ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Сазонова М.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної служби поліції МВС України в м.Києві про притягнення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого водієм-експедитором в «Інтер Карс», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 334165 від 12 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 12 жовтня 2015 року о 11 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по пр. Броварському, 1-А в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину свою у скоєнні ДТП не визнав та пояснив, що 12 жовтня 2015 року о 11 годині 25 хвилин він керував автомобілем НОМЕР_1, по пр.Броварському, 1-А в м. Києві та рухався в першій смузі руху на виїзд в сторони м.Бровари. В цей час автомобіль «Mazda 6», рухаючись з другого ряду по виїзду в м. Бровари, притиснув його автомобіль до бордюри. Вважає, що ДТП сталася з вини водія автомобіля «Mazda 6», який не дотримався безпечної дистанції та інтервалу руху.

Заслухавши думку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали, які надійшли з Управління патрульної служби поліції МВС України в м. Києві, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні, особою, що притягається до адміністративної відповідальності, було надано послідовні та логічні покази з приводу обставин ДТП, які не викликають сумніву у суду, щодо їх достовірності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, вважаю, що його пояснення, надані як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення так і в судовому засіданні знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Зазначений доказ, суд, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, визнає належним та допустимим.

При цьому, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того, суд надаючи оцінку відомостям, що містяться у схемі ДТП, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, вважає викладені у ній дані такими, що спростовують вину ОСОБА_2 у порушенні п. 13.1 Правил дорожнього руху.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП, оскільки матеріалами справи не доведено факту порушення з боку водія ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України.

Згідно положень пп. «а» ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження.

За таких обставин провадження по даному адміністративному матеріалу відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку із закриттям провадження судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 124, 247, 251, 254, 279, 280, 283-284, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя: