АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/260/15 Справа № 708/1292/15-п Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1В
Категорія:ч.1 ст.173-2 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2015 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3, на постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, маючого статус учасника бойових дій АТО, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст ч.1 ст.173-2 КУпАП та піддано до адміністративного стягнення у виді громадських робіт строком на тридцять годин, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3 20.09.2015 року за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_4, під час якої висловлювався нецензурною лайкою, вигнав дружину, сина та дочку з домоволодіння, вчинивши своїми діями насильство

Постановою судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.10.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та піддано до адміністративного стягнення у виді громадських робіт строком на тридцять годин, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

Не погоджуючись з постановою суді першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по адміністративній справі за відсутності в його діях складу правопорушення. Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт посилається на те, що судом не встановлено, які саме насильницькі дії вчинив ОСОБА_3 відносно дружини ОСОБА_4, сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_5. Також порушено право на захист, яке полягало в тому, що не допитано інших учасників, які могли б спростувати наведене в протоколі, та те, що не 20.09.2015 року була вказана подія а 08.09.2015 року. Крім того, суд накладаючи стягнення у виді громадських робіт строком на 30 годин, суд не врахував помякшуючі обставини, те що ОСОБА_3 є учасником АТО, під час якої отримав травму руки, що позбавляє можливості будь яким чином виконувати накладене стягнення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що остання підлягає до часткового задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що 16 жовтня 2015 року ст. інспектором СДІМ Чигиринського РВ УМВС був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, згідно якого останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1статті 173-2 КУпАП (а.с.1).

В своїх письмових поясненнях, які маються в матеріалах справи ОСОБА_3, не заперечував, що проживав однією сім'єю з ОСОБА_4, сином та донькою та наприкінці вересня, дружина залишила помешкання та пішла жити до знайомих, та через деякий час пішли діти за нею (а.с.6).

В матеріалах справи маються пояснення потерпілої ОСОБА_4 доньки та сина, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_3 відносно неї та дітей дій психологічного характеру у вигляді образ та погроз застосування фізичного насильства (а.с.3,4,5).

Вина ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підтверджується також даними протоколу, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів (а.с.1).

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає у разі вчинення особою насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров'ю потерпілого.

Згідно пояснень ОСОБА_3, що маються в матеріалах справи, він проживає з матір'ю однією сім'єю протягом тривалого часу, про що в своїх пояснення не заперечувала і потерпіла ОСОБА_4.

З огляду на наведене, доводи ОСОБА_3, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, є безпідставними суперечать доказам в справі та не ґрунтуються на законі.

Відповідно до вимог ст.ст. 254-280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її в обєктивній відповідності з законом Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Цих вимог закону не в повній мірі дотримався суд першої інстанції при розгляді даної справи та призначив адміністративне стягнення ОСОБА_3 у виді громадських робіт.

Відповідно до ст. 30-1 КУпАП громадські роботи полягають у виконання особою, яка вчинила адміністративне правопорушення у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно-корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_3 та згідно довідки № 190 від 21.12.2105 року ОСОБА_3 хворіє на ряд захворювань повязаних з отриманням травм в 2007 році.

Згідно довідки № 156 від 22 грудня 2015 року ОСОБА_3 за станом його здоров»я протипоказана робота, повязана з фізичним навантаженням на праву руку, виконання координаторних рухів, шумом, психоемоційними перенавантаженнями.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що він отримав вказані травми 2007 році. Проте в ході проходження служби в зоні АТО на території Донецької та Луганської областей вказані захворювання загостились через нові травмування. Про наявність вказаних захворювань він повідомляв при розгляді адміністративної справи в суді першої інстанції, проте його пояснення залишились без уваги.

За таких обставин приходжу висновку, що суд першої інстанції призначаючи адміністративне стягнення до ОСОБА_3 у виді громадських робіт не врахував його стану здоров»я та прийшов передчасного висновку про можливість застосування такого адміністративного стягнення при наявності медичних протипоказань щодо фізичних навантажень ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 є три місяці з дня його вчинення.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції ОСОБА_3І вчинив адміністративне правопорушення 20 вересня 2015 року і станом на 25 грудня 2015 року збігли строки для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково - постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2015 року, якою притягнуто адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст 173-2 КУпАП скасувати провадження в справі закрити звязку зі збігом строків притягнення до адміністративної відповідальності

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба