Провадження по справі № 3/752/5287/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.12.2015 року Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Дроздова Н.В., за участю прокурора Перебойчук О.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із прокуратури Шевченківського району м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює головним лікарем Київської міської клінічної лікарні «Соціотерапії», зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч. 1 ст. 172-4 КУпАП -,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.11.2015 року, ОСОБА_1, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, субєктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», працюючи на посаді головного лікаря Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» (далі КМНКЛ «Соціотерапія») порушив встановлені законом обмеження щодо заняття іншою оплачуваною діяльністю, а саме здійснював оплачувану діяльність в міжнародному благодійному фонді «ОСОБА_2 з Віл/Снід в Україні», міжнародному благодійному фонді «Вертикаль», громадській організації «Довгі літа» Всеукраїнській благодійній організації «Український інститут досліджень політики щодо громадського здоровя», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.172-4 КУпАП.

На думку органу, що склав протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 є посадовою особою місцевого самоврядування, оскільки згідно з наказу ГУ охорони здоровя та медичного забезпечення виконавчого органу Київської міської ради від 3.1.2007 року № 1901/к, працює на посаді головного лікаря КМНКЛ «Соціотерапія», яка згідно статуту є бюджетною неприбутковою установою, заснованою на комунальній власності територіальної громади міста Києва та підпорядкована Департаменту охорони здоровя виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), має самостійний баланс рахунки у відповідних органах Державної казначейської служби України, здійснює бухгалтерський і первинний медичний облік, веде статистичну звітність. Утримання даної установи і оплата праці здійснюється за рахунок бюджетних коштів, а також коштів, отримання яких передбачено законодавством України. Керівник діє від імені установи, без доручення представляє її інтереси в усіх підприємства, установах, організаціях, незалежно від форм власності, державних органах влади та органах місцевого самоврядування, в межах наданих повноважень укладає договори, видає доручення, має право першого підпису на фінансових, банківських та інших документах установи. В посадові обовязки головного лікаря КМНКЛ «Соціотерапія» входить керівництво лікарнею відповідно до чинного законодавства та статуту, організація і надання наркологічної допомоги населенню м. Києва згідно з виділеними бюджетними асигнуваннями.

Враховуючи викладене, згідно зі змісту протоколу, ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, якому забороняється займатися іншою оплачуваною діяльністю або підприємницькою діяльністю. Разом з тим, в порушення вищевказаних обмежень ОСОБА_1 згідно інформації з Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва та ГУ ДФС у м. Києві, обіймаючи посаду головного лікаря КМНКЛ «Соціотерапія», укладав договори консультативних послуг з міжнародним благодійним фондом «ОСОБА_2 з Віл/Снід в Україні», міжнародним благодійним фондом «Вертикаль», громадською організацією «Довгі літа» Всеукраїнській благодійній організації «Український інститут досліджень політики щодо громадського здоровя», на підставі яких отримав грошові винагороди на загальну суму 105 638,07 грн. Вказані організації жодного відношення до закладів охорони здоровя, які займаються практичним наданням медичної допомоги не мають, тому у вказаних закладах займатися медичною практикою неможливо.

Прокурор у своїх поясненнях вважав за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП та накласти відповідне адміністративне стягнення. На думку прокурора у справі є достатньо доказів на підтвердження вини останнього.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях вказав про те, що свою вину у вчиненні правопорушення не визнає, вважає, що він не є субєктом даного адміністративного правопорушення, оскільки не є посадовою особою органів місцевого самоврядування, так як лікарня не є органом місцевого самоврядування а скоріш за все є юридичною особою публічного права. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що вказані консультації згідно договорів він надавав у звязку із здійсненням ним наукової діяльності, повязаної із написанням кандидатської роботи та подальшого захисту наукового звання Кандидат медичних наук, темою його роботи є «Співзалежність у родинах хворих на алкогольну залежність (патогенетичні й психосоціальні особливості та комплексна допомога)». Крім того, ОСОБА_1 вказав, що крім наукових консультацій, повязаних з темою його наукової роботи, предметом вказаних договорів була і викладацька діяльність, зокрема, читання лекцій тощо. Враховуючи викладене, на думку ОСОБА_1, він має право здійснювати таку діяльність незалежно від посади, яку обіймає. Також ОСОБА_1 відмітив, що не приховував отримані ним доходи він надання даних консультацій, добровільно вказував про їх отримання у деклараціях про доходи. У звязку з викладеним, просить суд закрити провадження у справі, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників процесу, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, виходячи з наступного.

Так, відповідно до примітки до ст. 172-4 КУпАП, субєктами правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", за винятком депутатів Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі), членів Вищої ради юстиції (крім тих, які працюють у Вищій раді юстиції на постійній основі), народних засідателів і присяжних.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є:

1) особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:

а) Президент України, ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_3 України, його Перший заступник та заступник, Премєр-міністр України, Перший віце-премєр-міністр України, віце-премєр-міністри України, міністри, інші керівники центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, та їх заступники, ОСОБА_3 Служби безпеки України, Генеральний прокурор України, ОСОБА_3 Національного банку України, ОСОБА_3 та інші члени Рахункової палати, Уповноважений Верховної ОСОБА_3 України з прав людини, ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим;

б) народні депутати України, депутати Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови;

в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування;

г) військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби;

ґ) судді Конституційного Суду України, інші професійні судді, члени, дисциплінарні інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, службові особи секретаріату цієї Комісії, ОСОБА_3, заступник ОСОБА_3, секретарі секцій Вищої ради юстиції, а також інші члени Вищої ради юстиції, народні засідателі і присяжні (під час виконання ними цих функцій);

д) особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Національного антикорупційного бюро України;

е) посадові та службові особи органів прокуратури, Служби безпеки України, дипломатичної служби, державної лісової охорони, державної охорони природно-заповідного фонду, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи;

є) члени Національного агентства з питань запобігання корупції;

ж) члени Центральної виборчої комісії;

з) посадові та службові особи інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-4 КУпАП, оскільки є посадовою особою місцевого самоврядування (п. в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»). Разом з тим, на думку суду, вказане твердження не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог абзацу 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування», посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування» систему органів місцевого самоврядування складають: територіальна громада; сільська, селищна, міська рада; сільський, селищний міський голова; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; староста; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення, а у містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього Закону можуть утворюватися районні в місті ради. Районні в містах ради утворюють свої виконавчі органи та обирають голову ради, який одночасно є і головою її виконавчого комітету.

Таким чином, КМНКЛ «Соціотерапія» відповідно до вимог вищенаведених норм Закону України «Про місцеве самоврядування» не є органом місцевого самоврядування, і відповідно її головний лікар не є посадовою особою місцевого самоврядування.

КМНКЛ «Соціотерапія» відповідно до Статуту дійсно є юридичною особою, створеною як бюджетна неприбуткова установа, заснована на комунальній власності територіальної громади міста Києва та підпорядкована Департаменту охорони здоровя виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації. Проте вказане не свідчить про те, що вона є органом місцевого самоврядування. Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 2 ст. ст. 81 Цивільного кодексу України, вказана установа є юридичною особою, публічного права, створеною розпорядчим актом органу місцевого самоврядування, а згідно вимог ст. 172-4 КУпАП та п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичних осіб публічного права не є субєктами адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-4 КУпАП.

За таких обставин в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, оскілки останній не є субєктом даного складу адміністративного правопорушення.

Крім того, на думку суду, заслуговує на увагу і вказівки ОСОБА_1 у своїх поясненнях на те, що здійснювана ним діяльність за цивільно-правовими договорами, є науковою та викладацькою діяльністю і тому її здійснення не заборонене законом.

Так, згідно наданих ОСОБА_1 документів, він є здобувачем наукового ступеня кандидата медичних наук за спеціальністю наркологія, темою його роботи є «Співзалежність у родинах хворих на алкогольну залежність (патогенетичні й психосоціальні особливості та комплексна допомога)».

Зі змісту цивільно-правових договорів, укладених ОСОБА_1, на які посилається прокуратура у протоколі про адміністративне правопорушення, та які були надані суду, вбачається, що ОСОБА_1 надавав саме наукові консультації, повязані із темою його наукової роботи, а також здійснював викладацьку діяльність. Вказані види діяльності не є предметом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-4 КУПАП, що також вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 даного складу адміністративного правопорушення.

Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, долучені прокуратурою, жодним чином не спростовують наведені вище факти щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-4 КУпАП, а лише констатують факт його місця роботи, статус даної юридичної особи та доходи, отримані ОСОБА_1 від здійснення наукової та викладацької діяльності, які, крім іншого, були задекларовані ним у передбаченому законом порядку.

Враховуючи вище наведене, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-4 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суд

постановив:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 172-4 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП України.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя Н.В. Дроздова