АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/789/7/16 Доповідач - Кунець І.М.
Категорія - ч.1 ст.483 Митного Кодексу
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 р. Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області Кунець І.М.,

за участю: ОСОБА_1

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності-ОСОБА_2.

представника Тернопільської митниці Д.Ф.С. - Гребеняка Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 14 грудня 2015 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару ( Автомобіля Peugeot Partner, 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_2), що становить: 31848,14 гривень (тридцять одна тисяча вісімсот сорок вісім гривень чотирнадцять копійок) з конфіскацією вказаного автомобіля у власність держави, а у випадку неможливості цього стягнути з нього в дохід держави 31848, 14 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою повернути матеріали справи Тернопільській митниці ДФС на дооформлення. Апелянт вважає, що при розгляді судом допущена необ'єктивність та неповноту і викладені у постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Як стверджує апелянт, справа була розглянута у його відсутності і його не було повідомлено про час і місце розгляду справи. В поясненні він вказав адресу фактичного проживання і свій мобільний телефон, тобто суд мав можливість повідомити його про час і місце розгляду справи. Повістки про його виклик до суду направлялися за місцем його реєстрації, де він не проживав. Також апелянт вважає, що суд передчасно та безпідставно прийшов до висновку про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, оскільки митниця не забезпечила офіційного перекладу, отриманих від митної служби Республіки Литва документів з іноземної мови на українську, що не давало можливості суду перевірити відповідність висновків, викладених в протоколі про порушення митних правил отриманим документам.

Заслухавши думку захисника ОСОБА_1 ОСОБА_4, який підтримав подану апеляційну скаргу, просить постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою повернути матеріали справи на дооформлення, думку представника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_1, який постанову суду вважає законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, пояснив, що дійсно справа розглядалася без участі ОСОБА_1 і документи, які поступили з Республіки Литва не перекладені з іноземної мови на українську, оскільки в суді про це не ставилося питання, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків.

Як видно із постанови та протоколу судового засідання, дана справа була розглянута у відсутності ОСОБА_1

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями адресно-довідкового відділу (а.с.42).

На вказану адресу направлялися повістки ОСОБА_1 про виклик до суду на 30 жовтня та 14 грудня 2015 року, які повернулися з відміткою пошти про те, що він за вказаною адресою не проживає.

Вказане свідчить про те, що повісток про виклик до суду ОСОБА_1 не отримував, що підтверджує його доводи про те, що він не знав про час і місце розгляду справи, а тому не з'явився в судове засідання.

В протоколі пояснення ОСОБА_1 від 27.08.2015 року, долученому до протоколу про порушення митних правил, вказано: "Про час і місце розгляду адміністративної справи прошу інформувати мене за адресою: АДРЕСА_2" і в ньому вказано мобільний телефон -НОМЕР_1 (а.с.3).

Разом з тим, за вказаною адресою повістки про виклик до суду ОСОБА_1 не направлялися і даних про те, що з ним зв'язувалася по мобільному телефону, немає.

Таким чином, суд помилково направив повістки про виклик ОСОБА_1 за місцем його реєстрації, де він не проживав, а тому, закономірно, не міг отримати їх.

Виходячи із наведених обставин, не можна зробити висновок про те, що ОСОБА_1 був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, а стверджування про це, наведені в постанові суду, є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1, який не був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, що є порушенням закону.

Так, згідно ч.4 ст.526 МК , то ч.1 ст.268 КУпАП під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Своєчасно не сповістивши правопорушника про час та місце розгляду справи, суд не тільки порушив його право розглядати справу у його присутності, але й інші права, передбачені ст.ст.526 МК та 268 КУпАП, а саме: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката.

Тобто, судом порушено право на захист ОСОБА_1, що є його невід'ємним правом.

Зі змісту п.25 рішення Європейського Суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі Жук проти України вбачається, що суди, розглядаючи справу без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їх вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто що їх право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

Порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист є безумовною підставою для скасування судового рішення, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд України.

Також, розглянувши справу у відсутності ОСОБА_1, суд в порушення ст.489 МК та ст.280 КУпАП не дослідив всіх обставин, які підлягають з'ясуванню, в тому числі і тих, які наведено апелянтом в апеляційній скарзі, що також дає підставу вважати ухвалене рішення незаконним.

Щодо суті апеляційної скарги, то ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а справу направити на дооформлення до Тернопільської митниці ДФС.

Разом з тим, за змістом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" для належного дооформлення може бути направлено протокол про адміністративне правопорушення, складений не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП.

Таких даних апелянтом не наведено, а тому в частині направлення матеріалів справи на доофомлення, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки після скасування постанови справа має розглядатися по новому з дослідженням і оцінкою всіх доказів, то судом апеляційної інстанції по суті вона розглядатися не може.

Адже за змістом ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції переглядає постанову судді у справі про адміністративне правопорушення, а не розглядає справу по суті.

Окрім того, винесення рішення по суті судом апеляційної інстанції позбавило б особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та інших учасників, права оскаржити його, оскільки згідно ст.294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Тому, по справі слід винести нову постанову, якою матеріали направити суду першої інстанції на новий судовий розгляд, в процесі якого необхідно розглянути справу з дотриманням вимог ст.ст.467, 489, 498. 526, 531 МК України та ст.ст.245, 252, 268, 280 КУпАП, винісши законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.467, 489, 498, 526, 531МК України та ст.ст.7, 245, 252, 268, 280, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою дану справу направити в той же суд на новий судовий розгляд.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Тернопільської області І.М. Кунець