ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, фізичної особи - підприємця,

за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Під час позапланової перевірки, проведеної в період з 08 по 14 грудня 2014 року на підставі наказу № 014-нп від 07 грудня 2015 року державним інспектором праці виявлено, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, місце здійснення підприємницької діяльності - с. Новосілка Підволочиського району, порушено законодавство про працю, а саме:

- всупереч вимогам ч. 1 ст. 116 КЗпП України розрахунок із звільненим працівником не проведено у день звільнення;

- в порушення вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати в день звільнення всіх коштів працівнику не виплачено середній заробіток за весь час затримки виплати розрахункових коштів до дня фактичного розрахунку;

- під час звільнення працівника йому не нараховується та не виплачується належна сума компенсації за всі невикористані ними дні щорічних відпусток, що є порушенням вимог ст.. 83 КЗпП України;

- атестація робочих місць за умовами парці не проведена, прострочено терміни її проведення, чим порушено вимоги ст. 7 ЗУ «Про охорону праці», статті 7 ЗУ «Про відпустки» та постанови КМУ від 01 серпня 1992 року № 442.

В судове засідання громадянин ОСОБА_1 не зявився, хоч про дату та час розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, що дає підстави розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 14 грудня 2015 року №19-13-036/006, з якого вбачається, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 вчинено ряд правопорушень: порушено прядок розрахунку нарахуванням компенсації за невикористані відпустки із звільненим працівником, не проведено атестацію робочих місць, чим порушено ст.. 83, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України, ст. 7 ЗУ «Про охорону праці», статті 7 ЗУ «Про відпустки» та постанови КМУ від 01 серпня 1992 року № 442;

- витягом з акту перевірки № 19-13-036/018 від 14 грудня 2015 року, з якого вбачається, що під час позапланової перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1, місце здійснення підприємницької діяльності - с.Новосілка Підволочиського району, проведеної в період з 08 по 14 грудня 2014 року на підставі наказу № 014-нп від 07 грудня 2015 року, державним інспектором управління держпраці у Тернопільській області було встановлено ряд порушень законодавства про працю: зокрема: - всупереч вимогам ч. 1 ст. 116 КЗпП України розрахунок із звільненим працівником не проведено у день звільнення; - в порушення вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати в день звільнення всіх коштів працівнику не виплачено середній заробіток за весь час затримки виплати розрахункових коштів до дня фактичного розрахунку; - під час звільнення працівника йому не нараховується та не виплачується належна сума компенсації за всі невикористані ними дні щорічних відпусток, що є порушенням вимог ст.. 83 КЗпП України; - атестація робочих місць за умовами парці не проведена, прострочено терміни її проведення, чим порушено вимоги ст. 7 ЗУ «Про охорону праці», статті 7 ЗУ «Про відпустки» та постанови КМУ від 01 серпня 1992 року № 442;

- довідкою про проведення остаточного розрахунку № 00 від 10 грудня 2015 року, з якої слідує, що розрахунок працівника ОСОБА_2, звільненого 18 .11.15 року, проведено 19.11.2015 року; за час затримки виплати остаточного розрахунку йому не нараховано середній заробіток за весь час затримки;

- журналом розрахунку, з якого убачається, що під час звільнення вивантажувача цегли ОСОБА_3, йому не виплачена належна компенсація за невикористані щорічні відпустки.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю і тому його слід притягнути до відповідальності шляхом накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією статті.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, та приходить до переконання, що на гр. ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі.

Крім того, у відповідності до ст. 40-1 КпАП України із ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір, у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 275,60 грн. згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що діє в редакції згідно ЗУ № 484-VІІІ від 22 травня 2015 року.

Керуючись ст.ст.33,40-1,276-280,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, . 5 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», зі змінами та доповненнями, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, наклавши на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят пять ) гривень 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя