АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2478/15-п Номер провадження 33/786/224/15Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т.В. Доповідач ап. інст. Денисенко Л. М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області Денисенко Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель АДРЕСА_1, українець, громадянин України, освіта середня, одружений, маючий на утриманні дві неповнолітні дитини, не працюючий,

притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України у вигляді адміністративного арешту строком на сім діб.

Строк адміністративного арешту рахувати починаючи з часу затримання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 07 жовтня 2015 року о 8 год. 20 хв., в с. Семимогили Глобинського району Полтавської області, керував автомобілем М- 21412, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову змінити в частині накладеного стягнення та застосувати до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

В апеляційній скарзі не оспорюються висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень за обставин зазначених в постанові. Такі висновки ґрунтуються на зібраних в установленому порядку та перевірених в судовому засіданні доказах. Зокрема, вони ґрунтуються на даних протоколу про адміністративне правопорушення від 07.10.2015р., та поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.1-2).

Дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Таким чином, фактичні обставини справи судом першої інстнції встановлені правильно, а кваліфікація дій правопорушника за ч.1 ст.130 КУпАП є вірною, що не заперечував і сам ОСОБА_2 в суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду справи. Разом з тим, доводи апелянта про неправильне призначення йому адміністративного стягнення заслуговують на увагу.

Згідно ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

За змістом ст.36 КУпАП України, за кілька правопорушень, які розглядаються суддею одночасно, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більше серйозне правопорушення з числа вчинених.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при накладенні стягнення суддя не встановив обставин, які пом'якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 В той же час, суддя не зазначив, які дані щодо характеру правопорушення, ступеню вини, особи правопорушника та його майнового стану стали підставою для застосування щодо ОСОБА_2 самого суворого із передбачених ст.24 КУпАП адміністративних стягнень. При наявності альтернативних стягнень, передбачених санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП суддя взагалі не мотивував накладення на ОСОБА_2 стягнення у вигляді адміністративного арешту в максимальному розмірі, передбаченому цим Кодексом.

В апеляційну інстанцію ОСОБА_2 надав довідку з виконавчого комітету Глобинської міської Ради Полтавської області зі змісту якої вбачається, що проживає з дружиною та двома малолітніми дітьми, компрометуючих матеріалів не має. Даних про те, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності в матеріалах справи немає.

За таких обставин, апеляційні вимоги щодо зміни постанови судді в частині накладення адміністративного стягнення на менш суворе є слушними.

З урахуванням даних щодо характеру вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, відсутності негативної інформації щодо особи правопорушника, який щиро розкаюється, проживає з дружиною та двома малолітніми дітьми, вважаю, що з метою виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами вважаю, що на ОСОБА_2 слід накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вище викладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а оскаржувана ним постанова - зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Вважати, що цією постановою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.М.Денисенко

з оригіналом згідно: