Єдиний унікальний номер 728/2847/15-п
Номер провадження 3/728/1/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді- Новікова О.М.

при секретарі - Макаренко Ю.Г.

розглянувши матеріали, які надійшли із сектору Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого водієм ПП «Украгротранс», до адміністративної відповідальності на протязі року не притягувався,

за ст.130 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №144058 від 09.12.2015 року вбачається, що 09.12.2015 року близько 15 год. 25 хв. м. Бахмач по вул. Калініна громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп»яніння ( різкий запах алкоголю з рота, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходження медогляду на стан сп»ягніння в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків), що є порушенням вимог п.п. 2.5, 2.9 «А» Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав і пояснив, що він працює на автомобілі НОМЕР_1, у вказаний день він возив землю і коли приїхав на територію підприємства під час вигризки землі зламалась деталь, яка утримує кузов, тому він поставив автомобіль на ремонт і він знаходився на території підприємства у несправному вигляді, так як після смерті дружини пройшло дев*ять днів то він приніс на роботу поминальний обід та із працівниками провели обряд поминок, після чого керуючий підприємством ОСОБА_2, з яким існують давні неприязні відносини, викликав працівників ДАІ, які почали вимагати пройти медогляд, документи та склали адміністративний протокол, але він їм відмовив, так як не керував транспортним засобом в стані сп*яніння. За вживання спиртних напоїв на підприємстві керівництво його вже оштрафувало.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що 09.12.2015 року його викликав керівник ПП «Украгротранс» ОСОБА_2 і пояснив, що ОСОБА_1 керує автомобілем КАМАЗ-5320 в п»яному вигляді. Коли я приїхав ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля, який стояв на території підприємства, запропонував йому надати документи та пройти медогляд на стан спяніння, але він відмовився. Протокол був складений у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що 09.12.2015 року він виконував обовязки контролера виїзду на лінію автомобілів підприємства та знаходився на проходній підприємства. На територію заїхав на автомобілі КАМАЗ, яким керував водій ОСОБА_1 Через деякий час приїхали працівники ДАІ, які також заїхали на територію підприємства. Чи перебував водій ОСОБА_1 в стані спяніння він не бачив, також не бачив, чи пропонували йому працівники ДАІ пройти медичне обстеження на стан спяніння, про що розмовляли працівники ДАІ із ОСОБА_1 йому невідомо. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення був складений в його присутності, також працівники ДАІ писали якісь пояснення, але про що йшлось у вказаних документах він не читав.

Свідок ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин. Про час та місце повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової кореспонденції.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність особи за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення суду надані такі докази: протокол серії АП2 № 144058 від 09.12.2015 року та пояснення додані до протоколу свідків ОСОБА_4, ОСОБА_2

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд доходить наступного висновку.

Вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки порушник ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав і категорично заперечив факт керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, при цьому пояснив, що протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення складений без його участі, він не керував автомобілем у нетверезому стані, оскільки автомобіль знаходився на території ПП «Украгротранс» в неробочому стані. Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що автомобіль перебував на території ПП «Украгротранс» в той час коли приїхали працівники ДАІ, тобто вони складали протокол та відбирали пояснення вже коли автомобіль ОСОБА_1 стояв в несправному стані, також він не підтвердив факт заїзду ОСОБА_1 на територію підприємства в стані спяніння, та і сам свідок ОСОБА_3 не заперечує того факту, що спілкувався із ОСОБА_1, який перебував у стані спяніння вже коли його автомобіль був на території підприємства, тобто факту керування ним транспортним засобом в нетверезому стані він не бачив. Свідок ОСОБА_2 взагалі не з*явився в судове засідання з невідомих причин, буду двічі викликаним в установленому законодавством порядку.

В такому випадку береться до уваги позиція Європейського Суду з прав людини у справі Корнєв і Карпенко проти України (п. 54 Рішення), де Суд визначив, що пункти 1 і 3(d) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Європейський Суд зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статті 6 Конвенції, що має місце у даній справі про адміністративне правопорушення.

Названі обставини не дають змоги суду однозначно оцінити дії ОСОБА_1 як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 статтею 130 КУпАП.

Інші докази, яки б свідчили про вину ОСОБА_1 надані суду не були, його пояснення спростовані не були, тому факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не доведено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. ч.1 ст.130, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.М. Новіков