АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито, у зв'язку відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з уточненнями, в якій просить постанову суду скасувати, як незаконну, та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд необґрунтовано врахував, як докази невинуватості ОСОБА_2, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які перебували на час дорожньо-транспортної пригоди у автомобілі ОСОБА_2 Зазначені свідки є знайомими ОСОБА_2 і своїми показаннями намагаються допомогти йому уникнути відповідальності за вчинене. Також вважає, що суд безпідставно відкинув його пояснення, а також письмові пояснення свідка ОСОБА_5, який був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди і дав об'єктиві показання, які повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи. В обґрунтування винуватості ОСОБА_2 також посилається на дані, які містяться в протоколі огляду місця події та схемі ДТП, підписаної ним та понятими без застережень, які вказують на те, що саме ОСОБА_2 допустив порушення правил дорожнього руху під час здійснення маневру «поворот ліворуч».

Крім цього, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, який він пропустив через те, що його не повідомили про розгляд справи у суді першої інстанції, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 13.11.2015 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу із уточненнями та просили її задовольнити, ОСОБА_2 та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та вважали рішення судді законним і обґрунтованим, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судовий розгляд в суді першої інстанції відбувався у відсутності потерпілого ОСОБА_1 і копію оскаржуваної постанови він отримав лише 13.11.2015 року. При цьому, матеріали справи не містять даних про його належне повідомлення про час та місце судового засідання. За таких обставин суд апеляційної інстанції задовольняє подане клопотання та поновлює потерпілому ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_1 по суті, судом апеляційної інстанції встановлено, що 23 вересня 2015 року відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про те, що він 27.07.2015 року о 22.45 год., керуючи автомобілем ВАЗ-2109 д.н.з. НОМЕР_1 та проїжджаючи перехрестя вулиць Радунська та Лисківська в м. Києві, порушив п.п.10.1, 16.13 ПДР України, під час зміни напрямку не переконався, що це буде безпечним, при повороті ліворуч не надав дорогу автомобілю ДЕУ д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, внаслідок чого автомобілям були спричинені механічні пошкодження.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Прийняте рішення суддя обґрунтувала тим, що зібраними доказами підтверджується достовірність наданих ОСОБА_2 показань про те, що він, виїхавши на перехрестя для здійснення повороту ліворуч, дотримуючись правил дорожнього руху, зупинився у своїй смузі руху, пропускаючи зустрічний транспорт, а зіткнення відбулося з вини водія ОСОБА_1, який рухався у зустрічному напрямку.

Також, суддя зазначила, що пояснення потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 є неспроможними, оскільки спростовуються поясненнями ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, даними протоколу огляду місця події та схеми ДТП, даними про характер механічних пошкоджень транспортних засобів.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає такий висновок незаконним та необґрунтованим, з огляду на наступне.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 27.07.2015 року о 22.45 год., керуючи автомобілем ВАЗ-2109,д.н.з. НОМЕР_1, та проїжджаючи перехрестя вулиць Радунська та Лисківська в м. Києві, допустив порушення пунктів 10.1, 16.13 ПДР України, яке виразилось в тому, що він під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, при повороті ліворуч не надав дорогу автомобілю ДЕУ, д.н.з. НОМЕР_2, який під керуванням водія ОСОБА_1 рухався в зустрічному напрямку, та здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

Доказами, на основі яких суд апеляційної інстанції встановив наявність у діях ОСОБА_2 вини у порушенні пунктів 10.1, 16.13 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, є дані, які містяться в протоколі огляду місця події та схемі ДТП, підписаної одним із учасників дорожньо-транспортної пригоди та понятими без застережень, які вказують на те, що зіткнення транспортних засобів відбулося безпосередньо на перетині доріг вул. Радунської та вул. Лисківської у смузі руху транспортного засобу Деу Ланос, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_5, які не заперечувалися учасниками судового провадження в суді апеляційної інстанції, вбачається, що автомобіль ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Лисківській та повертаючи на перехресті ліворуч на вул. Радунську, не пропустив зустрічний автомобіль Деу Ланос, в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів.

Допитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пояснили, що 27.07.2015 року близько 23-ї години вони знаходились в автомобілі ВАЗ-2109 під керуванням знайомого їм ОСОБА_2 та рухалися по вул. Лисківській. Під'їхавши до перехрестя для здійснення повороту ліворуч на вул. Радунську, ОСОБА_2 зупинився, пропускаючи зустрічний транспорт. Вони стояли на перехресті близько хвилини, однак проїхати не встигли, оскільки автомобіль, що рухався по вул. Лисківській у зустрічному напрямку з великою швидкістю, здійснив зіткнення з автомобілем, у якому вони знаходилися. Також повідомили, що побачили зустрічний автомобіль лише безпосередньо в момент перед зіткненням.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є знайомими ОСОБА_2, не узгоджуються з іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, в тому числі і з поясненнями свідка ОСОБА_5, який встановлений працівниками патрульної служби на місці дорожньо-транспортної пригоди, а тому до уваги їх не приймає.

Також на схемі дорожньо-транспортної пригоди відображені сліди гальмівного шляху автомобіля Деу Ланос, які вказують на те, що ОСОБА_1, під'їжджаючи до перехрестя, став зміщуватись з крайньої лівої смуги руху на середню задля уникнення зіткнення з автомобілем ВАЗ-2109, який перешкоджав йому рухатися прямо. Цим самим спростовуються показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які вказували на те, що зіткнення відбулось на їх смузі руху, при цьому автомобіль, який зіткнувся з автомобілем під керуванням ОСОБА_2, не намагався пригальмувати перед зіткненням.

За таких обставин суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що висновок судді про недоведеність вини ОСОБА_2 у порушенні пунктів 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, не відповідає фактичним обставинам справи.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини дають законні підстави скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Оскільки на момент розгляду справи сплили строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, провадження підлягає закриттю на підставі ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито, у зв'язку відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі закрити, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього кодексу.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз