Провадження № 33/780/63/16 Доповідач у 2 інстанції Данілов
Категорія 429 03.02.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Данілов О.М., за участю:

представника митниці: Петровська А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2015 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого: Україна, АДРЕСА_1;

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією вилученої валюти у розмірі 1 300 доларів США, -

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2015 року о 15 год. 00 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», громадянин України ОСОБА_2, який прибув до України з Франції, м. Париж, літаком а/к «Еір Франс», рейсом № 1752, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний коридор України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п.4 ст.366 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянину України ОСОБА_2 було задано питання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має при собі приблизно 11 000 доларів США. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення митниці залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка у розмірі 11 910 доларів США та 35 євро. Готівка знаходилась в гаманці, який лежав у внутрішній кишені піджака, який був одягнений на пасажирі.

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів пасажира валюта належить йому особисто.

З виявленої суми громадянину України ОСОБА_2, було пропущено 10 610 доларів США та 35 євро (еквівалент 9 982 Євро згідно курсу НБУ станом на 19.11.2015р). За протоколом про порушення митних правил затримано 1 300 доларів США.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації та дозвільних документів пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспекторів митниці з приводу декларування готівки не звертався. Своїми діями ОСОБА_2 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_2, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню відповідно до Постанови Правління НБУ від 27.05.2008 №148, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2015 року, ОСОБА_2, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією вилученої валюти у розмірі 1 300 доларів США.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2015р. в частині конфіскації в дохід держави України вилученої згідно протоколу про порушення митних правил від 19.11.2015 р №0680/125120102/15 валюти в розмірі 1 300 доларів США.

Окрім цього, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що в судовому засіданні була оголошена резолютивна частина постанови. Копію постанови у письмовому вигляді він отримав 22 грудня 2015 року.

Враховуючи наведене, та керуючись ст. 289 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущений ОСОБА_2 з поважних причин, а тому його слід поновити.

Будучи належним чином повідомленим, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 54), ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 526 Митного Кодексу України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 252 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи на правовій підставі докази, суддя першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 своїми діями, які полягали у проходженні митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки в сумі, що не перевищує 10 000 євро, або еквівалент цієї суми в іншій валюті, порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки на момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» з приводу декларування до інспекторів митниці не звертався.

Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь-яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз і вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.

На підставі ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції врахував обставини справи, характер скоєного, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих та пом'якшуючих обставини, прийшов до висновку, що на правопорушника може бути накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією вилученої валюти.

При розгляді апеляційної скарги пом`якшуючих та виключних обставин відповідальності особи відповідно до вимог ст.ст. 33, 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Вина правопорушника підтверджується, зокрема даними протоколу про порушення митних правил від 19.11.2015 (а.с.2-5), даними протоколу опитування від 19.11.2015 (а.с.6-9), даними доповідної записки (а.с.10-11).

Відповідно до протоколу опитування (а.с. 6-9), ОСОБА_2 їздив в гості до матері в Канаду, м. Торонто, на момент здійснення правопорушення повертався додому в Україну.

На запитання працівників митниці щодо ознайомлення з митними правилами України, правопорушник засвідчив те, що з митними правилами України він не ознайомлювався і взагалі не уявляв, що на ввезення готівки в Україну існують будь-які обмеження.

Окрім того, жодних підтверджуючих документів щодо походження та призначення валютних коштів ОСОБА_2 не надано, свою вину у вчиненні порушення митних правил за ознаками ст. 471 Митного Кодексу України правопорушник визнає.

Оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевказані обставини та дані, на які послався суд при визначенні стягнення для ОСОБА_2, апеляційний суд вважає за можливе погодитись з постановою суду першої інстанції.

Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятого рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2015 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ