АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 666/5811/15-п Головуючий в І інстанції: Стамбула М.І.
Провадження № 33/791/14/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Херсон

Суддя апеляційного суду Херсонської області Червоненко В.Я., за участю правопорушника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

Херсонської області, громадянина України,

не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

вул. Кримська, б. 148 кв. 56, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Як встановив суд, ОСОБА_1 26.09.2015 року о 20год. 30хв. на 18 км. автомобільної дороги Цюрупинськ - Гола Пристань Скадовськ керував транспортним засобом автомобілем марки «Шевролет Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння та від проходження огляду на стан спяніння в передбаченому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши повторно правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 23.01.2015 року постановою Дніпровського районного суду м. Херсона був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього вже було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити.

В обгрунтування своїх доводів ОСОБА_1 посилається на те, що суд при розгляді справи порушив його право на захист, оскільки не викликав його в судове засідання і розглянув справу у його відсутність. Крім того вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складався у його відсутності, другий екземпляр протоколу він не отримував, про існування цього протоколу йому відомо не було, а автомобілем «Шевролет Авео» він не керував, так як вказаний транспортний засіб йому не належить. При розгляді справи суд не врахував особу порушника, помякшуючі обставини, і обрав вид стягнення, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 33 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови суду, так як цей строк пропущений ним з поважних причин, оскільки про прийняту судом постанову йому стало відомо лише 24 грудня 2015 року після отримання її копії засобами поштової кореспонденції.

В судовому засіданні апеляційного суду Херсонської області правопорушник ОСОБА_1 підтримав своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови і підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі. Вказує, що автомобілем він не керував, а керувала його дружина, протокол він не підписував, оскільки такий протокол не складався, повістку в суд він не отримував. Просить скасувати постанову суду і закрити відносно нього справу.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення і доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи 26.09.2015 року співробітниками ДАІ на ОСОБА_1 був складений протокол про порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, а саме: за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння. В протоколі зазначено, що гр. ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень та від підпису протоколу.

(а.с. 2).

В підтвердження цього факту працівники ДАІ залучили двох свідків: гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які засвідчили своїми підписами у протоколі факт відмови ОСОБА_1 проходження медичного огляду на стан спяніння, та в подальшому з цього приводу надали письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи.

(а.с. 3,4).

Суд, отримавши матеріали до свого провадження, неодноразово направляв ОСОБА_1 судові повістки, в яких зазначалося про дату, час та місце розгляду справи. Судові повістки направлялися ОСОБА_1 на адресу його фактичного мешкання, яку він особисто вказав і яка була зазначена в протоколі: АДРЕСА_1. Вказані судові повістки були отримані 20.10.2015 року та 31.10.2015 року, в яких стоять підписи.

(а.с.7,8).

Таким чином, ОСОБА_1О належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, його неявка в судове засідання є його правом, а тому вважати право ОСОБА_1 на захист порушеним підстав немає.

Судове засідання відбулося 16.12.2015 року, у якому правопорушник участь не приймав. Постанова суду була винесена цього ж дня та направлена ОСОБА_1

(а.с. 10).

Відмітки про дату отримання постанови суду матеріали справи не містять.

Оскільки матеріали справи не містять достатніх даних про день отримання ОСОБА_1 постанови суду, а квитанція про сплату ОСОБА_1 судового збору датована 26.12.2015 року, тобто в період строку на апеляційне оскарження, а апеляційна скарга датована 29.12.2015 року (а.с. 11-13), то можна вважати, що строк на оскарження постанови пропущений з поважних причин і повинен бути поновлений.

Що стосується законності та обґрунтованості постанови суду, то вона винесена з дотриманням норм КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Місцевий суд дотримався вказаних вимог закону, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, які в своїй сукупності підтвердили вину ОСОБА_1 в скоєнні ним повторно протягом року правопорушення на транспорті, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2ст.130 КУпАП.

Винні дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно, а міра обраного адміністративного стягнення відповідає санкції ч.2ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому постанова суду є законною та обґрунтованою.

За таких обставин, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування постанови суду та закриття провадження по справі не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.12.2015 року по справі щодо ОСОБА_1

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.12.2015 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_4