Номер провадження 3/754/177/16
Справа №754/290/16-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 - мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ухилилась, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її неповнолітної дитини, оскільки в результаті неналежного догляду 02.12.2015р. приблизно о 16 год. 30 хв. її неповнолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, покинула своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, за відсутністю контролю та виховання з боку матері, що підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії КХ №007489 від 04.12.2015 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні повністю доведена та за наведених вище обставин підтверджується також і сукупністю інших досліджених у судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема її особистими поясненнями та поясненнями її доньки.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на такі дії особою Фастівського ВП Васильківського ВП ГУНП в Київській області у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. Оскільки даний протокол ґрунтується на інших матеріалах справи, суд визнає його також належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При обранні виду та розміру стягнення судом враховується відсутність обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення, їх наслідки, а також ступінь винності у їх вчиненні.

Враховуючи фактичні дані, обставини, установлені при розгляді справи, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, оцінивши докази, з метою здійснення заходів, спрямованих на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України, суд дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ураховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 1, 6, ч. 1 ст. 184 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51,00 гривень.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, судовий збір у вигляді 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275,60 гривень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення постанови.

Суддя Петріщева І.В.