АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/920/15-п Номер провадження 33/786/19/16Головуючий у 1-й інстанції Ряднина В. М. Доповідач ап. інст. Лісіченко Л. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Лісіченко Л.М., з участю захисника ОСОБА_2, правопорушника - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 15.09.2015 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

проживаючий у АДРЕСА_1 -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП і до нього застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно постанови, 18.08.2015 року близько 15 год. 50 хв. ОСОБА_3, будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ст.130 КУпАП, керував автомобілем «ИЖ-412» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. с.Миронівка Машівського району Полтавської області в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 ПДР України.

Врахувавши характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу порушника, повторність вчинення правопорушення, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

31 грудня 2015 року, з пропущенням строку, на вказану постанову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на оскарження, в якій вказує, що на судове засідання 03.09.2015 року він отримав повістку зранку 03.09.2015р. і не міг встигнути на судове засідання. Після отримання копії постанови тривалий час намагався віднайти можливість оскарження, однак, так як він є малозабезпеченою особою не міг вчасно отримати належну правову допомогу. Тому, апеляційну скаргу подав в межах строків оскарження з моменту ознайомлення з матеріалами справи його представника-адвоката.

В ході розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 03.09.2015 року не міг прибути на розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки виклик отримав у цей же день, а 15.09.2015 року він не прибув у судове засідання, так як напередодні отримав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення з тією ж датою вчинення, тому в цей же день пішов платити указаний у постанові штраф у сумі 850 грн., вважаючи що саме так вирішилась його справа у суді.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що в разі пропуску строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи вищевикладене вважаю, що строк апеляційного оскарження підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Вислухавши скаржника, який підтримав апеляцію, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляція (не) підлягає до задоволення з таких підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що раніше не притягувався до адміністративної відповідальності і зважаючи на закінчення термінів для притягнення вважає, що будь який вид стягнення не може бути застосований.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 пояснив, що він не оспорює факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння 18.08.2015 року, однак при складанні щодо нього адміністративного протоколу за ч.2 ст.130 КУпАП була допущена помилка, у зв'язку з чим він вважає, що провадження по справі слід закрити у зв'язку з закінченням строків накладення стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши апелянта - ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як установлено в ході апеляційного розгляду 18.08.2015 року близько 15 год. 50 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем «ИЖ-412» державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці у с. Миронівка Машівського району Полтавської області, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 ПДР України.

Факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння підтверджується медичним висновком за результатами огляду на встановлення стану сп'яніння від 18.08.2015 року, який проведено о 16 год.20 хв., і не заперечується ОСОБА_3

Разом з тим, згідно довідки Машівського районного суду ОСОБА_3 не притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП у період з 18.08.2014 року по 17.08.2015 року, у зв'язку з чим його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про необхідність закриття провадження по справі у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП є необґрунтованими.

Так, у межах строку, визначеного ст.38 КУпАП, ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Пом'якшення виду та розміру стягнення шляхом зміни постанови судді діючим законодавством не заборонено та може бути застосовано щодо ОСОБА_3

Як видно з матеріалів справи при накладенні адміністративного стягнення суддею не виконані вимоги ст. 33 КУпАП щодо врахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

В матеріалах справи відсутні будь які відомості, що характеризують особу правопорушника.

Згідно наданої апеляційному суду довідки - характеристики ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувався і громадського порядку не порушував.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Обґрунтовуючи необхідність застосування щодо ОСОБА_3 такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами суддя у постанові зазначив, що правопорушник упродовж року повторно вчинив правопорушення на транспорті, яке є грубим.

Оскільки кваліфікуюча ознака - повторність вчинення правопорушення свого підтвердження не знайшла призначаючи стягнення ОСОБА_3, з урахуванням, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, за відсутності обтяжуючих обставин, вважаю можливим за ч.1 ст.130 КУпАП призначити адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. 294 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Поновити строк апеляційного оскарження ОСОБА_3

Апеляцію ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Машівського районного суду Полтавської області щодо ОСОБА_3 змінити.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу у розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Л.М.Лісіченко