Справа № 159/5265/15-п Провадження № 33/773/3/16 Суддя в 1 інстанції: Василюк О.С.
Категорія: ч. 4 ст. 122 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2016 р. місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, громадянина України, непрацюючого, на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок,

В С Т А НО В И В:

Згідно постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 16 вересня 2015 року близько 13 год. 20 хв. у м. Ковелі, на Привокзальній площі, керував автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дороги транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя проїзних частин на головній дорозі, чим змусив його різко гальмувати та змінити швидкість руху, порушивши вимоги п. 16.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим і таким, що суперечить фактичним обставинам справи. В обґрунтування стверджує, що не створював аварійної обстановки, оскільки пригальмував та пропустив маршрутне таксі, однак водій останнього з незрозумілих причин також пригальмував та подав звуковий сигнал. Зазначив, що водій маршрутного таксі ОСОБА_2 ніяких претензій до нього не мав. Вважає, що був незаконно зупинений працівниками ДАІ. Вказує, що судом першої інстанції було допитано лише працівників ДАІ без допиту в якості свідка очевидця події ОСОБА_3, який підтвердив би відсутність у його діях вини. Тому, на думку апелянта, всупереч п. 1 ст. 247 КУпАП його необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності.

До початку апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності у зв'язку з плановими оздоровчими процедурами терміном з 18 до 24 січня 2016 року, зазначивши, що підтримує апеляційні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати: чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, підтверджується зібраними у справі та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Сам ОСОБА_1 не заперечував про керування транспортним засобом у вказаному в протоколі про адміністративне правопорушення місці та в зазначений час.

Свідок ОСОБА_2 підтвердив у суді про створення водієм ОСОБА_1 аварійної обстановки.

Дані обставини також підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 988026 від 16 вересня 2015 року, показаннями свідків - інспекторів ДАІ ОСОБА_4, ОСОБА_5, що ОСОБА_1, рухаючись другорядною дорогою, не дав дороги маршрутному таксі, яке наближалося до перехрестя проїзних частин на головній дорозі, чим змусив останнього різко гальмувати та змінити швидкість руху.

Твердження скаржника про те, що він не створював аварійної обстановки і всупереч закону був зупинений працівниками ДАІ, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення першого адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються вищенаведеними матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно не допитано у якості свідка очевидця події ОСОБА_3, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з протоколу судового засідання від 05 листопада 2015 року, такого клопотання зі сторони особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заявлено не було.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що водій маршрутного таксі ОСОБА_2 ніяких претензій до ОСОБА_1 не мав, не виключають вини останнього у вказаному адміністративному правопорушенні.

За таких обставин, суд першої інстанції, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності, обґрунтовано поклав їх в основу прийнятого рішення, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням особи винного, способу і характеру вчиненого ним правопорушення, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік, який є необхідним і достатнім для запобігання вчинення нових правопорушень як ним, так і іншими особами.

З огляду на вищенаведене, підстави для скасування постанови судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні, а тому керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2015 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області П.П. Борсук