Номер провадження: 33/785/56/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Балабан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Балабана В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м.Одеси від 08.12.2015 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього було накладене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 29.10.2015 року, приблизно о 05 годин 30 хвилини, в порушення вимог п. 2.2 Правил дорожнього руху, на вул. Рішельєвській у м. Одесі передав керування своїм автомобілем НОМЕР_1, особі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме ОСОБА_3, якій від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння во встановленому законом порядку відмовився.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що він був позбавлений права надати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, оскільки не був повідомлений про час та місце розгляду справи та не був присутній у судовому засіданні, просить поновити йому строк на оскарження постанови суду першої інстанції.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_2, не заперечуючи доведеності своєї провини та правильності кваліфікування дій, стверджує, що адміністративне стягнення, яке на нього було накладене, є надмірно суворим та просить змінити постанову і обрати йому стягнення у виді штрафу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши апелянта та його представника, які просили задовольнити скаргу, вважаю, що строк на оскарження постанови суду може бути поновленим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду зміненню з таких підстав.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що вони не містять у собі відомостей про те, що ОСОБА_2 звертався до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Також, з матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа була розглянута судом за відсутністю ОСОБА_2, при цьому в них також відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи судовою повісткою.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що копія постанови щодо ОСОБА_2 на його адресу судом взагалі не була направлена.

За таких обставин вважаю, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості надати суду пояснення, які б мали суттєве значення для всестроннего та об`єктивного розгляду справи щодо нього, що свідчить про грубе порушення судом вимог адміністративно-процесуального законодавства щодо забезпечення особи права на захист.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктиному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що суд, керуючись вимогами ст..ст. 245,252 КУпАП, дійшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 29.10.2015 року стосовно ОСОБА_2 робітниками постової служби був складений протокол про адміністративне правопорушення у звязку з тим, що ОСОБА_2 передав керування своїм автомобілем особі, яка виявляла ознаки алкогольного спяніння, але у присутності двох понятих вказана особа, а саме ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.2).

ОСОБА_4, що була залучена до складення протоколу у якості понятого та опитана на місці події, у своїх поясненнях зазначила про те, що ОСОБА_3, якій дійсно керував автомобілем «Мітсубісі» виявляючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку (а.с.3).

ОСОБА_5, яка також була залучена у якості понятого та опитана на місці події, дала пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_4, щодо керування ОСОБА_3 автомобілем «Мітсубісі» з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмову ним від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку (а.с.4).

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю підтвердили викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАп.

Сам ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не заперечував проти вчинення ним правопорушення, яке розглядається.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Між тим, з постанови суду вбачається, що суд при визначенні ОСОБА_2 стягнення взагалі не керувався вимогами ст. 33 КУпАП.

Санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді накладення стягнення у виді у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на певний строк та інші альтернативні види стягнення.

Проте, при обранні ОСОБА_2 найбільш суворого виду стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, суд взагалі не мотивував необхідності обрання йому саме такого адміністративного стягнення.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався та вказане правопорушення вчинив вперше.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що правопорушення, яке було вчинене ОСОБА_2 не потягло настання тяжких наслідків.

З наданої в апеляційній інстанції копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_2 має сім»ю та неповнолітню дитину, яка знаходиться на його утриманні.

Враховуючи вказані обставини вважаю, що постанова судді підлягає зміненню у частині призначення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови суду.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити.

Призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу у сумі 3400 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6