Справа № 128/4181/15-п
Провадження № 33/772/38/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач: Рупак А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 р. м. Вінниця

Суддя апеляційного суду Вінницької області Рупак А.А., розглянувши справу відносно ОСОБА_2, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП. Провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді Вороновицького селищного голови, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування 8 рангу 4 категорії посад органів місцевого самоврядування (відповідно до рішення Вороновицької селищної ради від 19.12.2013 року 27 сесії 06 скликання), тобто особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, в зв'язку з можливістю виконання таких функцій, невідкладно не повідомив колегіальний орган, а саме Вороновицьку селищну раду, про наявність реального конфлікту інтересів. Під реальним конфліктом інтересів, відповідно до примітки ст. 172-7 КУпАП слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Так, на 38 сесії 06 скликання Вороновицької селищної ради від 27.01.2015 року, яка відбувалась у приміщенні Вороновицької селищної ради в смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області по вул. Леніна, 64, серед інших розглядалось питання № 12 «Про надання матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально - побутові потреби селищному голові та заступнику селищного голови на 2015 рік». ОСОБА_2 був присутній на 38 сесії 06 скликання Вороновицької селищної ради від 27.01.2015 року, як селищний голова, інформував по даному питанню, приймав участь в голосуванні по вказаному питанню, при цьому, у відповідності до довідки № 459 від 03.09.2015 року Вороновицької селищної ради, не повідомив у будь - який спосіб колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник реальний конфлікт інтересів, про наявність реального конфлікту інтересів. За результатами розгляду вказаного питання одноголосно були прийнято рішення 38 сесії 06 скликання від 27.01.2015 року, в п. 1 якого вказано: «Надати селищному голові та заступнику селищного голови допомогу на оздоровлення до щорічної відпустки один раз на рік в розмірі посадового окладу, та на вирішення соціально - побутових питань в межах затвердженого фонду заробітної плати на 2015 рік, та економії фонду заробітної плати у розмірі посадового окладу».

Відповідно до довідки № 378 від 03.09.2015 року Вороновицької селищної ради, голові Вороновицької селищної ради ОСОБА_2 нараховано одноразову грошову допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу 2 501 грн., та виплачено через установу банку 1 958,65 грн.

В порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» ОСОБА_2 не повідомив колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник реальний конфлікт інтересів (Вороновицьку селищну раду), про наявність реального конфлікту інтересів, а саме про суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями як Вороновицького селищного голови, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Виходячи із загальних правил поведінки державного службовця, зокрема, п. 3.6 розділу III, затверджених наказом Головного управління Державної служби України № 214 від 04.08.2010 року, у разі виникнення конфлікту інтересів у державного службовця, який входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії, Ради тощо), такий державний службовець не повинен брати участь у прийнятті рішення, якщо його неучасть не впливає на повноваження цього органу. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов'язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки.

Стаття 15 Закону України «Про правила етичної поведінки» «Недопущення конфлікту інтересів» встановлює, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незважаючи на особисті інтереси, вживають вичерпних заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, а також не допускають вчинення дій чи бездіяльності, що можуть спричинити виникнення конфлікту інтересів або створити враження його наявності. Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчиняти дії або бездіяльність на користь своїх особистих інтересів та/або інтересів третіх осіб. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов'язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки.

ОСОБА_2, не повідомив у будь - який спосіб колегіальний орган Вороновицьку селищну раду, в якому здійснював свої повноваження про наявність у нього реального конфлікту інтересів при розгляді питань, що охоплюють його матеріальний інтерес.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади і відповідного села, головує на засіданнях сільської ради. Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова:

«…2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету…;

7) здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету;

8) скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради…».

ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», що діяв станом на 27.01.2015 року. Ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» визначено конфлікт інтересів - суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень, що є аналогічним визначенню реального конфлікту інтересів визначеного приміткою ст. 172-7 КУпАП.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 є посадовою особою місцевого самоврядування, тобто особою визначеною у п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», що діяв станом на 27.01.2015 року, відповідно до ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, оскільки Закон України «Про запобігання корупції» не усуває караність діяння та не пом'якшує її.

Крім того, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді Вороновицького селищного голови, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування 8 рангу 4 категорії посад органів місцевого самоврядування (відповідно до рішення Вороновицької селищної ради від 19.12.2013 року 27 сесії 06 скликання), тобто особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, в зв'язку з можливістю виконання таких функцій, невідкладно не повідомив колегіальний орган, а саме Вороновицьку селищну раду, про наявність реального конфлікту інтересів. Під реальним конфліктом інтересів, відповідно до примітки ст. 172-7 КУпАП слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Так, на 36 сесії 06 скликання Вороновицької селищної ради від 10.12.2014 року, яка відбувалась у приміщенні Вороновицької селищної ради в смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області по вул. Леніна, 64, серед інших розглядалось питання № 61 «Про преміювання селищного голови та заступника селищного голови на 2015 рік». ОСОБА_2 був присутній на 36 сесії 06 скликання Вороновицької селищної ради від 10.12.2014 року як селищний голова, інформував по даному питанню, приймав участь в голосуванні по вказаному питанню, при цьому, у відповідності до довідки № 458 від 03.09.2015 року Вороновицької селищної ради не повідомив у будь - який спосіб колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, про наявність конфлікту інтересів. За результатами розгляду вказаного питання одноголосно прийнято рішення 36 сесії 06 скликання від 10.12.2014 року, в п. 1 якого вказано: «Преміювати селищного голову ОСОБА_2 в розмірі 50 % до посадового окладу, заступника селищного голови ОСОБА_3 в розмірі 100 % до посадового окладу, у межах затвердженого фонду на оплату праці».

В порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» не повідомив колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник реальний конфлікт інтересів (Вороновицьку селищну раду), про наявність реального конфлікту інтересів, а саме про суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями як Вороновицького селищного голови, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Виходячи із загальних правил поведінки державного службовця, зокрема, п. 3.6 розділу III, затверджених наказом Головного управління Державної служби України № 214 від 04.08.2010 року, у разі виникнення конфлікту інтересів у державного службовця, який входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії, Ради тощо), такий державний службовець не повинен брати участь у прийнятті рішення, якщо його неучасть не впливає на повноваження цього органу. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов'язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки.

Стаття 15 Закону України «Про правила етичної поведінки» «Недопущення конфлікту інтересів» встановлює, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незважаючи на особисті інтереси, вживають вичерпних заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, а також не допускають вчинення дій чи бездіяльності, що можуть спричинити виникнення конфлікту інтересів або створити враження його наявності. Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчиняти дії або бездіяльність на користь своїх особистих інтересів та/або інтересів третіх осіб. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов'язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки.

ОСОБА_2 не повідомив у будь - який спосіб колегіальний орган - Вороновицьку селищну раду, в якому здійснює свої повноваження про наявність у нього реального конфлікту інтересів при розгляді питань, що охоплюють його матеріальний інтерес.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади і відповідного села, головує на засіданнях сільської ради. Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова:

2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету…;

7) здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету;

8) скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради…».

ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», що діяв станом на 10.12.2014 року. Ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» визначено конфлікт інтересів - суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень, що є аналогічним визначенню реального конфлікту інтересів визначеного приміткою ст. 172-7 КУпАП.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 був посадовою особою місцевого самоврядування, тобто, особою визначеною у п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», що діяв станом на 10.12.2014 року, відповідно до ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, оскільки Закон України «Про запобігання корупції» не усуває караність діяння та не пом'якшує її.

В апеляційній скарзі прокурора - прокуратури м. Вінниці Криворучки І.О. ставиться питання про скасування постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 15.01.2016 року відносно ОСОБА_2 у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить винести свою постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. Апеляція мотивована тим, що суд безпідставно закрив адміністративну справу в зв'язку із закінченням строків давності, оскільки строки, зазначені в ст. 38 КУпАП, тобто 3 місяці з дня виявлення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією не минули, так як протокол відносно ОСОБА_2 складено 04.11.2015 року, 16.12.2015 року провадження у справі зупинилось у зв'язку із хворобою правопорушника, 15.01.2016 року провадження відновлено та постановлено рішення по справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор Шаргало В.А. підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її скасувавши постанову судді з винесенням нової постанови з накладенням адміністративного стягнення в межах санкції статті. При цьому пояснив, що суддею місцевого суду невірно визначено момент виявлення адміністративного правопорушення, яке обчислювалось з моменту надання селищною радою довідки про відсутність заяв селищного голови про наявність конфлікту інтересів. На думку прокурора такий строк необхідно обчислювати з моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та при цьому пояснила, що за цими ж корупційними адміністративними правопорушеннями відносно ОСОБА_2 раніше складались відповідні протоколи, які в свою чергу повертались прокурору для належного оформлення.

Заслухавши пояснення прокурора та захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині необхідності скасування судового рішення через неправильне застосування норм матеріального права слід зазначити, що суддею під час розгляду справи не дотримано вимоги ст.280 КУпАП щодо обставин, які підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме чи підлягає особа адміністративній відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи та постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, під час розгляду протоколу правильно встановив фактичні обставини справи і суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються.

Разом з тим доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для закриття провадження у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи в суді першої інстанції є обґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Під час розгляду справи, приймаючи рішення про закриття провадження у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суддя виходив з того, що довідка Вороновицької селищної ради №458 від 03.09.2015 року про відсутність повідомлення ОСОБА_6 про конфлікт інтересів є підставою для відрахування моменту виявлення адміністративного правопорушення саме з цього числа.

Проте такі висновки є хибними.

Зазначена довідка за своїм змістом є лише одним з доказів у справі, що в свою чергу поряд з іншими даними дає підстави дійти висновку про наявність правопорушення в діях особи. В свою чергу відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наведеного слід дійти висновку, що виявлення адміністративного правопорушення - сформована думка (твердження) органу (посадової особи) про наявність адміністративного правопорушення в діях особи.

Системний аналіз зазначеної норми дає підстави вважати, що висновок органу (посадової особи) про наявність в діях особи адміністративного правопорушення виникає з моменту викладення в протоколі про адміністративне правопорушення фактичних його обставин, та саме з цього часу слід відраховувати строки накладення адміністративного стягнення.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду були протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, складені заступником прокурора Вінницького району відносно ОСОБА_2 04.11.2015 року (а.с.2-4, 41-43). З урахуванням вищевикладеного, а також тієї обставини, що суддею постановою від 16.12.2015 року було зупинено провадження у справі через захворювання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на момент розгляду справи та постановлення рішення (15.01.20156 року) строки накладення адміністративного стягнення не минули.

За наведених обставин постанова судді підлягає скасуванню.

Поряд з цим, під час апеляційного розгляду встановлено, що заступником прокурора Вінницького району за ці ж дії відносно ОСОБА_2. складались протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП 28.09.2015 року, які ухвалами судді від 06.10.2015 року повернуті прокурору для належного оформлення.

Таким чином, очевидно строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.3 ст.38 КУпАП слід рахувати з моменту виявлення правопорушення, тобто з 28.09.2015 року.

При цьому слід врахувати, що на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції зазначені строки минули.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи строків, передбаченихст.38 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 247 п.7, 294 ч.8 п.2 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП скасувати, провадження у справу закрити через закінчення строку накладення адміністративного стягнення..

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:

З оригіналом вірно: