Провадження № 3/554/100/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 січня 2016 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1, непрацюючого, ідентифікаційний код та інші відомості про особу невідомі і ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу складеного інспектором Октябрського ВП ГУНП України в Полтавській області сержантом поліції ОСОБА_2 «20 грудня 2015 року близько 11 години порушник ОСОБА_1 в приміщенні магазину фрешмаркет «Брусничка», що по вулиці Калініна, 50/12 в м. Полтаві, розпакував продукти харчування та почав їх вживати, чим вчинив дрібну крадіжку», що, на думку ініціатора складення протоколу, є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

В судове засідання порушник, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не зявився, заяви про відкладення розгляду справи не подав, в звязку з чим суд розглянув справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи щодо нього за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

У відповідності до чинного законодавства відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Частина 2 вказаної статті передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Отже, стаття 51 КУпАП, за якою порушника притягнуто до адміністративної відповідальності, містить дві норми , кожна із яких передбачає окрему відповідальність за скоєння правопорушення.

Як видно із змісту протоколу, він складений з грубими порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, яка встановлює, що в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинні бути зазначені: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один із яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності (ч. 2 ст. 254 КУпАП).

Ці вимоги закону ініціатором складення протоколу були грубо порушені.

Судом встановлено, що Протокол про адміністративне правопорушення має суттєві недоліки у ньому, зокрема, суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у диспозиції обох частин статті 51 КУпАП, оскільки не розкрито зміст порушення, а лише констатовано факт вчинення такого порушення та зроблено посилання на норму, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зокрема, в протоколі не зазначено, що саме вкрадено порушником, яка вартість викраденого майна та спосіб, у який це було вчинено, що позбавляє суд можливості розглядати протокол як доказ вчинення правопорушення. Більше того, в протоколі не зазначено, що порушник викрав будь-яке чуже майно, а зазначено, що він розпакував продукти харчування, що не є викраденням. Крім того, не встановлено та не зазначено мету вчинення цих дій, що позбавляє суд можливості оцінювати їх як крадіжку, оскільки вона має корисний характер, в той час, коли розпакування продуктів харчування та їх вживання могло бути викликано іншими мотивами.

Під час складення протоколу не встановлено особу порушника та зазначені неповні дані про його особу, які позбавляють суд можливості виклику порушника до суду.

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення ініціатором складення протоколу не надано і посилання на них в самому протоколі не наведено, а тому констатація факту їх вчинення в протоколі є припущенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім іншого, суд позбавлений можливості оцінювати дії порушника з точки зору їх відповідності диспозиції норми закону, оскільки такої, яка йому інкримінується КУпАП не містить.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, так як висновки ініціатора складення протоколу про його винуватість у цьому не ґрунтуються на наданих доказах, протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що виключає притягнення особи до відповідальності.

Керуючись статтями 247, 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.Г. Савченко