АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 622/1276/15-п Головуючий суддя І інстанції Шабас О.С.
Провадження № 33/790/20/16 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
Категорія: Відмова від виконання наказу або інших законних вимог командира (начальника)
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2016 року м.Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю захисника Степанцова В.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Золочівського районного суду Харківської області від 25 листопада 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:
Постановою Золочівського районного суду Харківської області визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП на накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком 7 діб.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції: 26.09.2015 року, о 12 годині, ОСОБА_1 відмовився виконувати наказ свого безпосереднього начальника - начальника відділу зв`язку прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_2 . Наказ віддавався в усній формі, а саме: здійснити технічне обслуговування майна зв`язку та доводився даній особі в приміщенні відділу зв`язку прикордонної комендатури швидкого реагування.

На зазначену постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляцію, в якій просить скасувати постанову Золочівського районного суду Харківської області про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити справу.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції не обгрунтована та не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 не зважаючи на неодноразове своєчасне повідомлення про час та місце рогляду його апеляції, до апеляційного суду не прибув повторно.

Апеляційним судом повторна неявка розцінюється як затягування процесу розгляду справи та нехтування судових викликів, що відповідно до вимог ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи та пояснення захисника Степанцова В.Є., апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 .

Посилання на те, що протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 не являється складеним необгрунтоване.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1) складений уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством дії посадової особи що його складала ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку що доводи про дефектність протоколу є процесуально несуттевими та формальними, так як відсутність підпису особи що його склала на примірникові що наданий ОСОБА_1 не унеможливлює розгляд протоколу що міститься в матеріалах справи і не впливає на достовірність данних, викладених в ньому.

Доводи ОСОБА_1 що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 не був у с.Цапівка жодним чином не підтверджено.

Доводи апеляції ОСОБА_1 про те, що йому не роз`яснювались права передбачені ст.268 КУпАП спростовуються його підписами в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1).

Доводи про недотримання ч.4 ст.256 КУпАП спростовуються поясненями ОСОБА_1 викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1) та його поясненями (а.с.8) від 13.10.2015 року.

Посилання на порушення вимог ст.248 КУпАП в апеляції безпідставні оскільки матеріали справи не містять данних що ОСОБА_1 звертався щодо надання йому копій документів згідно опису доданих до протоколу.

Посилання в апеляції на розбіжності між рапортом підполковника ОСОБА_2 та пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 апеляційний суд вважає необгрунтованими та не суттевими, оскільки викладена в них інформація щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення послідовна і не містить суттевих протирічь.

Більш того, ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, своїх поясненнях та апеляційній скарзі не заперечує що відмовився виконати наказ підполковника ОСОБА_2 .

Аналіз рапорту підполковника ОСОБА_2 та пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 свідчить про те, що судом першої інстанції зроблено обгрунтований висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП - відмова виконання наказу свого безпосереднього начальника (командира).

З даним висновком погоджується і апеляційний суд.

Посилання на ст.35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України апелянта не спростовує вірність висновків суду першої інстанції, а аналіз рапорту підполковника ОСОБА_2 , пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та самого ОСОБА_1 свідчить що ця норма Статуту не була порушена з боку підполковника ОСОБА_2 і що ОСОБА_1 усвідомлював суть відданого йому наказу.

Посилання на умови контракту, щодо вихідних днів та те, що парково-господарський день не передбачений Положенням про проходження військової служби в ДПС України безпідставні та необгрунтовані з наступних підстав.

Згідно умов контракту (а.с. 62) ОСОБА_1 зобов`язався додержуватись статутів Збройних Сил України та дотримуватись вимог військової дисципліни та недопускати адміністративних правопорушень.

З огляду на наведене апеляційний суд зазначає, що ст.35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України чітко регламентує, що наказ віддається усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Більш того, ст.202 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України чітко регламентує, що для підтримання озброєння, бойової та іншої техніки в постійній бойовій готовності у військовій частині встановлюються паркові дні із залученням усього особливого складу.

В ст.201 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України чітко зазначено що заходи, пов`язані із забезпеченням бойової та мобілізаційної готовності військової частини, виконуються за наказом її командира в будь-який час доби з наданням військовослужбовцям не менш ніж 4 години відпочинку на добу.

Таким, чином суб`єктивні висновки та сумніви сержанта ОСОБА_1 - який є підлеглим підполковника ОСОБА_2 щодо відповідності наказу останнього вимогам Статуту та те, що він вважає його не спрямованим на підняття боєготовності не базуються на вимогах чинного законодавства України.

Апеляційний суд акцентує увагу ОСОБА_1 , що ст.35 Конституції України вказує що не вважається примусовою працею військова служба.

Наказ відданий підполковником ОСОБА_2 в порядку передбаченому чинним законодавством сержант ОСОБА_1 не оскаржував, а його твердження щодо незаконності відданого наказу суперечать матеріалам справи та не базуються на вимогах чинного законодавства.

Більш того, законність наказу не була предметом судового розгляду в суді першої інстанції.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись лише у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Межами компетенції,згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Правова позиція ОСОБА_1 викладена в його апеляції та матеріали справи на переконання апеляційного суду свідчать про відсутність каяття з його боку.

До суду першої інстанції та до суду апеляційної інстанції не надано документального підтвердження що ОСОБА_1 має статус учасника АТО.

Таким чином обставин які пом`якшують відповідальність за скоєне адміністративне правопорушення не встановлено.

Апеляційний суд вважає що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 відноситься до найбільш серйозних форм підриву військової диципліни.

Суд першої інстанції призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

В апеляційних вимогах викладених ОСОБА_1 не зазначено на якій же правовій підставі належить закрити його справу.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення свідчать, що судом в повному обсязі були проаналізовані обставини справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Золочівського районного суду Харківської області від 25.11.2015 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-10 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області Я.В.Чопенко