Справа № 148/2879/15-п
Провадження № 33/772/24/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач: Слободян К. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Слободян К.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адмінправопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2015 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

жителя АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту строком на 3 (три) доби, -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 13.12.2015 року в м. Тульчині біля магазину «Брамка» він виражався нецензурною лайкою на адресу громадянина ОСОБА_3, намагався скоїти бійку, на зауваження не реагував, поводив себе зухвало, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Не погодившись із прийнятим судом рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його, зазначивши в апеляційній скарзі, що визнавав під час складання протоколу про адмінправопорушення і в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у вчиненні правопорушення, проте вважає, що суд розглянув справу з порушеннями, зокрема, не надіслав йому судову повістку, не роз'яснив його права та обов'язки, не оголосив протокол про адмінправопорушення, не надав можливості скористатися правовою допомогою, хоча участь адвоката при адміністративному арешті є обов'язковою. Крім того, скаржник вважає, що при накладенні стягнення суд не врахував його особу та пом'якшуючих відповідальність обставин. Тому ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду і надіслати справу на новий розгляд.

Скаржник ОСОБА_2 та його адвокат Дунаєв І.Б., який здійснював за дорученням Центру його захист в період адміністративного арешту, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, підстав для її задоволення не вбачаю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.268 КУпАП при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був присутній в судовому засіданні, а, отже, він був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи.

Ведення протоколу судового засідання під час розгляду справ про адміністративні правопорушення законом не передбачено, тому до тверджень апеляційної скарги про те, що головуючим не було роз'яснено його процесуальні права та обов'язки, слід віднестись критично.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про обов'язкову участь адвоката при адміністративному арешті, то, як видно з матеріалів справи, це право ОСОБА_2 теж було дотримано - начальником Тульчинського ВП ОСОБА_5 було повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області про затримання ОСОБА_2 і йому було призначено адвоката Дунаєва І.Б., який протягом години приступив до виконання своїх обов'язків по наданню правової допомоги (а.с.17). Твердження ж про те, що це нібито мав зробити суд, є невірними, оскільки суд (суддя) не може (та і не вправі) наперед повідомити центр вторинної правової допомоги про необхідність призначити безоплатного адвоката оскільки буде обирати щодо правопорушника стягнення у виді адміністративного арешту, тому що це буде свідчити про упередженість суду та прийняття ним рішення ще до виходу у нарадчу кімнату.

Санкція ч.1 ст.173 КУпАП передбачає накладення стягнення на винну особу у виді штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шестидесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п'ятнадцяти діб.

Як убачається з постанови, суд, обираючи вид і розмір адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, характер вини, майновий стан та прийшов до висновку про необхідність призначення стягнення у виді адміністративного арешту, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення згідно вимог ст.23 КУпАП буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Такий висновок суду, вважаю, повністю обґрунтованим, вірним та належно вмотивованим, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, який ніде не працює і не навчається, і якому суд обрав адміністративний арешт в мінімальних межах строку, визначеного санкцією ч.1 ст.173 КУпАП, про неврахування даних про його особу та пом'якшуючих відповідальність обставин - безпідставними.

З врахуванням вищенаведеного, а також положень ч.8 ст.294 КУпАП, яка не передбачає можливості суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги скасувати постанову суду з направленням справи на новий судовий розгляд, - керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тульчинського районного суду від 21 грудня 2015 року про визнання його винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП, - без змін.

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області К.Б. Слободян

З оригіналом згідно: