Справа № 739/1793/15-п Головуючий у 1 інстанції Наполов М.І.
Провадження № 33/795/34/2016
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.

з участю особи, що притягується

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 6 січня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, працюючого бійцем Новгород-Сіверського відділення УДСНС в Чернігівській області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 320 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5440 грн.

Як встановив суд, 9 жовтня 2015 року, о 23 годині 50 хвилин, по вул. Козацькій в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області ОСОБА_1, в стані алкогольного сп`яніння, керував мопедом «ДЕЛЬТА». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував його пояснення та доводи, що він не відмовлявся від медичного обстеження, а навпаки наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння відповідно до вимог законодавства, шляхом здачі біологічних речовин на дослідження. Зазначає, що лікар ОСОБА_2, в судовому засіданні місцевого суду, надала неправдиві пояснення, що, на його думку, підтверджується письмовими поясненнями останньої, копію яких він додав до апеляційної скарги. Крім того, вважає, що огляд на стан сп`яніння було проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки інспектор ВДАІ залишив без розгляду його клопотання про такий огляд на місці. Також, на його переконання, було порушено вимоги ст.ст. 254, 256 КУпАП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він був відсутній під час складання цього документа, йому не було надано протокол для підпису, не надано його копію та відмовлено в подачі письмових заперечень до протоколу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів, викладених в ній, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху підтверджується даними, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 141935 від 10 жовтня 2015 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, допитана в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що 9 жовтня 2015 року, вона, як черговий лікар, відповідно до встановленого порядку проводила огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 і останній їй, як лікарю, не спростовував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння. Крім особистого визнання факту вживання алкогольних напоїв, даних апарату «АЛКОНТ», факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджувався також наявним різким запахом алкоголю з ротової порожнини, почервоніння склер очей тахікардією та хиткою ходою останнього.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 дійсно провела огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 з певними порушеннями, про що свідчать відповідь головного лікаря Новгород-Сіверської ЦРЛ ОСОБА_3 та письмові пояснення ОСОБА_2 Разом з тим, як було встановлено в суді першої інстанції вказаний свідок дав показання, що апарат «АЛКОНТ» показував результат, який беззаперечно свідчив про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, в період огляду останній навмисно спотворював процес освідування та повідомив про неможливість здачі біологічних матеріалів і сукупність інших виявлених під час його огляду обставин також свідчили про перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Дані показання ОСОБА_2 достовірно підтверджують факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння з огляду на сукупність обставин, які прямо вказували на такий. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи про недостовірність показань вказаного свідка та врахування результатів застосування до нього, ОСОБА_1, сльозогінного газу, як ознак алкогольного сп`яніння.

Згідно п. п. 13, 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Положення), який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок. Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Доказів того, що вказаний висновок був оскаржений у встановленому законодавством порядку та рішення, прийнятого за результатами такої скарги, матеріали справи не містять.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо недотримання процедури огляду на стан сп'яніння, який був проведений лікарем, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про неотримання ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення та ненадання його для підпису суд не бере до уваги, оскільки останній відмовився від підпису в ньому в присутності свідків.

Також, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що працівниками ВДАІ в порушення чинного законодавства не було проведено огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічних засобів у присутності двох свідків є такими, що не відповідають дійсності.

Так, згідно п. 3 вищевказаного Положення огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я. І законодавством не встановлено імперативної норми щодо необхідності першочергового огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджуються зібраними у справі доказами.

При призначенні ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення, суд в повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення, його ступінь вини, відповідно до вимог ст. ст. 33-35 КУпАП призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення у виді штрафу.

Разом з тим, визначаючи стягнення у виді штрафу в розмірі 320 неоподаткованих мінімумів доходів громадян судом залишено поза увагою, що на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачала покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Враховуючи ст. 8 КУпАП, згідно якої особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення, суд приходить до висновку, що постанова суду в частині накладення стягнення підлягає зміні, а ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу, в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 6 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити в частині призначеного стягнення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 200 (двухсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 ( три тисячі чотириста) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Оседач