Справа № 163/2775/15-п Провадження №33/773/20/16 Суддя в 1 інстанції: Мосієвич І.В.
Категорія:ст. ст. 471, 472 МК України Доповідач: Міліщук С. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Міліщук С.Л., з участю представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 03 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Монголії, житель АДРЕСА_1 приватний підприємець, із закордонним паспортом серії НОМЕР_2, виданого 28.11.2014 року, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. з конфіскацією в дохід держави 19 400 Євро, що по курсу НБУ на день переміщення іноземної валюти становило 498 009 грн. 14 коп., які були вилучені згідно протоколу про ПМП Волинської митниці ДФС 1494/20500/2015 від 22.10.2015 року.

Допустиму до вивезення норму готівки в розмірі 10 000 Євро в порядку ст. 511 МК України повернуто ОСОБА_2. Постановою стягнуто також з останнього в користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнаний винним за ст. 471 МК України в тому, що він, 22 жовтня 2015 року близько 11 години 05 хвилин, слідуючи з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС, через спрощену форму митного контролю «зелений коридор» в якості пасажира автомобіля «Фольксваген Пассат», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, в порушення вимог п. 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 148 від 27.05.2008 року переміщував при собі, крім дозволеної до вивезення за межі України без письмового декларування та надання дозвільних документів суми іноземної валюти - 10 000 Євро, валюту, яка склала понад допустиму до вивезення норму готівки в розмірі 19 400 Євро, що по курсу НБУ станом на 22.10.2015 року становило 498 009 грн. 14 коп., яка знаходилась в окремому відділенні його гаманця, в наплічній сумці і була виявлена під час проведення митного огляду речей останнього в службовому приміщенні митниці, чим порушив порядок проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю.

Згідно протоколу про порушення митних правил ОСОБА_2 також інкримінувалось те, що він, при тих же обставинах, не задекларував за встановленою формою точної кількості переміщуваної ним валюти в розмірі 19 400 Євро, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 МК України, однак провадження у справі щодо ОСОБА_2 в цій частині постановою судді від 03.12.2015 року було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, не оспорюючи доведеності своєї вини та правильності кваліфікації дій за ст. 471 МК України, в той же час зазначає, що вчинене адміністративне правопорушення не було спрямоване на ухилення від сплати податків, чи інших зборів, а також не містило великої суспільної небезпеки й не призвело до заподіяння будь - якої шкоди. Вказує, що вину свою визнав повністю, щиро кається у вчиненому, повністю сплатив штраф та судовий збір згідно постанови, інкриміноване правопорушення вчинив через необізнаність з митними правилами, конфісковані кошти офіційно зняті з банківського рахунку в Монголії, призначались для закупівлі товару за кордоном і переміщувались ним, як юридичною особою, оскільки він є безпосередньо директором компанії, якій і належали дані грошові кошти, а також, що зазначена конфіскація валюти поставить його сім'ю в скрутне матеріальне становище.

Також зазначає, що не був присутній в судовому засіданні на час винесення постанови щодо нього 03 грудня 2015 року, оскільки перебував за кордоном, копію постанови суду отримав лише 15 грудня 2015 року.

На підставі наведеного просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, змінити останню в частині накладеного адміністративного стягнення, виключивши з неї додаткове стягнення - конфіскацію іноземної валюти.

Хоч ОСОБА_2 і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не прибув, але через свого представника заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши представника скаржника який підтримав апеляційну скаргу з мотивів викладених в ній і просив її задовольнити, представника митниці, який заперечив апеляційну скаргу та просив залишити постанову судді без зміни, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи, що розгляд судом протоколу про порушення митних правил 03.12.2015 року був проведений за відсутності ОСОБА_2, оскільки останній перебував за кордоном, що підтверджується копією його закордонного паспорта, доданого до апеляційної скарги, а копію постанови від 03.12.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. ст. 471, 472 МК України він отримав лише 15.12.2015 року, а тому строк оскарження постанови, передбачений ст. 294 КУпАП був пропущений ним з поважних причин і він підлягає поновленню.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, за обставин вказаних у постанові, а також про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, ґрунтується на досліджених в суді першої інстанції доказах та ні ким не оспорюються. Кваліфікація дій останнього за ст. 471 МК України є вірною.

Згідно ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Дані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом були дотримані.

Як вбачається з постанови, суд першої інстанції при накладенні стягнення, відповідно до вимог даної статті, врахував характер вчиненого правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, характеризуючі дані про особу ОСОБА_2, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан останнього, обравши йому стягнення відповідно до санкції статті 471 МК України, яка не містить альтернативи та передбачає конфіскацію товарів, переміщення яких обмежено.

До товарів згідно п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України належать і валютні цінності.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України №148 від 27.05.2008 року «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Отже, будь - яка сума, що перевищує вказану норму, за відсутності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на цю суму, в даному випадку це 19 400 Євро, згідно п. 2 розділу 2 вищезазначеної Інструкції обмежується до вивезення спеціальною процедурою проходження митного контролю, а тому підлягає конфіскації згідно санкції статті 471 МК України.

Твердження ОСОБА_2 в його апеляційній скарзі про те, що конфісковані кошти були офіційно зняті з банківського рахунку в Монголії і переміщувались останнім, як юридичною особою, а тому підстав для конфіскації іноземної валюти не було, апеляційний суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Так, як під час розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду скаржником та його представником були надані суду лише докази того, що знята 16.10.15 року з рахунку в банківській установі Улан Батора готівка в розмірі 50000 Євро ОСОБА_2 була офіційно вивезена 17.10.15 з Монголії в м. Москву, що підтверджується митною декларацією пасажира (а.с. 47-48). В той же час, будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 при в'їзді в Україну ввіз з собою валютні кошти понад 10000 Євро, які 22.10.15 року намагався перемістити через митний кордон України при виїзді в Польшу в матеріалах справи відсутні і скаржником та його представником суду надані не були.

Доводи апелянта, що застосування конфіскації в якості додаткового адміністративного стягнення є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не пропорційним, так як покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар», є безпідставними, оскільки будь-які докази порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності при накладенні обов'язкового додаткового стягнення у виді конфіскації в матеріалах справи відсутні.

Посилання апелянта на неврахування всіх обставин, які пом'якшують адміністративну відповідальність не можуть бути підставою для скасування постанови судді в частині накладеного стягнення.

З огляду на вищенаведене приходжу до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни в частині конфіскації в дохід держави 19400 Євро з мотивів зазначених в апеляційній скарзі не має, а тому, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 03 грудня 2015 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області С.Л. Міліщук