ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі Демяносов О.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.,

в с т а н о в и в:

вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 17 жовтня 2015 року о 03.00 год., по вул. Урицького - вул. 9-ої Авіадивізії в м. Маріуполі Донецької області, керував автомобілем Audi, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, був доставлений у міський наркологічний диспансер м. Маріуполя, чим порушив п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. За змістом скарги апелянт просить постанову районного суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі на підставі відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування доводів апеляції ОСОБА_2 посилається на те, що справу було розглянуто в його відсутність, про дату та час він завчасно не повідомлений, у зв'язку із чим, вважає, було порушено його право на захист. Окрім цього, вказує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений з численними порушеннями, яким суд першої інстанції не дав належної правової оцінки. Залишилися поза увагою його доводи про те, що він за кермом автомобіля не був, натомість був його знайомий ОСОБА_3, який також підтверджував даний факт.

Заслухавши думку особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, ознайомившись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 в її межах, вважаю, що остання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно п.3 ч.1 ст.278 орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

За змістом статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї надійшло клопотання про її відкладення.

Однак, ці положення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 виконані не в повній мірі.

Так, із справи убачається, що вона розглянута 22 грудня 2015 року у відсутність ОСОБА_2 У мотивувальній частині оскаржуваної постанови суддею районного суду зазначено, що ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та в установленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи.

Натомість, такий висновок, на думку апеляційного суду, є сумнівним, оскільки розписка, на яку посилається суд, як на доказ своєчасного й належного повідомлення, піддавалась механічному виправленню (а.с.15).

Тому, доводи ОСОБА_2 в цій частині є слушними, а твердження суду про те, що останнього було повідомлено належним чином не відповідають вимогам Закону.

Окрім цього заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що судом порушено його право задавати питання сторонам та свідкам, які приймають участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Ці права ОСОБА_2 поновлені апеляційним судом, у зв'язку із чим у судове засідання до апеляційного суду були викликані особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_4, які дали пояснення по суті справи.

ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, суду апеляційної інстанції пояснив, що 17 жовтня 2015 року увечері був у кафе, випивав, приблизно о 02.30 год. зателефонував своєму знайомому ОСОБА_3, щоб останній відвіз його додому. ОСОБА_3 забрав його біля кафе та відвіз додому, автомобіль залишив на перетині вул. 9-й Авіадивізії та вул. Урицького, після чого ОСОБА_3 пішов додому. Він зайшов до магазину, коли вийшов його затримали працівники патрульної служби з Західної України. Він сів до них у машину, після чого його відвезли до наркології, провели огляд. Він неодноразово повторював, що автомобілем не керував, їхав на пасажирському сидінні, але на нього склали адміністративний протокол. На допиті зазначених раніше працівників патрульної служби не наполягав і вважав за можливе розглядати справу про адміністративне правопорушення без них.

ОСОБА_4 пояснив, що 17 жовтня 2015 року він був черговим, його викликали на місце пригоди. Приїхавши на місце, а саме: на перетин вул. Урицького та 9-ї Авіадивізії в м. Маріуполі, міліціонери батальйону патрульної служби, що були командировані з Івано-Франківської та Тернопільської областей, розповіли про адміністративне правопорушення, надали свої рапорти щодо обставин затримання ОСОБА_2 Після чого він разом з іншими інспекторами ДАІ відвезли ОСОБА_2 до наркології, де отримали висновок щодо результатів його медичного огляду. На підставі наданих рапортів та висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 він склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Внаслідок порушення під час розгляду справи судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції, діючи відповідно до вимог п.3 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги доходить висновку про необхідність скасування постанови судді суду першої інстанції та винесення нової постанови у справі.

Дослідивши в засіданні апеляційної інстанції наявні в матеріалах справи докази, у тому числі на предмет їх належності та допустимості, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП серія АП1 № 124877 від 17 жовтня 2015 року щодо керування ОСОБА_2 всупереч нормам п.2.9 (а) ПДР України транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння (а.с.6); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1123 від 17 жовтня 2015 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_2 перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю (а.с.7); рапорти працівників ДПС (а.с. 8-11), суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження і є доведеною.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом, а за його кермом перебувала інша особа, суперечать наведеним вище доказам, зокрема рапортам працівників міліції, які підтвердили, що на момент зупинки за кермом транспортного засобу перебував саме ОСОБА_2, тобто апелянт. Підстав для сумніву цих доказів суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що подія правопорушення мала місце 17 жовтня 2015 року, а тому на момент постановлення рішення судом апеляційної інстанції сплинув, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Внаслідок цих обставин, апеляційний суд вважає необхідним на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст.294 КУпАП суддя

п о с т а н о в и в:

апеляційна скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2015 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАп із застосуванням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік скасувати, а провадження у справі, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова Апеляційного суду Донецької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області О.В.ДЕМЯНОСОВ