Провадження № 33/780/21/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 429 06.01.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 січня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області ОСОБА_1, за участю: представника Київської митниці ДФС ОСОБА_2, представника особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_3 ОСОБА_4 - ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу останього на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року, якою

ОСОБА_3 ОСОБА_4, 04.10.1964 р. н.,

громадянина ОСОБА_6, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та конфіскації 3400 доларів США в доход держави. Судом також стягнуто з ОСОБА_3 ОСОБА_4 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та на користь Київської митниці ДФС понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 03 грн. 29 коп.

Вказане вище адміністративне правопорушення ОСОБА_3 ОСОБА_4 вчинив, як зазначено в постанові суду, за наступних обставин.

24 жовтня 2015 року, о 08 год. 20 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу ,,Приліт терміналу ,,Д ДП МА ,,Бориспіль, ОСОБА_3 ОСОБА_4, який прибув до України з ОСОБА_6, м. Баку, літаком а/к ,,МАУ рейсом №602, разом зі своїм сином громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8, своїми діями обрали канал, позначений символами зеленого кольору - ,,зелений коридор, тим самим відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявили про те, що переміщувані ними через митний коридор України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчили про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажирами ,,білої лінії, яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю ,,зелений коридор, на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_4 та його сину ОСОБА_7 ОСОБА_8 було задано запитання щодо наявності в них готівки, на що ОСОБА_3 ОСОБА_4 відповів, що його син має при собі 10 000 доларів США, а він має більше 10 000 доларів США. Після цього громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 разом із сином було запрошено до службового приміщення митниці, де ними була видана готівка в розмірі 26 000 доларів США, що знаходилась: 10 000 доларів США в кишені брюк ОСОБА_7 ОСОБА_8, а 16 000 доларів США в кишені піджака ОСОБА_3 ОСОБА_4. З виявленої суми вказаним пасажирам було пропущено 22 600 доларів США на двох (еквівалент 10 000 євро згідно курсу НБУ станом на 24.10.2015 р. на кожну особу). За протоколом про порушення митних правил було вилучено 3400 доларів США.

Представник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вважає, що постанова судом першої інстанції винесена без всебічного, повного і обєктивного зясування всіх фактичних обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення, а тому, на думку апелянта, постанова не відповідає фактичним обставинам справи та принципам законності і обґрунтованості, якими має керуватись суд. Апелянт також вважає, що маються підстави у даній справі для застосування до правопорушника положень ст. 1 до Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини, а тому просить постанову суду щодо ОСОБА_3 ОСОБА_4, в частині накладання на нього стягнення у вигляді конфіскації вилученої валюти, змінити, повернувши 3400 доларів США ОСОБА_3 ОСОБА_4, в іншій частині постанову щодо останнього - залишити без зміни.

Апеляційний суд, розглядаючи апеляційну скаргу представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, приймаючи до уваги доводи апелянта, з метою всебічного, повного та обєктивного зясування обставин справи, перевірки доводів автора апеляційної скарги, заслухавши пояснення: представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який підтримав апеляційну скаргу; представника Київської митниці ДФС, яка заперечувала проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та надані під час апеляційного розгляду документи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно ст. 17 (Застосування судами Конвенції та практики Суду) Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до свої власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд також вказав, що органи влади повинні дотримувати розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, суд зауважив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції було встановлено, що правопорушення, яке вчинив ОСОБА_3 ОСОБА_4 полягало у переміщенні через митний кордон України - ,,зелений коридор не задекларованих митному органу коштів, які перевищують 10 000 євро, що підлягає обовязковому декларуванню.

За вказаних вище даних слід погодитись з висновком суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Що ж до призначеного судом першої інстанції стягнення ОСОБА_3 ОСОБА_4, то апеляційний суд приходить до такого.

Так, під час апеляційного розгляду даної справи встановлено, що кошти, які знаходились у ОСОБА_3 ОСОБА_4 та його сина під час проходження митного контролю мають законне походження, вони не мали ознак приховування, про їх наявність, кількість та бажання задекларувати, тобто діяти відповідно до законів України при проходженні митного контролю ОСОБА_3 ОСОБА_4 одразу повідомив працівників митниці. Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, затримані кошти є коштами від продажу останнім квартири в ОСОБА_6, у звязку з необхідністю погашення заборгованості по взятих кредитах. ОСОБА_3 ОСОБА_4 мешкає в Україні з 2009 року та перебуває у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_9, на його отриманні знаходиться дружина, її матір - пенсіонерка. Також в сімї маються донька дружини та його (ОСОБА_3 ОСОБА_4) син, які є студентами ВУЗІВ з платною формою навчання

Жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи обставини справи, приходжу до висновку, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку не відповідає вимогам положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини, практиці Європейського Суду з прав людини, тобто є не пропорційним вчиненому ОСОБА_3 ОСОБА_4, оскільки покладає на нього ,,надмірний індивідуальний тягар.

За вказаних обставин постанову судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_3 ОСОБА_4 від додаткового стягнення у вигляді конфіскації валютних цінностей, повернувши їх останньому.

На підставі наведенного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року щодо ОСОБА_3 ОСОБА_4 змінити.

Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил № 0633/125120102/15 від 24 жовтня 2015 року в сумі 3400 (три тисячі чотириста) доларів США повернути ОСОБА_3 ОСОБА_4.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя Апеляційного суду

Київської області підпис ОСОБА_1