3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с.6), ОСОБА_2 (а.с.9), ОСОБА_4 (а.с.10);

-характеристикою на ОСОБА_1, з якої видно, що вона за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.13);

- рапортами інспекторів Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 (а.с.2) та старшого інспектора ВП ОСОБА_6 (а.с.5).

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Статтею 1 Закону України "Про попередження насильства в сім'ї" (далі-Закону) визначено, що психологічне насильство в сім'ї - це насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, яким навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Відповідно до ст.15 цього закону члени сім'ї, які вчинили насильство в сім'ї, несуть кримінальну, адміністративну чи цивільно-правову відповідальність відповідно до закону.

Адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сім'ї передбачена статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою, окрім іншого встановлено, що вчиненням насильства в сім'ї є умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру ( застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо) внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

За зазначених обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 вчинила сварку відносно особи, з якою проживає сім'єю в одному будинку, а саме своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2, при цьому висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, в її діях вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, слід визнати щире розкаяння правопорушниці та посередню характеристику на неї за місцем проживання.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушниці, ступеню її вини, вважаю необхідним та достатнім накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді тридцяти годин громадських робіт.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується ставка судового збору 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

У цьому зв'язку, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 9, 33-35, 40-1, ч.1 ст. 173-2, ст.ст. 221, 252, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винною за ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на неї стягнення у вигляді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 275 (двохсот семидесяти п'яти) грн. 60 коп.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Строк предявлення постанови до виконання 3 місяці, а в частині стягнення судового збору - 1 рік.

Суддя Семенюк