Провадження № 33/779/7/2015
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3,потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6, за апеляційною скаргою з доповненнями потерпілого ОСОБА_4, на постанову Івано-Франківського міського суду від 23 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою щодо ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, кв.№22, непрацюючого, громадянина України,?

провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.

У постанові судді зазначено, що з матеріалів справи, зокрема протоколу серії АБ2 №971694 від 30 вересня 2014 року вбачається, щоНаконечний А.Б., 30 вересня 2014 року, о12 год. 30 хв., на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів км.348+110 м., керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів, чим порушив п.п.12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України (далі ПДР), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Однак суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_7, дійшов висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не знайшов свого підтвердження в суді, а тому закрив провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Не погодившись з постановою судді, потерпілий ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу (далі АС) з доповненнями, в якій покликається на неповноту та необєктивність судового розгляду, і що винесена постанова є незаконна та необґрунтована, оскільки висновки судді про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення суперечать зібраним по справі доказам. Окрім цього, вказує, що суддя у постанові безпідставно вказав на те, що він, ОСОБА_4, порушив вимоги п.10.1. ПДР.

Просить постанову скасувати та винести нову, якою ОСОБА_2 притягнути до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, та виключити з мотивувальної частини постанови покликання на те, що ОСОБА_4 порушив вимоги п.10.1. ПДР.

В запереченні на АС потерпілого ОСОБА_4, ОСОБА_2 покликається на необґрунтованість доводів апелянта про необєктивність судового розгляду, оскільки висновки судді про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а тому винесена постанова є законною і обґрунтованою.

Просить АС потерпілого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді відносно нього без зміни.

Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_4 підтримав подану АС та пояснив, що 30 вересня 2014 року, приблизно о 12 год. 30 хв., він на своєму автомобілі «Ауді 80» разом ОСОБА_8, яка сиділа справа від нього, та ще однією пасажиркою, яка знаходилась на задньому сидінні позаду нього, направлявся в м.Бурштин. На ділянці автодороги «Мукачево-Львів», за м.Галич, вирішив повернути на станцію технічного обслуговування «Лотус» (далі СТО). В цей момент позаду нього рухались два автопоїзди. Він змістився в крайнє ліве положення своєї смуги руху, знизив швидкість приблизно до 20-25 км/год., включив лівий покажчик повороту, і переконавшись, що на зустрічній смузі руху немає транспорту, почав повертати ліворуч в напрямку СТО. Знаходячись на зустрічній смузі руху, в момент, коли майже завершував виконувати маневр ліворуч, трапилось зіткнення з автомобілем «Ніссан», яким, як потім зясувалось, керував ОСОБА_2 Внаслідок ДТП, пошкоджень зазнала задня ліва сторона його автомобіля «Ауді 80», а саме: дверцята, скло, фара, капот, кришка багажника, кузов. Відразу після зіткнення працівники міліції склали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, а відносно нього протокол не складали. Вважає, що саме ОСОБА_2 порушив ПДР, оскільки не дотримався безпечної дорожньої обстановки, а також не обрав безпечної швидкості руху. Висновки судді про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адмінправопорушення, які базуються, в основному, на висновку транспортно-трасологічного дослідження обставин ДТП, є помилковим, винесена щодо ОСОБА_6 постанова є незаконною, і її слід скасувати. Просить ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 повністю заперечив доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 та пояснив, що того дня, керуючи автомобілем «Ніссан», він їхав по автодорозі «Мукачево-Львів» в напрямку м.Львів. Коли виїхав за м.Галич, швидкість його автомобіля була приблизно 90 км/год. В цей час перед ним рухались два великі автопоїзди приблизною довжиною більше 10 м. кожний, які їхали з незначною швидкістю приблизно 60-65 км/год., а тому він вирішив їх обігнати, оскільки був впевнений, що попереду них немає ніяких транспортних засобів. Для цього включив лівий покажчик повороту, і переконавшись, що позаду нього на смузі зустрічного руху відсутні автомобілі, він виїхав на зустрічну смугу і почав здійснювати обгін першого автопоїзда. Коли він зрівнявся з кабіною водія другого автопоїзда, перед ним раптово виник автомобіль «Ауді 80», водій якого, як потім зясувалось ОСОБА_4, виконував маневр повороту ліворуч, в результаті чого, миттєво, приблизно за 1,5 сек., відбулось зіткнення. Підтвердив, що безпосередньо перед зіткненням він здійснював екстрене гальмування, однак це не дало результату, оскільки відстань між його автомобілем «Ніссан» та автомобілем ОСОБА_4 «Ауді 80» була надто малою. На його переконання, винуватим у ДТП є саме водій «Ауді 80» ОСОБА_4, оскільки він, здійснюючи маневр повороту ліворуч, не переконався в безпечності цього маневру, і раптово став повертати наліво. Окрім цього, він не може пригадати, чи ОСОБА_4 включав лівий покажчик повороту безпосередньо перед виконанням маневру. Можливості вклинитись між автопоїздами в нього не було, оскільки швидкість його автомобіля була значною, приблизно 90 км/год., а відстань між автопоїздами була невеликою. Наполягає, що висновки експерта про відсутність у нього технічної можливості уникнути зіткнення з «Ауді 80», є правильними. Постанову судді щодо нього вважає законною, а тому просить залишити її без зміни.

В ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_9 пояснив, що 30 вересня 2014 року він перебував у складі ДПС 1-го взводу ДПС роти ДАІ при УМВС, і виїхав на ДТП, яке трапилося на автодорозі «Мукачево-Львів» за м.Галич. Прибувши на місце події для оформлення матеріалів, працівники СОГ вже склали план-схему наслідків ДТП. Оглянувши пошкоджені автомобілі він побачив, що у автомобіля «Ауді 80» пошкоджена задня ліва сторона, а саме: дверцята, скло, фара, капот, кришка багажника, кузов, а в «Ніссана» зазнала пошкоджень передня ліва частина, а саме: дверцята водія, бампер, решітка бампера. Водій «Ауді 80» ОСОБА_4 йому повідомив, що увімкнувши лівий поворот та подивившись у дзеркало заднього виду, він здійснював поворот ліворуч до СТО, однак на зустрічній смузі руху його вдарив автомобіль «Ніссан», яким на значній швидкості керував водій ОСОБА_2 Водій «Ніссана» ОСОБА_2 йому пояснив, що здійснюючи обгін двох автопоїздів, які рухались попереду, він виїхав на смугу зустрічного руху, попередньо переконавшись в тому, що для цього немає перешкод, однак водій «Ауді 80», якого він не бачив, коли той починав маневр обгону, раптово став повертати наліво, від чого і трапилось зіткнення автомобілів на смузі зустрічного руху, уникнути якого він не мав можливості. Враховуючи план-схему наслідків ДТП та пояснення водіїв, він прийшов до висновку, що саме водій ОСОБА_2 порушив ПДР, тому склав на нього протокол про адмінправопорушення, а на водія ОСОБА_4 протокол не складав, оскільки в його діях не було порушень ПДР.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_4 та його представника - адвоката ОСОБА_5, які підтримали доводи АС з доповненнями, просять постанову відносно ОСОБА_6 скасувати та притягнути його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП; пояснення ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які заперечили доводи АС потерпілого з доповненнями, просили постанову судді першої інстанції залишити без зміни; заслухавши пояснення свідків, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що АС з доповненнями потерпілого ОСОБА_4 слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя не дотримався.

Покликання потерпілого ОСОБА_4 в його АС на те, що суддя не в повній мірі дослідив фактичні обставини справи, є слушними.

В обґрунтування відсутності вини водія автомобіля «Ніссан» ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, суддя поклав тільки висновок транспортно-трасологічного дослідження, у відповідності до якого, з технічної точки зору, причиною настання ДТП є невиконання водієм автомобіля «Ауді 80» вимог п.10.1. ПДР, а водій автомобіля «Ніссан» ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення (а.с.19-27).

Однак, поза увагою судді залишилось те, що це транспортно-трасологічне та автотехнічне дослідження обставин ДТП проведене за ініціативою захисника ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3 Апеляційний суд зазначає, що вихідні дані для цього експертного висновку, які були надані адвокатом ОСОБА_3, є необєктивними, а запитання, поставлені на вирішення експертів, за своїм змістом складені захисником з ухилом на користь ОСОБА_6 Окрім цього, як правильно зазначено в АС потерпілого ОСОБА_4, експертами не встановлено конкретне місце зіткнення автомобілів, що не дає однозначної відповіді, хто з водіїв винуватий у скоєнні ДТП, а тому це транспортно-трасологічне та авто технічне дослідження обставин ДТП апеляційний суд вважає недостовірним доказом, і до уваги не бере.

З метою обєктивного зясування обставин справи, судді слід було заслухати пояснення водія ОСОБА_4, та з власної ініціативи призначити відповідну експертизу, у вихідні дані якої, окрім інформації, наданої адвокатом ОСОБА_3, покласти також дані, як б надав потерпілий ОСОБА_4 та дані, які зазначені в план-схемі ДТП. Однак, цього не було зроблено.

Як правильно зазначено в АС потерпілого, з метою повного та всебічного зясування фактичних обставин справи, судді слід було викликати та заслухати пояснення працівника міліції ОСОБА_9, який складав протокол про адмінправопорушення щодо ОСОБА_2, і зясувати, чому він, оглянувши місце ДТП, прийшов до висновку, що саме ОСОБА_2 порушив ПДР, а водій ОСОБА_4 їх не порушував.

З урахуванням цього, апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції, керуючись виключно доводами сторони захисту, необєктивно та однобічно розглянув справу, а тому його висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, був передчасним. Окрім цього, виснок судді, викладений у постанові про те, що протокол відносно ОСОБА_2, не є доказом його вини, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, є неправильним, оскільки апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень закону при його оформленні.

Враховуючи всі вищевикладені обставини, апеляційний суд вважає, що постанова судді є незаконною, а тому її слід скасувати.

Вина водія автомобіля «Ніссан» ОСОБА_6 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується наступними доказами: протоколом про адмінправопорушення від 30 вересня 2014 року (а.с.1), з якого вбачається, що саме ОСОБА_2 не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ауді»; план-схемою наслідків ДТП (а.с.2), письмовим поясненням потерпілого ОСОБА_4 (а.с.3) та частково водія ОСОБА_2, які вони надали відразу після ДТП (а.с.4); поясненнями під час апеляційного розгляду потерпілого та свідка працівника міліції ОСОБА_9 про те, що саме з вини ОСОБА_2 трапилась ДТП, внаслідок якої були пошкоджені вищезгадані транспортні засоби.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_2 повинен був врахувати дорожню обстановку, а саме врахувати сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів). Однак, водій ОСОБА_2 цього самонадіяно не зробив, що і призвело до ДТП.

Окрім цього, як вбачається із змісту постанови, покликання суді на те, що дії водія ОСОБА_4 перебувають у причинному звязку із настанням ДТП, оскільки саме він порушив ПДР, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та суперечать закону. У відповідності до вимог ст.ст.7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про це адміністративне правопорушення. З матеріалів справи не вбачається, що на ОСОБА_4 по даному факту складався протокол, і справа щодо нього в суді не розглядалась, а навпаки, по даній справі його визнано потерпілим. Тому, постанова відносно ОСОБА_2 і в цій частині є незаконною.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП повністю доведена.

З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_2 вчинив адмінправопорушення 30 вересня 2014 року. Однак, на час апеляційного розгляду строки накладення на водія ОСОБА_2 адміністративного стягнення, які встановлені ст.38КУпАП, сплили.

Тому, враховуючи це, провадження в цій справі слід закрити з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.47 КУпАП, тобто у звязку із спливом строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 цього ж Кодексу.

За таких обставин, АС потерпілого ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 23 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 та постановити нову, якою його визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі ст.38 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 провадженням закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1