справа № 462/6594/15-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого у м.Львові на вул. Гречаній, 9/3

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2015 року, складеного інспектором патрульної служби роти 2 батальйону 2 міста Львова ОСОБА_2, ОСОБА_1, 03 вересня 2015 року о 02.00 год., у м.Львові на вул. І.Виговського 39, керував автомобілем «Міцубісі Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1, зупинив автомобіль посеред дороги, з ротової порожнини відчувався запах алкоголю, не стійка хода, млява мова, від медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 г Правил дорожнього руху України та ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У суді ОСОБА_1, якого підтримав захисник ОСОБА_3 своєї вини не визнав та пояснив, що 03 вересня 2015 року автомобілем «Міцубісі Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1, керував не він, а ОСОБА_4, якому він передав вказаний автомобіль 02 вересня 2015 року. 03 вересня 2015 року він, дізнавшись що його автомобіль поламався, скориставшись послугами таксі, біля 02.00 год. приїхав на вул. І.Виговського 39 де і виявив автомобіль «Міцубісі Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1, який стояв на смузі зустрічного руху. Даним автомобілем він не керував, відповідних документів на право керування даним автомобілем у нього не було, як і не було ключів від автомобіля. Його поведінка могла видатись дивною оскільки у нього виникли переживання при розмові з працівниками поліції та підвищився артеріальний тиск. Крім того працівниками поліції було грубо порушено його право на захист оскільки він одразу почав наполягати на участі захисника, однак йрму у цьому було відмовлено. Даного праовопрушення він не скоював та на той час автомобілем не керував, однак працівники поліції цього до уваги не взяли.

У суді представник Управління патрульної служби у м.Львові ОСОБА_5 пояснив, що проткол про адміністративне правопорушення складено поліцейськими відповідно до вимог чинного законодавства, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення беззаперечно стверджується показами свідків та наданим суду відеозаписом, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 зазначив, що він керував транспортним засобом, однак поліцейські перешкодили йому та у ОСОБА_1 було виявлено ключі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, представника Управління патрульної служби у м.Львові ОСОБА_5, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, перевіривши матеріалів справи, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАПУкраїни.

У суді свідок ОСОБА_9 дав свідчення про те, що 03 вересня близько 02.00 год. рухаючись на службовому автомобілі по вул. І.Виговського, 39 у м.Львові, виявив припаркований на смузі зустрічного руху автомобіль НОМЕР_2. При спілкуванні з водієм ОСОБА_1 відчув запах алкоголю, в нього була нечітка вимова, документи, які б посвідчували особу або право керування автомобілем, відмовився.

У суді свідок ОСОБА_2 дав свідчення про те, що 03 вересня 2015 року, о 02.00 год. ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля «Міцубісі Паджеро», яким перегородив рух на вул. І.Виговського, 39 у м.Львові, реєстраційних документів на транспортний засіб, посвідчення водія, водій не предявив. При розмові з ОСОБА_1 відчувався різкий запах алкоголю з ротової порожнини, була нечітка вимова слів, порушена координація рухів. При пропозиції пройти медичний огляд ОСОБА_1 відмовився.

У суді свідок ОСОБА_10 дав свідчення про те, що 03 вересня 2015 року, о 02.00 год. ОСОБА_1 знаходився наполовину в автомобілі «Міцубісі Паджеро» та одночасно зазначив, що ОСОБА_1 стояв біля автомобіля, двері якого були відчинені. Просив надати йому адвоката. Ключів від автомобіля в ОСОБА_1 виявлено не було.

Свідок ОСОБА_7, у суді, дав свідчення про те, що 03 вересня 2015 року, будучи учасником громадської організації «Народна самооборона», під час патрулювання, приїхавши одночасно з працівниками поліції на вул. І.Виговського 39, побачив, що ОСОБА_1 знаходиться біля автомобіля «Міцубісі Паджеро». Від вчинення будь яких дій без адвоката відмовився. При огляді було виявлено ключі від автомобіля.

Свідок ОСОБА_8, у суді, дав свідчення про те, що 03 вересня 2015 року, будучи учасником громадської організації «Народна самооборона», під час патрулювання, на виклик, приїхавши за декілька хвилин після працівників поліції на вул. І.Виговського 39, побачив, що ОСОБА_1 знаходиться біля автомобіля «Міцубісі Паджеро», у нього були ключі від автомобіля.

Також, свідок ОСОБА_4, у суді, дав свідчення про те, що з ОСОБА_1 перебувають у дружніх відносинах, час від часу він давав йому користуватись автомобілем «Міцубісі Паджеро», на його прохання. Ввечері 02 вересня 2015 року взяв автомобіль «Міцубісі Паджеро» у ОСОБА_1, яким користувався у ілвсних цілях, близько 02.00 год. 03 вересня 2015 року, рухавшись даним автомобілем на вул. І.Виговського 39, автомобіль поламався та заглох, намагаючись завести автомобіль «Міцубісі Паджеро», автомобіль виїхав на зустрічну смугу. Після цього, він залишив автомобіль на вул. І.Виговського 39 та пішов додому за акумулятором та інструментами.

Представником Управління патрульної служби у м.Львові не надано жодних належних та допустимих доказів суду та іншими свідками не надано таких свідчень, які б спростували покази свідка ОСОБА_4

Відповідно до ст. 130 КпАП України відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб. Проте як вбачається із пояснення вищенаведених свідків, а також самого ОСОБА_1, він не керував автомобілем НОМЕР_2, а лише знаходився біля нього чи у ньому, однак згідно ст. 130 КпАП України встановлено відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, а не знаходиться у ньому чи біля нього.

Окрім того, як вбачається, ст. 130 КпАП України передбачено відповідальність особи за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, проте згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2015 року, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, а не огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, згідно пояснень ОСОБА_1 та свідчень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 бажав скористатись правом на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

А також у відповідності до ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року Пленум Верховного Суду України звертає увагу судів на неприпустимість під час розгляду справ про адміністративні правопорушення ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 7, п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобовязаний поважати і не порушувати прав і свобод людини. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Однак, як вбачається із пояснень ОСОБА_1 та свідчень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 поліцейські розяснили права ОСОБА_1, проте не забезпечили реалізацію неоспорюваного та гарантованого Конституцією України права на правову допомогу, що також стверджується наданим суду відеозаписом, оскільки поліцейський зазначив, що не зобовязаний очікувати на захисника ОСОБА_1, хоча останній відмовлявся від вчинення будь-яких дій без захисника.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Чопенко проти України» від 15 квітня 2015 року, вважливим є те, що початкові визнавальні покази, які було отримано у порушення права заявника на правову допомогу, становили частину матеріалів справи. Отже, ці покази вплинули на хід слідства та встановили рамки, у яких мав будуватися захист заявника. Із цього випливає, що, незважаючи на те, чи вирішив заявник відмовитися від визнавальних показів, чи дотримуватися їх, початкове порушення його права на захист не могло бути виправлено самим лише подальшим наданням йому правової допомоги. Для виправлення зазначеного порушення потрібні були додаткові заходи відповідних органів влади.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги покликання представника Управління патрульної служби у м.Львові ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_1 зізнався, що він керував транспортним засобом та йому була забезпечена належна правова допомога після прибуття в Залізничному РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області.

Згідно п.п. г п. 2.9. Правил дорожнього руху України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного спяніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2015 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 г Правил дорожнього руху України, проте ні свідками, ні самим протоколом про адміністративне правопорушення не встановлено, що ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного спяніння чи у будь-якому іншому стані, що знижує швидкість реакції і увагу.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2015 року, такий протокол складений 03 вересня 2015 року о 02.05 год., однак відповідно до наданого суду відеозапису, станом на 03 вересня 2015 року о 02.05 год. у поліцейських були відсутні бланки протоколів про адміністративне правопорушення, що також ствердили самі поліцейські під час відеозапису, та ОСОБА_1 не знаходився біля поліцейських, які б скаладали такий протокол.

Та окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2015 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом 03 вересня 2015 року о 02.00 год., однак згідно наданого суду відеозапису, ОСОБА_1 із 01.55 год. не знаходився у автомобілі «Міцубісі Паджеро» чи будь-якому іншому транспортному засобі, а отже і не міг ним керувати о 02.00 год. 03 вересня 2015 року.

Суд не бере до уваги покликання представника Управління патрульної служби у м.Львові ОСОБА_5 про те, що під час огляду в ОСОБА_1 було виявлено ключі від автомобіля НОМЕР_2, оскільки згідно наданого суду відеозапису, дану обставину стверджує лише поліцейський, вказані ключі на відеозапис продемонстровано не було та не було перевірено належність таких ключів саме автомобілю НОМЕР_2.

Враховуючи наведене, вважаю, що справу слід закрити у звязку із відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, у звязку з недостатністю представлених доказів його вини, оскільки в суді безспірно встановлено, що 03 вересня 2015 року о 02.00 год., у м.Львові на вул. Вмговського, 39, ОСОБА_1 не керував автомобілем «Міцубісі Паджеро» та відповідно не порушив жодних правил дорожнього руху.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КпАП України закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови

Суддя /підпис/ ОСОБА_11

Копія вірна.

Суддя Ліуш А.І.