Провадження №: 3/752/5672/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.12.2015 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Сальникова Н.М. розглянув матеріали, які надійшли від Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, українця, який працює водієм експедитором ТОВ «Айкюжн», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

за адміністративне правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

04.12.2015 року о 01 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 рухаючись по пр.-ту Червонозоряному 124-Б в м. Києві керував автомобілем марки «Субару Форестер» державний номерний знак НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» тест №5362» Результат тесту - 2.155%, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав повністю, підтвердив викладені у протоколі обставини та просив не позбавляти права керування транспортними засобами.

Вислухавши пояснення водія ОСОБА_1, повно та всебічно дослідив адміністративні матеріали, приходжу до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол серії АП2 № 346175 від 04.12.2015 року про адміністративне правопорушення, складений правомочною на те посадовою особою і у відповідності до вимог положень ч.1 ст.256 КУпАП містить обов'язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується протоколом серії АП2 № 346175 від 04.12.2015 року про адміністративне правопорушення, /а.с.1/, письмовими поясненнями свідків, в присутності яких складений протокол про адміністративне правопорушення та проводився тест за допомогою приладу «Драгер» на стан сп'яніння.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1, порушуючи вимоги п. 2.9 а ПДР України, вчинив правопорушення, що передбачені диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Згідно положень ст.23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність порушника у відповідності до ст.. 34 КУпАП є щире каяття. Обставин, що обтяжують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, обставину, що пом'якшує відповідальність порушника - є щире каяття, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в мінімальної межі санкції статті 130 ч. 1 КпАП України, у виді штрафу.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення інших, більш суворих, видів стягнень, таких як позбавлення права керування транспортними засобами та адміністративний арешт.

На підставі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33,34, ст.130 ч.1 ст.ст. 283-285 КпАП України, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 (п'ятдесят чотири) копійки.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва. Також постанову може бути опротестовано прокурором відповідно до ст. 290 КпАП України протягом десяти днів з дня винесення постанови. За відсутності скарги або протесту постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого для її оскарження.

Суддя Н.М. Сальникова