Справа № 163/3011/15-п Провадження №33/773/37/16 Суддя в 1 інстанції: Чишій С.С.
Категорія:ст.483 МК України Доповідач: Бешта Г. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1,

з участю представника митного органу ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці державної фіскальної служби ОСОБА_5 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2015 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, комерційного директора ТОВ «Ісполін», РНОКПП НОМЕР_1, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2015 року головним державним інспектором Волинської митниці ДФС ОСОБА_6 щодо ОСОБА_3 як комерційного директора ТОВ «Ісполін» складено протокол за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до вказаного протоколу ОСОБА_3 інкримінуються дії, спрямовані на переміщення через митний кордон з приховуванням від митного контролю 20844 кг плит з вапняку вартістю 23648,76 євро, що за курсом НБУ становило 551532,79 гривні, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави переміщення товарів документів, що містили неправдиві відомості про його вартість, при таких обставинах.

Так, 06.07.2015 року на митний пост «Ягодин» Волинської митниці заїхав вантажний автомобіль, номерний знак НОМЕР_2/ВК1085ХХ, водій якого ОСОБА_7 подав до митного контролю Carnet TIR XN75585008, CMR №048907, інвойс №21502624, митну декларацію типу ІМ40ЕЕ №125000000/2015/920645, згідно з якими від німецької компанії-продавця «Solnhofen Stone Group GmbH» в адресу покупця і одержувача українського ТОВ «Ісполін» через митний кордон переміщувались плити з вапняку площею 656,91 м2 вагою брутто 20844 кг, фактурною вартістю 9853,65 євро, митною вартістю 229111,62 гривні.

З одержаної в телефонному режимі від польських митних органів інформації було встановлено, що вартість товарів складає 23648,76 євро.

На запит Волинської митниці така інформація підтверджена компанією-відправником «Solnhofen Stone Group GmbH», яка повідомила, що контактною особою покупця є ОСОБА_3, а на адресу ТОВ «Ісполін» направлено комплект документів (експертну декларацію MRN 15D79E4, пакувальний лист №21502759), за якими вартістю проданих товарів становить 23648,76 євро.

Під час проведеної перевірки ОСОБА_3 пояснив, що ТОВ «Ісполін» замовило в німецькій компанії плити з вапняку за ціною у 36 євро за 1 м2, що відповідає вартості ввезених товарів у 23648,76 євро.

Оформлення митної декларації типу ІМ40ЕЕ №125000000/2015/920771 проведено через декларанта ТОВ «Транспортна компанія Логолайн», якій ОСОБА_3 надав висновок Державного гемологічного центру №11200/10721-Д та інвойс №21502624 з ціною товарів у 9853,65 євро. Водій ОСОБА_7 пояснив, що за телефонною вказівкою представника ТОВ «Ісполін» надані йому німецькою компанією-відправником товарно-супровідні документи він здав польській експедиційній компанії, від якої одержав інший комплект документів, котрий і подав на Волинській митниці.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.483 МК України.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2015 року провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 483 МК України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Своє рішення суд мотивував тим, що основним і єдиним доказом невідповідності вартості товарів у поданому інвойсі дійсній вартості є лист працівника німецької компанії з доданим іншим інвойсом, однак того ж номера і дати, законність джерел походження якого, підстави його направлення і одержання у встановленому порядку не підтверджені, що не дає підстав визнати такі документи допустимими доказами з огляду на положення ч.1 ст.495 МК України. Інших доказів винуватості ОСОБА_3 не здобуто.

Не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, представник Волинської митниці ДФС подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ним постанову суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги представник митного органу посилається на те, що вказана постанова суду є необґрунтованою, оскільки в результаті перевірки було встановлено, що вказаний товар переміщено через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення його вартості.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у запереченні на апеляційну скаргу вказує, що митницею не наведено жодних законних підстав для скасування або зміни постанови суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду від 21 грудня 2015 року без змін.

Заслухавши представника Волинської митниці ДФС, який подану апеляцію підтримав, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали справи, прихожу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватись, в тому числі, шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, які містять неправдиві дані.

Так, підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо, не відповідають дійсності.

Згідно із ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 491 МК України встановлено вичерпний перелік підстав для порушення справи про порушення митних правил, до яких віднесено:

1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил;

2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу;

3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Судом першої інстанції встановлено, що підстави, передбачені п.п.2, 3 ст.491 МК України, відсутні.

Так, в протоколі відсутні посилання, а серед приєднаних матеріалів відсутні докази офіційних письмових повідомлень від правоохоронних чи, передбачених ч.1 ст.319 МК України, органів.

В протоколі вказано про одержання від польських митних органів телефонної інформації про розбіжність щодо вартості товару. Однак надходження такої телефонної інформації жодним чином не зафіксоване і не підтверджене у встановленому порядку, а навіть припущення про її наявність спростоване офіційною відповіддю польських митних органів. Відсутні і інші докази надходження офіційних письмових повідомлень від іноземних митних та правоохоронних органів та міжнародних організацій.

Крім цього, зазначене в протоколі твердження про визнання самим ОСОБА_3 факту придбання плит за ціною у 36 євро за 1 м2 не відповідає дійсності, оскільки як в письмових поясненнях, так і в суді першої інстанції така ціна ОСОБА_3 названа в якості відпускної для замовника в Україні, тобто включає в себе як купівельну вартість, така і митні платежі та збори, інші податки, рентабельність тощо.

Як вбачається зі складеного щодо ОСОБА_3 протоколу, наявність в його діях ознак порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, митними органами пов'язується з неспівпадінням вартості товару, вказаного в поданій декларації ІМ40ЕЕ №125000000/2015/920645, згідно з якою від німецької компанії-продавця «Solnhofen Stone Group GmbH» в адресу покупця і одержувача українського ТОВ «Ісполін» через митний кордон переміщувались плити з вапняку площею 656,91 м2 вагою брутто 20844 кг, фактурною вартістю 9853,65 євро, митною вартістю 229111,62 гривні, з даними, отриманими в телефонному режимі від польських митних органів інформації, які повідомили, що вартість товарів складає 23648,76 євро.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки надані митними органами докази не підтверджують тієї обставини, що комерційним директором ТОВ "Ісполін" до митного оформлення товарів були надані документи, які містять неправдиві дані щодо вартості товарів.

Так, згідно матеріалів справи, між німецькою компанією «Solnhofen Stone Group GmbH» і ТОВ «Ісполін» 30.05.2012 року за №01/12 укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є продукти з натурального каменю юрського вапняку, плити Солнхофер з власних карєрів в Німеччині та інші матеріали з усього світу. Договором передбачено, що по кожному замовленню оформляється специфікація, яка, серед іншого, містить ціну(нетто). Поставка здійснюється на умовах EXW згідно Інкотермс-2010. 08.05.2013 року між ТОВ «Транспортна компанія «Логолайн» та ТОВ «Ісполін» укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, 01.05.2012 року про надання митно-брокерських послуг.

Судом першої інстанції було досліджено протокол про порушення митних правил, контрольний талон, письмові пояснення водія ОСОБА_7, якими було стверджено, що 06.07.2015 року на митний пост «Ягодин» Волинської митниці прибув вантажний автомобіль з вантажем плит з вапняку площею 656,91 м2 вагою брутто 20844 кг. Водій автомобіля до митного контролю з метою пропуску через митний кордон цього вантажу подав Книжку МДП XN75585008, CMR №048907, інвойс №21502624, виданий німецькою компанією, митну декларацію типу ІМ40ЕЕ №125000000/2015/920645. Згідно з інвойсом та митною декларацією вантаж слідував від німецької компанії-продавця «Solnhofen Stone Group GmbH» в адресу покупця і одержувача українського ТОВ «Ісполін», фактурна вартість ватажу становить 9853,65 євро, митна вартість 229111,62 гривні. Оглядом вищевказаного транспортного засобу було встановлено, що товари відповідають заявленим в товарно-супровідних документах відомостям щодо кількості місць, опису, маркування, ваги, про що зазначено у відповідному акті.

07.07.2015 року ТОВ «Транспортна компанія «Логолайн» оформило митну декларацію типу ІМ40ЕЕ №125000000/2015/920771, за якою фактура вартість того ж ввезеного товару становить 9853,65 євро, митна вартість 476090,06 гривні з врахуванням висновку Державного гемологічного центру. Того ж дня до протоколу про порушення митних правил додано зареєстрований за №6203/26-20 електронний лист від імені ОСОБА_8 на імя підприємства «Ісполін», до якого приєднано інвойс №21502624 про ціну вантажу у 23648,76 євро, пакувальний лист, експортну декларацію, які згідно тексту листа є тими документами, що стосуються відправленого вантажу.

Статтею 355 МК України встановлено вичерпний перелік документів, які подаються під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України. Серед вказаних документів в переліку обов'язкових при перетині кордону документи про вартість вантажу (інвойс) не зазначені.

У статті 262 МК України зазначено, що товари, які переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів. У даному провадженні це була не Волинська, а Київська митниця.

При декларуванні для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до ст. 53 МК України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 МК України, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу).

Таким чином, остаточно рахунок-фактура (інвойс), як комерційний документ подається при поданні митної декларації у внутрішній митниці при митному оформленні. Це підтверджується як законодавством України, так і листом-роз'ясненням польської митниці.

У ч. 2 ст. 259 МК України зазначено, що попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред'явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Виходячи з наведеного, основним і єдиним доказом невідповідності вартості товарів у поданому інвойсі дійсній вартості є лист працівника німецької компанії з доданим іншим інвойсом, однак того ж номера і дати.

Той факт, що декларант ТОВ «Транспортна компанія «Логолайн» оформила дві електронні декларації з різною митною вартістю не дає підстав для звинувачень ОСОБА_3, оскільки в обох деклараціях фактурна вартість вказана одна і та ж відповідно до інвойсу, а збільшення задекларованої митної вартості повязане з висновком Державного гемологічного центру щодо оціночної вартості партії товарів.

За таких обставин, доводи апелянта в частині різниці вартості товару в попередній митній декларації та інформації, яка надійшла від німецької компанії-продавця «Solnhofen Stone Group GmbH», до уваги судом не приймаються.

Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, лист працівника німецької компанії з доданим іншим інвойсом, зареєстровано 07.07.2015 року. Однак така реєстрація проведена за допомогою штампу «СБК та ПМП Ягодинської митниці» (тобто підрозділу митниці, яка ліквідована), що суперечить Примірному положенню про відділ про відділ (сектор) організаційного та документального забезпечення митниці, спеціалізованих митних органів, митної організації та науково-дослідної установи, затвердженому наказом ДМСУ від 17.01.2012 року. Проставлена на листі резолюція не містить підпису відповідної службової особи, а на самому листі із доданими документами відсутні реквізити електронної пошти, на яку вона направлена (при цьому Волинська митниця має офіційну електронну скриньку ).

Судом першої інстанції підставно визнав вищевказаний лист недопустимим доказом, оскільки законність джерел походження такого листа, підстави його направлення і одержання у встановленому порядку не підтверджені, що викликає сумніви щодо його походження.

Отже, оскільки митним органом не надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що документи, подані митному органу для здійснення митного оформлення товару, містять неправдиві відомості щодо вартості товару, то відсутні підстави для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, у тому числі дій, підтверджуючих наявність у нього умислу на подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості, які б утворювали об'єктивну та суб'єктивну сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Таким чином, суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам і обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

За таких обставин, постанова Любомльського районного суду від 21 грудня 2015 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, з мотивів наведених в апеляції, немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, ст. ст. 529, 530 МК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці державної фіскальної служби ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2015 року, якою провадження по справі щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрито на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного правопорушення без зміни.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя