Справа № 308/4357/15-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Вербицький В. В., за участі захисника ОСОБА_1, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В. Й. від 12 травня 2015 року, якою

ОСОБА_2, який народився 01.12.1964 року, працює водієм ПП «Ешпан», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2015 року встановлено, що 04 квітня 2015 року близько 05 години 20 хвилин у м. Ужгороді по вул. Гагаріна ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем марки «ГАЗ 33021», державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, змінити постанову судді в частині накладення адміністративного стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Клопотання про поновлення строку подачі апеляційної скарги мотивоване тим, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, не повідомив неналежним чином про розгляд справи, не направив копію постанови судді, яку він не отримав навіть на час подачі апеляційної скарги. Про наявність постанови судді від 12 травня 2015 року дізнався лише 21 травня 2015 року, коли по виклику суду за повісткою прибув в судове засідання, але йому було повідомлено, що по даній справі вже прийнято рішення і повідомлено про призначене адміністративне стягнення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що судом не зясовані обставини, що впливають на вид та розмір адміністративного стягнення, яке вважає надто суворим. Вказує, що судом не враховано його особу, а також те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягався та застосування стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами стане причиною погіршення матеріального стану, оскільки транспортний засіб є єдиним джерелом його прибутку.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не зявився, подав заяву, в якій підтримує вимоги своєї апеляційної скарги та просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.

При апеляційному розгляді захисник ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. Захисник суду пояснив, що повісткою суду ОСОБА_2 було викликано в судове засідання на 21 травня 2015 року, але коли він прибув до суду, йому було повідомлено про те, що в його справі рішення вже прийнято 12 травня 2015 року, але текст постанови не був ще виготовлений. ОСОБА_2 копію постанови судді не було вручено. ОСОБА_2 в суді було запропоновано чекати надходження копії постанови судді по пошті. Хоча в справі і міститься супровідний лист від 29 травня 2015 року про направлення ОСОБА_2 копії постанови судді, він її не отримав до цього часу. Захисник вважає, що за таких обставин, враховуючи юридичну необізнаність ОСОБА_2, а також порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування судом норм матеріального права, строк подачі апеляційної скарги пропущено ОСОБА_2 з поважних причин. Захисник наголошує на тому, що ОСОБА_2 повністю визнає себе винним, не оспорює фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП та просить помякшити стягнення, врахувавши ці обставини та щире розкаяння ОСОБА_2, а також те, що він працює водієм, позитивно характеризується за місцем роботи, позбавлення права керування транспортним засобом позбавить його заробітку; також просить врахувати вік та обєктивну можливість працевлаштування поза професією водія.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку подачі апеляційної скарги та апеляційна скарга підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із змісту постанови судді міськрайонного суду вбачається, що протокол серії АБ2 №191061 від 04.04.2015 року, складений Ст. ІДПС з обслуговування стаціонарного поста №1 роти ДПС старшим лейтенантом ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 за ст. 130 ч. 1 КУпАП, розглянуто суддею без участі ОСОБА_2

В матеріалах справи міститься супровідний лист від 29.05.2015 року №308/4357/15-п

про направлення Ужгородським міськрайонним судом ОСОБА_2 копії постанови від 12.05.2015 року, але відсутні будь які дані про її вручення ОСОБА_2

В матеріалах справи на аркушах 5-6 міститься повістка суду в справі №4357 про виклик ОСОБА_2 як порушника за ст. 130 ч. 1 КУпАП на 9.00 годину 12.05.2015 року з додатковою позначкою: «9.00 21.05.15».

До апеляційної скарги ОСОБА_2 додано адресовану на його імя повістку суду про виклик його на 9.00 годину 21.05.2015 року в цій же справі №4357 за ст. 130 ч. 1 КУпАП (а. с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Ці норми процесуального права не виконані судом першої інстанції в повному обсязі.

З урахуванням наведеного, доводи клопотання ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку оскарження постанови судді, вважаю обґрунтованими, а тому клопотання про поновлення цього строку підлягає задоволенню.

Стан алкогольного спяніння ОСОБА_2 під час керування ним транспортним засобом підтверджується висновком щодо результатів його медичного огляду від 04 квітня 2015 року, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного спяніння.

Суддя міськрайонного суду відповідно до вимог статті 280 КУпАП правильно встановив обставини справи, характер вчиненого правопорушення та юридично правильно кваліфікував дії ОСОБА_2

Проте суддя міськрайонного суду допустив неправильне застосування норм матеріального права, які тягнуть зміну постанови, оскільки вирішуючи питання про накладення стягнення, порушуючи вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, не встановив та не врахував особу порушника та обставини, що помякшують його відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення: накладення штрафу на водіїв від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб - накладення штрафу від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Як вбачається з постанови в мотивувальній її частині суддя не обґрунтував чому саме він накладає на ОСОБА_2 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, яке є явно несправедливим за своїм видом внаслідок суворості.

Суддя міськрайонного суду допустивши порушення вимог ст. 268 КУпАП не встановив та не врахував, що ОСОБА_2 повністю визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, фактичні обставини справи та правильність кваліфікації його дій не оспорює; раніше до адміністративної відповідальності не притягався, має постійне місце роботи працює водієм ПП «Ешпан», виключно позитивно характеризується роботодавцем, накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його роботи та єдиного джерела доходу, а також не врахував його вік та обєктивні можливості працевлаштування поза професією водія.

Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2 відповідно до ст.. 35 КУпАП, відсутні.

За таких обставин постанова підлягає зміні в частині накладеного стягнення з призначенням ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Керуючись п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 поновити строк подачі апеляційної скарги на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2015 року змінити, скасувати в частині накладення на ОСОБА_2 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Накласти на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В інший частині постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_4