АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/700/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 грудня 2015 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську,апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИЛА: :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3, 02.09.2015 року близько 14 год. 00 хв., в м. Підгороднє, а/ш Землянка-Луганськ-Ізварено 223 км., керував автомобілем Мітсубіші, н.з. АЕ6869ЕС з явними ознаками алкогольного спяніння (запах спиртного з порожнини рота, млява мова), від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3 14 грудня 2015 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року та постановити нову. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_3 вказує, що строк ним був пропущений з поважної причини, а саме в звязку з тим, що копію постанови він отримав 02.12.2015 року, а суд першої інстанції належним чином не повідомив про розгляд справи в суді.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує, що постанова є незаконною та судом не було досліджено всіх обставин справи. При цьому апелянт стверджує, що він не керував автомобілем, за кермом був його знайомий тому, що він дійсно був в стані алкогольного спяніння. Коли їхній автомобіль зупинився його знайомий який був за кермом пішов зустрічати евакуатор в звязку з тим, що їхній автомобіль зламався. Потім до нього підійшли військовослужбовці він їм надав документи, що він є власником автомобіля останні викликали працівників ДАІ та працівники ДАІ склали на нього протокол не врахувавши того факту, що він не керував автомобілем. В звязку з цим вважає, що він не порушував п. 2.5 ПДР України і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того вважає, що судом накладено занадто суворий вид покарання оскільки не було враховано те, що він має на утримані малолітню дитину, непрацюючих батьків, та постійне місце роботи. Місце роботи тісно повязане з правом керування транспортним засобом тому вважає, що на нього може бути накладено стягнення у вигляді штрафу або громадські роботи.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 268 КУпАП, суд наділений правом розглянути справу у відсутність особи лише при наявності достатніх даних, про її неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи.

З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 суд належним чином не повідомив про розгляд справи, який відбувся 30 вересня 2015 року.

З врахуванням приведених обставин апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що строк на оскарження постанови був пропущений з поважної причини і підлягає поновленню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, про те, що постанови суду першої інстанції винесена з порушенням КУпАПє безпідставними.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, які були досліджені в суді, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП. У вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_3, 02.09.2015 року близько 14 год. 00 хв., в м. Підгороднє, а/ш Землянка-Луганськ-Ізварено 223 км., керував автомобілем Мітсубіші, н.з. АЕ6869ЕС з явними ознаками алкогольного спяніння (запах спиртного з порожнини рота, млява мова), від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків. Даний протокол був засвідчений свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під підпис.(а.с. 1).

Рапортом працівника ДАІ було засвідчено, що 02.09.2015 року він отримав інформацію від чергового Дніпропетровського РВ про те, що на а/ш Землянка-Луганськ-Ізварено 223 км. в м. Підгородньому батальйон «Дніпро -1» затримав водія ОСОБА_3 на автомобілі Мітсубішін.з. АЕ 6869 ЕС, який знаходився з явними ознаками алкогольного спяніння. Виїздом на місце пригоди, було встановлено, що водій від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків та дачі пояснень по даному факту також відмовився.(а.с.3)

Письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також підтверджується факт відмови ОСОБА_3 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння. Крім того вказані свідки підтвердили, що водій ОСОБА_3 був з явними ознаками алкогольного спяніння.(а.с.4,5)

Всі вищезазначені докази були предметом дослідження в суді першої інстанції і даючи їм оцінку суд прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не керував автомобілем Мітсубіші н.з. АЕ 6869 ЕС, спростовуються вищенаведеними доказами, які були досліджені в суді.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_3 правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що в апеляційній скарзі, не було наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для скасування вищевказаної постанови суду чи зміни її.

Накладаючи на ОСОБА_3, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, районний суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, правильно врахувавши при цьому характер вчиненого апелянтом правопорушення. До того ж ОСОБА_3 було позбавлено даного права не на максимальний строк передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котре стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, приходжу до висновку про відсутність підстав для зміни судового рішення та помякшення покарання.

Також ОСОБА_3 не було надано суду апеляційної інстанції якихось підтверджуючих документів про те, що він працює на автомобілі, як ним було зазначено в його апеляційній скарзі.

На переконання суду апеляційної інстанції, застосований до ОСОБА_3 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2