П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 524/9721/15-п

24.12.2015 року. Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 з участю: представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 краю Російської Федерації, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не судимого, працюючого директором КП «Міськсвітло» Кременчуцької міської ради, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, будучи директором КП «Міськсвітло» Кременчуцької міської ради допустив порушення вимог ст. 100 КЗпП України, яке полягало у тому, що електрозварнику ручного зварювання ОСОБА_4 протягом січня-жовтня 2015 року не проводилася доплата у розмірі 4% від окладу за шкідливі умови праці, як це передбачено додатком № 9 «Переліку професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільги та компенсації за результатами атестації» до колективного договору міського комунального господарства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло».

Крім того, протоколі зазначено, що ОСОБА_3 допущені порушення ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» щодо оплати праці працівникам підприємства в першочерговому порядку, а саме - не вчасно, періодичністю два рази на місяць проводилася виплата заробітної плати. Також вказано, що маючи заборгованість по заробітній платі за другу половину жовтня 2015 року, 05.11.2015 року здійснено оплату коштів за договором № 659, а виплата заробітної плати проведена лише 20.11.2015 року.

Згідно наданої представником КП «Міськсвітло» довідки про залишок коштів на рахунку ( а.с. 32) , з 1 жовтня 2015 року на рахунку № 2779 ( заробітна плата) взагалі були відсутні кошти. 16.10.2015 року виконкомом Кременчуцької міської ради прийняте рішення про перерозподіл бюджетних асигнувань по головному розпоряднику бюджетних коштів управлінню житлово-комунального господарства. Тобто, строки виплати авансу та заробітної плати були порушені в звязку з відсутністю фінансування КП «Міськосвітло» з боку головного розпорядника бюджетних коштів УЖКХ Кременчуцької міської ради, а тому, в цій частині відсутня вина директора КП «Міськсвітло» ОСОБА_3

Що стосується виплати коштів за договором № 659, то це цільові кошти, виділені на ремонт, утримання та обслуговування світлофорів (а.с. 33, 34) і вони не можуть витрачатися на будь-які інші потреби всилу ст. 23 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої, будь-які бюджетні платежі здійснюються лише за відповідним призначенням. Крім того, п. 9 вказаної статті забороняє збільшення бюджетних призначень на оплату праці працівників за рахунок зменшення інших видатків.

Таким чином, в діях директора КП «Міськсвітло» ОСОБА_3 відсутні порушення вимог ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці».

В протоколі також вказано про допущені директором КП «Міськсвітло» порушення вимог ст. 105 КЗпП України, щодо не проведення доплати за суміщення професій.

Представником КП «Міськсвітло» надано суду заперечення на протокол з якого вбачається, що вказані доплати проводилися щомісячно, проте відображалися в графі «інтенсивність», підтверджується довідкою про проведення доплати за суміщення помісячно (а.с. 41).

Отже, у даному випадку має місце порушення порядку ведення бухгалтерського обліку, а не законодавства про працю і тому відповідальність за ст. 41 КЗпП України за такі порушення не наступає.

В протоколі також вказано на порушення вимог ст. 115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки» в частині не проведення виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць та не виплати заробітної плати за весь час щорічної відпустки щодо працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Представником КП «Міськсвітло» надано суду пояснення про те, що при оформлені відпусток вказаним працівникам, від них надійшли заяви про виплату відпускних коштів разом з авансом ( зарплатою) в день їх виплати. Оскільки така заява не протирічить вимогам діючого законодавства, побажання працівників було враховане та кошти виплачені разом з авансом. (а.с. 35-36).

В протоколі також зазначено на порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП України, що полягає у не проведенні ОСОБА_7 в день звільнення працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства та порушення ч. 1 ст. 117 КЗпП України щодо не проведення нарахування та виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку звільненим працівникам, у разі невиплати в день звільнення всіх коштів, належних працівникові

З приводу вказаних вище порушень представником КП «Міськсвітло» надано пояснення про те, що 28 жовтня 2014 року завідуючий господарством ОСОБА_7 був повідомлений про скорочення його посади за 2 місяці. Після ознайомлення з вказаним наказом, ОСОБА_7 знаходився на лікуванні в різних медичних установах до 1 жовтня 2015 року, що підтверджується лікарняними листами (а.с. 37). В перший робочий день він був звільнений з займаної посади.

Згідно до п. 9 ст.22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів здійснює контроль за використанням бюджетних коштів. Відповідно до «Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України», що затверджено наказом Міністерства фінансів України» № 309 від 02.03.2012 року, всі нараховані кошти виплачуються після погодження з УЖКХ, як головним розпорядником коштів. Тому, всі належні при звільненні кошти були виплачені ОСОБА_7 12.10.2015 року, а не в день звільнення. Крім того, йому проведено нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку (а.с. 38-40) . ОСОБА_7 не повідомляв адміністрацію щодо орієнтовного виходу на роботу після лікування, тому адміністрація КП «Міськсвітло» була позбавлена можливості завчасно провести розрахунок та оплату сум, належних останньому при звільненні.

За таких обставин, в діях ОСОБА_3 відсутня вина у порушеннях ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі викладеного вище, державним інспектором праці не надано суду доказів вини директора КП «Міськсвітло» ОСОБА_3 у порушеннях ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», ст. 105 КЗпП України, ст. 115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки», ст. ст. 116, 117 КЗпП України, які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

ОСОБА_3 допущено порушення вимог ст. 100 КЗпП України, яке полягало у тому, що електрозварнику ручного зварювання ОСОБА_4 протягом січня-жовтня 2015 року не проводилася доплата у розмірі 4% від окладу за шкідливі умови праці. Тобто, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Разом з тим, представником КП «Міськсвітло» ОСОБА_2 надано суду докази того, що на даний час працівнику ОСОБА_8 проведено донарахування за шкідливі умови праці в розмірі 4% щомісячно, згідно з умовами колективного договору та виплачено вказані кошти 7 грудня 2015 року, зроблено перерахунок заробітної плати з врахуванням цієї доплати в майбутньому. ( а.с. 40).

За таких обставин, суд вважає малозначним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, вчинене ОСОБА_3

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 22, 283-285 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

СУДДЯ