Справа № 199/8580/15-п
ПОСТАНОВА

іменем України

09.11.2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого адміністратором баз даних в ТОВ «Компанія «Ваговимірювальні системи», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який притягується за ст. 512 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДН 024596 від 06.11.2015 зазначено, що ОСОБА_1 21.05.2015 за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Правда, 29 в приміщенні ВАТ «Компанія Ваговимірювальні системи» незаконно використовував обєкт права інтелектуальної власності, а саме: компютерні програми.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 512 КУпАП.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 зявився, вину у скоєному правопорушенні не визнав, оскільки вважає, що в його діях немає незаконного використання обєкта права інтелектуальної власності.

Перевіривши доводи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Правовідносини у сфері інтелектуальної власності регулюються нормами Конституції України, Цивільного, Кримінального, Митного, Господарського кодексів України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, спеціальними законами і підзаконними нормативними актами. Зокрема, ч. 4 ст. 13 Конституції передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Частиною 1 ст. 41 Конституції передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 54 Конституції громадянам гарантуються свобода літературної, художньої, наукової творчості та захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у звязку з різними видами інтелектуальної діяльності. Відповідно до ч. 2 цієї статті кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

26.04.1970 Україна (УРСР) приєдналася до Всесвітньої організації інтелектуальної власності (далі ВОІВ) і в нинішній час є учасницею Міжнародного (Паризького) союзу з охорони промислової власності та Міжнародного (Бернського) союзу з охорони літературних і художніх творів. Україна прийняла ряд спеціальних законів, якими врегульовано правовідносини у сфері інтелектуальної власності: від 23.12.1993 № 3792ХІІ «Про авторське право і суміжні права» (далі Закон № 3792ХІІ), три закони від 15.12.1993 № 3687ХІІ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» (далі Закон № 3687ХІІ), № 3688ХІІ «Про охорону прав на промислові зразки» (далі Закон № 3688ХІІ), 3689ХІІ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (далі Закон № 3689ХІІ), а також від 21.04.1993 № 3116ХІІ «Про охорону прав на сорти рослин» (далі Закон № 3116ХІІ), від 5.11.1997 № 621/97ВР «Про охорону прав на топографії інтегральних мікросхем» (далі Закон № 621/97ВР), від 5.06.1997 № 318/97ВР «Про видавничу справу» (далі Закон № 318/97ВР), від 23.03.2000 № 1587ІІІ «Про розповсюдження примірників аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, компютерних програм, баз даних» (з наступними змінами та редакціями Закону), а також було підписано угоди про приєднання до відповідних міжнародних конвенцій та договорів.

Найважливішими міжнародними договорами, що діють у рамках ВОІВ, є:

Паризька конвенція про охорону промислової власності від 20.03.1883 р. (у редакції від 02.10.1979), якою передбачено дії щодо захисту прав на винаходи, корисні моделі, промислові зразки, знаки для товарів і послуг, фірмові найменування, зазначення походження товарів; для України набрала чинності 25.12.1991; Всесвітня конвенція про авторське право від 06.09.1952, ратифікована Україною 23.12.1993, набрала чинності 03.11.1995 р.; Бернська конвенція про охорону літературних і художніх творів від 09.09.1886, якою передбачено правову охорону авторських прав на кожний літературний, науковий чи художній твір незалежно від форми його вираження. Україна 31.05.1995 приєдналася до Паризького акта від 24.07.1971 (зі змінами від 02.10.1979), який практично є новою редакцією Бернської конвенції; Міжнародна (Римська) конвенція про охорону інтересів виконавців, виробників фонограм і організацій мовлення від 26.10.1961, якою передбачено охорону прав виконавців (акторів, співаків, музикантів, танцюристів або інших осіб, які виконують роль, співають, читають, декламують, виконують або будь яким іншим способом беруть участь у виконанні творів літератури чи мистецтва), виробників фонограм і організацій мовлення; дата приєднання України 20.09.2001; Конвенція (Женевська) про охорону інтересів виробників фонограм від незаконного відтворення їхніх фонограм від 29.10.1971, якою передбачено охорону інтересів авторів, артистів, виконавців і виробників фонограм від незаконного відтворення та поширення фонограм; дата приєднання України 15.06.1999 р.

Особливість ст. 512 КпАП, за якою притягується до відповідальності ОСОБА_1, полягає в тому, що її нормами передбачено як адміністративну відповідальність за вчинення незаконних дій з обєктами права інтелектуальної власності, так і захист інтересів субєктів, право інтелектуальної власності яких порушено такими діями.

У звязку з тим, що правовідносини щодо окремих груп обєктів права інтелектуальної власності регулюються спеціальними законами, при провадженні в адміністративній справі слід керуватися положеннями того спеціального закону, яким передбачено охорону особистих немайнових і майнових прав авторів та їхніх правонаступників (права, повязані зі створенням та використанням творів науки, літератури і мистецтва), і прав виконавців, виробників фонограм і відеограм та організацій мовлення, а також прав винахідників.

Судова практика виходить з того, що під незаконним використанням обєкта права інтелектуальної власності, за порушення чого притягується ОСОБА_1, вважається: оприлюднення, опублікування, відтворення, розповсюдження без згоди автора (власника патенту чи свідоцтва) літературного або художнього твору, фонограми, відеограми, аудіовізуальних творів, передачі організації мовлення, компютерної програми, бази даних, наукового відкриття, винаходу, корисної моделі, промислового зразка, знака для товарів і послуг, топографії інтегральної мікросхеми, раціоналізаторської пропозиції, сорту рослин тощо.

З огляду на зазначене для зясування наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення необхідно звертатися до спеціальних законів, якими визначено порядок набуття та здійснення права на конкретні обєкти інтелектуальної власності (і такі обєкти) і передбачено способи захисту відповідного права.

Проте, з матеріалів справи слідує, що особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, незважаючи на відомчі інструкції (затверджені наказами: Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2001 № 185 та Міністерства освіти і науки від 04.05.2005 № 273), не виконала вимог ст. 256 КпАП при викладенні у протоколі суті адміністративного правопорушення.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення, склад якого передбачений ст. 512 КУпАП, обовязково має бути зазначено, які саме дії правопорушника утворюють незаконне використання, привласнення авторства чи інше незаконне порушення прав на обєкти права інтелектуальної власності і статтю якого спеціального закону ним порушено.

Зазначивши у протоколі, у чому полягає незаконність вчинених дій, працівник міліції не навів переліку назв незаконно використаних програм і не зазначив, кому належить право інтелектуальної власності на програми, що використовувалися, та який існує порядок щодо використання таких програм.

Оскільки обовязковою ознакою цього правопорушення є наявність потерпілого, права якого порушені, то крім названих вище даних у протоколі також мають бути зазначені субєкт права інтелектуальної власності і повні дані щодо нього (прізвище, імя, по батькові, назва юридичної особи, адреса не тільки правопорушника, а й потерпілого, документ, який підтверджує право інтелектуальної власності), що відсутнє в даному протоколі.

Слід підкреслити, що крім зазначеного вище до справи про адміністративне правопорушення обовязково мають бути долучені пояснення потерпілого стосовно того: чи мало місце порушення його прав інтелектуальної власності; якщо мало, то в чому воно полягало і чи завдано ним збитки (розрахунки завданих збитків).

Проте, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені пояснення субєкта права інтелектуальної власності, щодо порушеного права, що фактично унеможливлює перевірку заперечень правопорушника про відсутність в його діях адміністративного проступку.

Крім цього необхідно зазначити, що під час адміністративного розслідування не було встановлено, чи зареєстровані торгові марки, чи існує субєкт, якому належить право на торгові марки, чи є представник цього субєкта в Україні (до справи не долучено запити до Департаменту, а також висновки експертизи про те, що виявлені та вилучені етикетки є товарними знаками), які незаконно використовував ОСОБА_1

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення, склад якого передбачений ст. 512 КпАП, крім перелічених у ст. 256 КУпАП даних також обовязково мають бути зазначені: обєкт правопорушення (назва обєкта права інтелектуальної власності); які дії є незаконними і яку статтю спеціального закону вони порушують; хто є субєктом права інтелектуальної власності, права якого порушені; які документи це підтверджують; які вимоги висуває субєкт права інтелектуальної власності щодо припинення правопорушення чи відшкодування завданих збитків; чи визнається субєкт права інтелектуальної власності потерпілим у результаті вчинення правопорушення; яким особам (субєктам підприємницької, господарської діяльності) передано право на використання (відтворення, розповсюдження тощо) обєкта права інтелектуальної власності.

Крім того, до матеріалів справи мають бути долучені: довідка Департаменту (його регіональних відділень) про наявність (відсутність) зареєстрованого на території України субєкта права інтелектуальної власності щодо обєкта, незаконні дії з яким стали предметом правопорушення; матеріали, які підтверджують вчинення незаконних дій (примірник контрафактної продукції, компютерної програми, бази даних тощо).

Натомість з матеріалів справи про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 відповідно до письмових пояснень від 12.10.2015, даних ним в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000778 від 23.04.2015, зазначив про те, що він 20.05.2015 приніс на роботу належний йому ноутбук Samsung RV408, який придбав у березні, хотів його відремонтувати та зробити медіаплеєр. Проте 21.05.2015 нотбук вилучили під час обшуку. На цьому ноутбуку колишнім власником була встановлена операційна система Windows і він не знав, чи є вона ліцензійною. Цей ноутбук в роботі він не використовував, оскільки директор ТОВ «Компанія «Ваговимірювальні системи» заборонив використання техніки, яка не є власністю підприємства.

З копії постанови про закриття кримінального провадження від 26.10.2015 у звязку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України, слідує, що на адресу Управління боротьби з економічною злочинністю надійшла письмова заява представника за довіреністю компанії «Автодеск» ОСОБА_2, в якій останній просив провести досудове розслідування за фактом вчинення посадовими особами ТОВ «Компанія «Ваговимірювальні системи» кримінального правопорушення, повязаного з незаконним, без ліцензії, використанням компютерної програми AutoCAD, яка належить компанії «Автодеск». Під час обшуку 21.05.2015 приміщень ТОВ «Компанія «Ваговимірювальні системи» за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені газети «Правда», 29, були вилучені 2 ноутбуки, які належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та встановлено, що в діяльності підприємства вони не використовувались.

Згідно копії висновку експерта від 30.07.2015 за № 70/38-419 на жорстких магнітних дисках двох ноутбуків, що були вилучені 21.05.2015 під час обшуку в будівлях та спорудах ТОВ «Компанія «Ваговимірювальні системи», розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені газети «Правда», 29, не виявлено копій програмних продуктів компанії Autodesk.Inc. Виявлено копії програмних продуктів корпорації Microsoft, що мають ознаки контрафактности, а саме: «Microsoft Windows 7 Ultimate Russian» - 1 копія та «Microsoft Windows XP Professional Russian» - 1 копія.

З викладеного вище слідує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить інформації щодо обєкта правопорушення (назви обєкта права інтелектуальної власності); які дії ОСОБА_1 є незаконними і яку статтю спеціального закону вони порушують; хто є субєктом права інтелектуальної власності, права якого порушені; які документи це підтверджують; які вимоги висуває субєкт права інтелектуальної власності щодо припинення правопорушення чи відшкодування завданих збитків; чи визнається субєкт права інтелектуальної власності потерпілим у результаті вчинення правопорушення; яким особам (субєктам підприємницької, господарської діяльності) передано право на використання (відтворення, розповсюдження тощо) обєкта права інтелектуальної власності.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що органом, уповноваженим на складення адміністративного протоколу, не доведений склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 512 КУпАП, в діях ОСОБА_1, а тому справа підлягає закриттю згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому враховую, що інших додатково зібраних доказів вини ОСОБА_1 на час розгляду справи в суді не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 512 КУпАП закрити, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко