АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/41/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, представника потерпілого ОСОБА_3- ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Судом встановлено, 11.11.2015 року о 21-10 год. керуючи автомобілем «ВАЗ 2109» АХ 1867АН по пр-ту Тракторобудівників, 108 в м. Харкові з явними ознаками алкогольного спяніння та на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснив виїзд на бік дороги, який призначений для зустрічного руху, при цьому перетнувши подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3 «Подвійна суцільна лінія», в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, який в результаті зіткнення відкинуло на припаркованні автомобілі НОМЕР_2, який належить ОСОБА_6 та «Toyota Camry» АХ 4222 ЕС, який належить ОСОБА_3, чим завдав механічних пошкоджень та матеріальної шкоди останнім, після чого з місця ДТП зник.

Не погодившись з рішенням районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2015 року в частині накладеного адміністративного стягнення та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що щиро розкаявся та визнав свою вину у вчиненому правопорушенні, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, після ДТП тяжких наслідків не настало, автомобілі потерпілих отримали лише незначні подряпини, має страховий поліс цивільної відповідальності та пообіцяв допомогу потерпілим. Вказує, що на його утриманні знаходяться мати-пенсіонерка похилого віку, малолітня дитина та колишня дружина. Крім того, автомобіль є єдиним джерелом його матеріального забезпечення та підтримки, а позбавлення права керування транспортними засобами ставить його у скрутне матеріальне становище.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу тапредставника потерпілого ОСОБА_3- ОСОБА_4, який залишив її на розсуд суду, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції встановив, що фактичні обставини правопорушення не оскаржуються апелянтом.

За правилами ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 ( один) рік 6 (шість) місяців, як це вчинив суд першої інстанції, відповідає вимогам ст. 36 КУпАП, яка регламентує накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень. Стягнення призначене з урахуванням характеру та сукупності вчинених правопорушень та не є явно несправедливим. До того ж, призначене стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не є найбільш суворим з видів стягнення, визначеного статтями КУпАП, у вчиненні яких ОСОБА_2 визнано винним.

Додаткові докази, які не досліджувались судом першої інстанції та могли бути оцінені судом апеляційної інстанції, як підстава для зміни постанови судді, в матеріалах справи відсутні та апеляційному суду не надані.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова судді Московського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП.

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2015 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1