Справа №3-143/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Криворот О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, який працює у ТОВ «ВорлдВайдМануфакторінг», інженером, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 12.09.2015 року приблизно о 11 год. 50 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння згідно результатів токсикологічного дослідження №1149 (1,83 проміл), чим порушив вимоги п.п. 2.9 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що 12.09.2015 року на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі він дійсно керував автомобілем НОМЕР_1, але внаслідок загострення (перфорації) виразки шлунку потрапив в ДТП, наслідком якої стала загибель двох людей. ОСОБА_1 пояснив, що сам момент настання ДТП він не пам'ятає, що свідчить про можливу втрату ним свідомості від болю при перфорації виразки, так званий «абдомінальний шок», проте чітко пам'ятає, що алкогольні напої він не вживав і не міг вживати, оскільки виразкову хворобу шлунку має з 2004 року, а ще раніше, у 1997 році, в нього встановлена виразкова хвороба дванадцятиперстної кишки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження.

Так суд вважає достовірними твердження ОСОБА_1 про те, що момент настання ДТП можливо пов'язаний із втратою ним свідомості від болю при перфорації виразки, так званий «абдомінальний шок».

Вказане підтверджується висновками кримінального провадження №0000252 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Так, постановою про закриття вказаного кримінального правопорушення від 30.09.2015 року встановлено, що у ОСОБА_1 безпосередньо перед моментом ДТП могла відбутися перша стадія перебігу перфоративної виразки шлунку, що супроводжується надзвичайно різким болем в ділянці живота, який за силою порівнюється з ударом ножем або хлистом і носить назву «абдомінального шоку», і в наслідок цього розриву ОСОБА_1 міг втратити свідомість і навіть без втрати свідомості не міг керувати своїми діями, а саме контролювати автомобіль і керувати ним, що і є причиною настання ДТП.

В той же час вказана постанова містить вказівку на те, що згідно результату токсикологічного дослідження №1149 в крові ОСОБА_1 (кров відібрана 12.09.2014 року) виявлено етанол в концентрації 1,83г/л, тобто є підстави вважати, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані сп'яніння, чим порушив вимоги п.п. 2.9 ПДР України і вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Проте зазначене посилання на висновок токсикологічного дослідження суперечить іншій частині вказаної постанови про закриття кримінального провадження, а саме поясненням свідка ОСОБА_2, який працює хірургом в Козелецькій центральній районній лікарні і який 12.09.2014 року оперував ОСОБА_1 після ДТП. Так, ОСОБА_2 пояснив, що під час операції він запаху алкоголю ні з рота пацієнта, ні зі шлунка не відчував. Кров у ОСОБА_1 для перевірки на наявність алкоголю відбиралась під час госпіталізації іншим лікарем.

Суд вважає також необхідним зазначити, що висновок токсикологічного дослідження №1149, що є в матеріалах справи доказом наявності в крові ОСОБА_1 етанолу, містить в собі суперечності, а саме кров для аналізу відібрана 12.09.2014 року, а сам аналіз проведений 19.09.2015 або ж 19.09.2014 року, оскільки листок з надрукованим текстом аналізу містить саме ці дві дати (почато аналіз 19.09.2015 року, а закінчено 19.09.2014 року). Також самі результати аналізу видані лише 22.06.2015 року, тобто до часу їх видачі, безпосередньо інформація про наявність чи відсутність в крові ОСОБА_1 етанола була невідома.

Виходячи із вказаного суд критично ставиться до вказаного доказу, оскільки його зміст та форма викликають сумніви щодо його достовірності.

Також вказаний доказ спростовується поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які показали що 12..09.2014 року ОСОБА_1 був в адекватному стані без жодних ознак алкогольного сп'яніння, як то запах алкоголю, порушення ходи чи мови. Також вказали, що сам ОСОБА_1 взагалі не вживав алкоголь, вів здоровий образ життя, займався спортом і ніколи не бачили його напідпитку.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутні порушення вимог п.п. 2.9 ПДР України, оскільки факт його знаходження в стані алкогольного сп'яніння під час керування автомобілем не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про необхідність закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею КпАП України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 247, 252, 256 КУпАП, суд -, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.О.Криворот