Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/185/16-п
Провадження №: 3/332/61/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 р.

Суддя Заводського районного суду м.Запоріжжя Безлер Л.В., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Державтоінспекції Запорізької роти ДПС СП1, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, працюючого приватною особою-підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

-за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2016 року, о 21-30 годині, по вул.Чайкіної,73, у м.Запоріжжя, ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_1, у стані наркотичного спяніння. Огляд проведено в медичному закладі КУ «ОКНД».

У ході розгляду адміністративної справи в суді ОСОБА_1, після розяснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, визнав, щиро розкаявся і пояснив суду наступне. 17 січня 2016 року, після вживання спиртних напоїв, незнайомі особи пригостили його цигаркою, імовірно це була марихуана, однак, у звязку із перебуванням у стані алкогольного спяніння, він не може точно сказати, що саме він палив. У той день автомобілем не керував. Безпосередньо 19.01.2016 року, в день зупинки його транспортного засобу працівниками ДАІ, наркотики чи алкоголь не вживав. Встановлення у нього 19.01.2016 року стану наркотичного спяніння лікарем КУ «ОКНД» пояснює можливим вживанням наркотику 17 січня 2016 року. Окрім того, ОСОБА_1 просив суд не накладати на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки його робота повязана із використанням автомобілю. Адвокат ОСОБА_2 зазначив про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній не мав умислу на його вчинення. Просив суд справу закрити або не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, її адвоката, свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п.2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім його особистих пояснень, підтверджується наступними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії АП1 №496519 від 19.01.2016 року (а.с.2), ОСОБА_1 19 січня 2016 року, о 21-30 годині, по вул.Чайкіної,73, у м.Запоріжжя, керував автомобілем ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_1, у стані наркотичного спяніння. Про цей факт у даному протоколі засвідчили своїми підписами свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Огляд проведено в медичному закладі КУ «ОКНД».

Даний протокол відповідає вимогам ст. 254-256 КУпАП, складений повноважною особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з рапорту інспектора ДПС взводу роти ДПС ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 (а.с.4), ним, спільно із поліцейським ОСОБА_6, під час несення служби, було зупинено автомобіль НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 В ході перевірки документів, у ОСОБА_1 були встановлені ознаки наркотичного спяніння, а саме, розширені зіниці очей, відсутність їх реагування на світло, неприродна блідість обличчя, у звязку з чим водія було направлено на медичний огляд.

Згідно із висновком лікаря КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ОСОБА_7 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 543, складений 19.01.2016 року о 21-35 годині, ОСОБА_1 перебуває у стані спяніння марихуаною (а.с.3).

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні характеризувала ОСОБА_1 як особу, яка не вживає наркотичні засоби.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про наявність у діях водія ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як за керування транспортними засобом особою в стані наркотичного спяніння.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, розяснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника, який, згідно з довідкою Державтоінспекції Запорізької області, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП; ступінь вини; майновий стан. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено. Обставинами, що помякшують відповідальність, є щире розкаяння ОСОБА_1, позитивна характеристика з учбового закладу (а.с.13).

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобіганню вчинення зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу.

Згідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави понесені судові витрати у сумі 275,60 грн (двісті сімдесят п'ять гривень) 60 копійок (Банк ГУДКСУ в Запорізькій області р/р 0004, МФО 813015, ЄДРПОУ отримувача 38025372, одержувач : УДКСУ в Заводському районі м. Запоріжжя, код бюджетної класифікації : 22030001 - "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)".

Відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя Л.В. Безлер