справа № 415/24/16-п
провадження № 3/415/32/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2016 р. місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, військовослужбовця на посаді начальника кінологічного відділення ОБПК «Лисичанськ» з місцем дислокації населений пункт Лисичанськ, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

14.12.2015 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_1, який двічі протягом року, а саме 19.10.2015 року та 13.11.2015 року вчинив адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1, ч.3 ст. 172-20 КУпАП за які 02.11.2015 року та 24.12.2015 року був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу та арешту з утриманням на гауптвахті, повторно, являючись військовослужбовцем, призваним на військову службу по мобілізації, відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», під час виконання військового обовязку, відповідно до ст.2 ч.11 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», на території військового обєкту, а саме ОБПК «Лисичанськ» військовослужбовець виконував обовязок військової служби в нетверезому стані.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але надав до суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу про адміністративне правопорушення відносно нього за його відсутністю, з причини переведення його до іншого місця служби (Станиця Луганська), вину визнає, у звязку з цим, у судовому засіданні були досліджені письмові пояснення правопорушника, з яких вбачається що він дійсно 14.12.2015 року повертався з відпустки, в дорозі вживав спиртні напої (а.с.5)

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винність останнього у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді: підтверджується довідкою лікаря травматологічного відділення, згідно якої 14.12.2015 року після медичного огляду військовослужбовцю ОСОБА_1 встановлений діагноз: забій правої половини грудної клітини, забій пошкодження потиличної області праворуч, алкогольне спяніння (а.с.3), поясненнями солдата ОСОБА_2 кулеметника кулеметної групи відділення вогневої підтримки, згідно яких 14.12.2015 року він повертався з відпустки разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_1, останній перебував в стані алкогольного спяніння, вийшовши з вагону ОСОБА_1 неодноразово падав, він з товаришем вирішили зателефонувати т.в.о коменданта ОСОБА_4, який направив автомобіль з медичною службою за ОСОБА_1 (а.с.2), поясненнями начальника медичного пункту ОБПК «Лисичанськ» ОСОБА_5, з яких вбачається, що 14.12.2015 року отримав вказівку від т.в.о коменданта ОСОБА_4 про необхідність направлення на освідчення факту вживання алкогольних напоїв військовослужбовця ОСОБА_1, який знаходиться на залізничному вокзалі міста Лисичанська. На момент огляду мова нерозбірлива, хода хитка, порушена, жестикуляція і міміка відсутні, різкий запах алкоголю з порожнини рота, при доставленні в травматологічне відділення ЦМЛ ім.Титова останньому був поставлений діагноз: забій правої половини грудної клітини, забій пошкодження потиличної області праворуч, алкогольне спяніння (а.с.4).

Згідно вимог ч.5 ст.15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно вимог статті 30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальник має право віддавати підлеглому накази і зобовязаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобовязаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч.3 ст.172-20 КУпАП, кваліфіковані вірно, оскільки останній, являючись особою , яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, виконував обовязки військової служби у нетверезому стані.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 являється військовослужбовцем, не є інвалідом, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1, ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В якості обставин, що, згідно зі ст.34 КУпАП, помякшують відповідальність правопорушника, суд визнає повне визнання своєї провини, щире розкаяння останнього.

Обставин, що, згідно зі ст.35 КУпАП, обтяжують відповідальність правопорушника, суд не вбачає.

Суд не визнає в якості обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі ст. 35 КУпАП, повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню та вчинення правопорушення у стані алкогольного спяніння, оскільки зазначені обставині являються кваліфікуючої ознакою складу даного правопорушення.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану правопорушника ОСОБА_1, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, характер вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1, слід призначити стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст.172-20 КУпАП, що, на думку суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також, запобіганню вчинення нових правопорушень.

При цьому з урахуванням обставин, що помякшують відповідальність правопорушника, щирого розкаяння винного, та відсутністю обставин, що його обтяжують, суд вважає можливим признати ОСОБА_1 мінімальний розмір штрафу, передбачений санкцією ч. 3 ст. 172 -20 КУпАП.

Таке стягнення на думку суду буде необхідним для виправлення правопорушника, запобіганню вчиненню нових правопорушень та є достатнім для досягнення відповідно до ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобовязані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори, - у справах, повязаних з виконанням військового обовязку, а також під час виконання службових обовязків

Керуючись ст.33, ч.3 172-20, ст.221, ст.284, ст.289, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

Піддати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят пять) гривень.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: М.М.Старікова