АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/2/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 483 МК України Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 січня 2016 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської областіПіскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду вм. Дніпропетровську, за участю представника митного органу ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її захисника-адвока ОСОБА_5, справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою начальника Дніпропетровської митниці ДФС ОСОБА_6 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2015 року, якоювідносно

ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1,яка працюєдитячим психологом у середній школі №48 м. Дніпропетровська та дитячому садочку №112 м. Дніпропетровська, паспорт ЕН серія № 991724 виданий Бабушкінським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМУ України у Дніпропетровській області 09 грудня 2014 року,ІНН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

закрито провадження про порушення митних правил, передбаченихч. 1 ст. 483 МК України, за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

В зоні діяльності п/п м/п «Дніпропетровськ-аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС, під час здійснення митного контролю та оформлення пасажирів, що відлітали рейсом №791 сполучення «Дніпропетровськ-Тель-Авів», громадянка України ОСОБА_4 письмово задекларувала для переміщення через митний кордон України валютні цінності в сумі 65 000 $ (шістдесят пять тисяч доларів США) та надала для митного контролю довідку ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» від 20.01.2015 р. вих. №247/7, про те, що вона зняла зі свого рахунку 70 000 доларів США.

Під час заповнення митної декларації ОСОБА_4 була попереджена про відповідальність згідно із законом за внесення в митну декларацію недостовірних відомостей.

Відповідно до ч.3 ст. 197 МКУ обмеження щодо ввезення на митну територію та вивезення валютних цінностей, а також порядок переміщення можуть встановлюватися Національним банком України.

Відповідно до п. 2.2. «Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» затвердженою постановою Правління Національного банку України від 27.05.2008 року № 148, фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

Згідно листа Дніпропетровського регіонального управління ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» від 30.06.2015 року № 332/4/24-4 банк повідомляє наступне:

1.ПАТ «Дочірній банк Сберкбанку Росії» довідку від 20.01.2015 р. вих. № 247/7 не видавав;

2.Бланк, на якому роздрукована довідка від 20.011.2015 р. вих. №247/7 не є бланком ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»;

3.Громадянин ОСОБА_7 не працює на посаді заступника начальника Дніпропетровського регіонального управління АТ «Сбербанк Росії»;

4.Громадянин ОСОБА_7 не працює в Дніпропетровському регіональному управлінні АТ «Сбербанк Росії»;

5.Печатка №109, яка поставлена на бланк, не є печаткою Дніпропетровського регіонального управління АТ «Сбербанк Росії»;

6.Надати інформацію щодо зняття ОСОБА_4 валютних коштів з поточного рахунку 2625 0612 2603 2509 не є можливим, оскільки вона не є клієнтом банку.

Таким чином ОСОБА_8 вчинила переміщення валютних цінностей у сумі 65 000 доларів США 1050258, 10 грн. (згідно курсу НБУ станом на 01.02.2015 року, $-16,157817, Є-28,257) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів підроблених документів (довідки від 20.01.2015 р. №242/7).

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2015 року відносноМартиновської О.М. закрито провадження про порушення митних правил, передбаченихч. 1 ст. 483 МК України, за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Місцевий суд з мотивів, викладених в постанові, дійшов висновків про відсутність в діянні ОСОБА_4 субєктивної та обєктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення, у звязку з чим суд і ухвалив вищезазначене судове рішення.

Не погоджуючись з постановою районного суду, начальник Дніпропетровської митниці ДФС ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції даної норми закону.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги начальник Дніпропетровської митниці ДФС вважає, що судом першої інстанції не було зясовано всі обставини справи, що призвело до невірних висновків суду, а доказам по справі дана невірна юридична оцінка. На його думку в діях ОСОБА_4 присутні як обєктивна так і субєктивна сторона адміністративного митного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МКУ, оскільки обєктивна сторона виражається у письмовому задекларовані валютних цінностей у сумі 65 000 $ та надані посадовій особі митниці з метою переміщення вказаної валюти через митний кордон України довідки з ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» від 20.01.2015 року №242/7. Субєктивна сторона на його думку виражається у формі прямого умислу, в звязку з тим, що остання подала вищевказану довідку особисто. Також вказує, що переміщення із приховуванням від митного контролю це переміщення через митний кордон шляхом подання до митного органу України як підстави для переміщення предметів підроблених документів або таких, які одержані незаконним шляхом, містять неправдиві дані чи є підставою для переміщення предметів. Але суд першої інстанції не звернув увагу і не дав оцінку листу Дніпропетровського регіонального управління ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» від 30.06.2015 року №332/4/24-4, в якому банк вказав, що ОСОБА_4 не є клієнтом банку, штамп який знаходиться на довідці не є штампом ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та довідку від 20.01.2015 року №242/7 не видавав.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою митниці, ОСОБА_4 подала заперечення на неї в якій просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

В обґрунтування заперечення ОСОБА_4 вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення йдеться мова про дві довідки від 20.01.20165 року за вих. №242/7 та 247/7, але вона подавала лише одну довідку. При цьому вказує, що твердження митного органу, що вона вчинила порушення митних правил навмисно є безпідставними, оскільки вона повно та своєчасно задекларувала всі наявні у неї цінності, а на зміст довідки не звертала уваги. Також просила звернути увагу на те, що митною службою протокол було складено більше ніж через місяць з моменту отримання відповіді з банку, щодо довідки. Крім того вважає, що правопорушення вчинене 01.02.2015 року та є закінченим, а тому на неї не може бути накладено стягнення як про це просить представник митниці.

В судовому засіданні апеляційного суду представник митного органу ОСОБА_3 підтримала в повному обсязі подану апеляційну скаргу начальника Дніпропетровської митниці ДФС ОСОБА_6, підтвердила викладені в її обґрунтування доводи та просила апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_4 та її захисник-адвокат ОСОБА_5в суді апеляційної інстанціїзаперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, оскільки вважають постанову районного суду законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязано зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.

Диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих витрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до вимог ст. 467 ч.2 МК України - якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього 477-485Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Субєктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом.

Обєктивна сторона полягає у переміщенні або вчиненні дій з метою переміщення товарів через кордон з приховуванням від митного контролю, в тому числі шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Відповідно до ч.3 ст. 197 МКУкраїни обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Відповідно до п. 2.2. «Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» затвердженою постановою Правління Національного банку України від 27.05.2008 року № 148, фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

Судом першої інстанції було закрито провадження про порушення митних правил відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 483 МК України у звязку з відсутністю складу правопорушення, а саме субєктивної та обєктивної сторони.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вислухавши доводи сторін, приходжу до висновку про те, що суд першої інстанції помилково прийняв рішення про закриття провадження по справі через відсутність складу правопорушення та дав неправильну юридичну оцінку доказам, отриманим в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу про порушення митних правил від 10.08.2015 року ( а.с.4-8), митної декларації від 01.02.2015 року ( а.с. 13), Дніпропетровською митницею оформлено митну декларацію, згідно якої, ОСОБА_4 переміщено через Митний кордон України 65 000 доларів США.

Для проведення митного оформлення митної декларації та подальшого переміщення через митний кордон України зазначених валютних цінностей, до митного органу ОСОБА_4, поряд з іншими документами надала довідку від 20.01.2015 року № 242/7 Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» ( а.с. 12).

У відповіді начальник Дніпропетровського регіонального управління АТ «Сбербанк Росії» від 30.06.2015 року, отриманої на запит Дніпропетровською митницею ДФС 01.07.2015 року (а.с. 16) останній зазначив, що ПАТ «Дочірній банк Сберкбанку Росії» довідку від 20.01.2015 р. вих. № 242/7 не видавав; бланк, на якому роздрукована довідка від 20.011.2015 р. вих. №242/7 не є бланком ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»;громадянин ОСОБА_7 не працює на посаді заступника начальника Дніпропетровського регіонального управління АТ «Сбербанк Росії» та не займає жодної з посад; печатка №109, яка поставлена на бланк, не є печаткою Дніпропетровського регіонального управління АТ «Сбербанк Росії»; надати інформацію щодо зняття ОСОБА_4 валютних коштів з поточного рахунку 2625 0612 2603 2509 не є можливим, оскільки вона не є клієнтом банку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснила, що перед тим, як здійснювати перевезення грошових коштів, вона звернулася до представників митниці, щоб дізнатися, які потрібні дозвільні документи для перетину кордону з грошовими коштами. 01.02.2015 року вона від своєї сестри - ОСОБА_9 та її чоловіка ОСОБА_7 отримала 65 000 доларів США та довідку від 20.01.2015 року № 242/7 про те, що вказані кошти були зняті з її рахунку у Сбербанку Росії. На зміст довідки вона не звернула увагу, де, коли та ким була отримана довідка не знає, чи має рахунок у Сбербанку Росії не памятає. Також пояснила, що довідку вона особисто надала, тому, що довідка є однією з підстав перетину митного кордону (вивезення за межі України) валюти у сумі 65 000 доларів США.

Аналогічні пояснення ОСОБА_4 надала при її допиті у відділі провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Дніпропетровської митниці ДФС, яка допитувалася заступником начальника відділу ОСОБА_3А.(а.с.32).

Факт того, що ОСОБА_4 на підставі довідки від 20.01.2015 року вих. 242/7 вивезла за межі України валюту у сумі 65 000 доларів США підтверджується також поясненнями її сестри ОСОБА_10 та чоловіка сестри ОСОБА_7А.(а.с.35-40)

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи та вчинених дій, пов'язаних з переміщенням товарів через митний кордон, вимог діючого митного законодавства відповідальність за достовірність оформлених документів та даних під час переміщення товарів через митний кордон, а також здійснення митного контролю несе безпосередньо особа, яка переміщує товари через митний кордон. У даному випадку, вказані дії вчинялися безпосередньо ОСОБА_4, яка і повинна нести персональну відповідальність за достовірність таких документів.

Згідно наданих матеріалів справи та доказів, виходячи зі змісту ст. 467 МК України, вчинене ОСОБА_4 вказане правопорушення, передбачене ст. 483 ч.1 МК України, слід вважати триваючим.

Вирішуючи питання щодо строків притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, враховуючи зміст ст. 467 МК України та приходжу до висновку що вчинене нею адміністративне правопорушення є триваючим, оскільки було фактично виявлене Дніпропетровською митницею ДФС 01.07.2015 року - в день отримання відповіді від ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»; згідно якої вказана у запиті довідка від 20.01.2015 р. не видавалась ( а.с. 16), а тому її слід вважати підробленою.

З досліджених доказів в суді апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_4 не могла вчинити правопорушення з необережності, а вчинила його навмисно, оскільки не могла не знати про зміст довідки, так як надавала її особисто митному органу, особливо з урахуванням її же пояснень в яких вона зазначила, що перед тим як подати декларацію та документи, вона напередодні консультувалася у спеціалістів, які саме документи разом з декларацією вона повинна надати.

Висновки суду першої інстанції та захисникаГлущенка О.О., який діє в інтересах ОСОБА_4 про те, що підробленість документа можливо визначити лише експертизою, апеляційний суд вважає помилковими.

Виходячи з поняття «підроблений документ» це документи, в тому числі, зміст чи реквізити якого не відповідають дійсності.Як вбачається з листа, який був наданий з Дніпропетровського регіонального управління ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» від 30 червня 2015 року №332/4/24-4 (а.с.16) в ньому було вказано, що вказаний банк довідку від 20.01.2015 р. вих. № 242/7, надану ОСОБА_4 митному органу, не видавав; бланк, на якому роздрукована довідка не є бланком ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії»;печатка №109, яка поставлена на бланк, не є печаткою вказаного банку, громадянин ОСОБА_7 не працює на посаді заступника начальника Дніпропетровського регіонального управління АТ «Сбербанк Росії», тощо. Отже вказана довідка є підробленою і обовязкової експертизи цей висновок не потребує.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_4 наявний склад правопорушення, передбачений ст.483 МК України та провина її у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України повністю доведена матеріалами справи, які узгоджуються між собою.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції враховує, що дане правопорушення є триваюче та відповідно до ч.2 ст. 467 МК Україниможе бути накладено не пізніше, через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Як вбачається з матеріалів порушення митних правил, вчинено правопорушення було 01.02.2015 року, а виявленоДніпропетровською митницею ДФС 01.07.2015 року в звязку з чим адміністративне стягнення не може бути накладено на ОСОБА_4 в звязку зі спливом зазначеного строку.

Таким чином, постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_4 необхідно визнати винною та закрити провадження на підставі п. 2 ст. 467 Митного кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч.2 ст. 467, ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу начальника Дніпропетровської митниці ДФС ОСОБА_6 задовольнити частково.

Скасуватипостанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2015 року, якою відносноМартиновської ОСОБА_11 закрито провадження про порушення митних правил, передбаченихч. 1 ст. 483 МК України, за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а провадження в даній справі закрити, за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 467 МК України.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2