Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1397/2015
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 грудня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, іншого учасника ДТП ОСОБА_3, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

закрите у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як зазначено в постанові судді, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2015 року, цього ж дня об 11 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Дегтярівська, 43 водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Деу» д.н.з. НОМЕР_3, здійснила обгін автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, який рухався попереду з включеним лівим поворотом, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Своє рішення суддя обґрунтував тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому є всі підстави для закриття провадження у справі щодо останньої за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року, скасувати зазначену постанову та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що оскаржуване ним рішення ґрунтується виключно на поясненнях ОСОБА_2 При цьому жодних інших доказів, які б підтверджували пояснення останньої матеріали справи не містять.

Зокрема, як зазначається у скарзі, з посиланням на схему ДТП, зіткнення відбулося на смузі зустрічного руху, а тому вказана обставина, як вважає скаржник, вказує на те, що ОСОБА_2 виконувався маневр обгону з перетином суцільної роздільної смуги, внаслідок чого і відбулося зіткнення транспортних засобів.

Також у своїй скарзі ОСОБА_3 звертає увагу на те, що пояснення ОСОБА_2 про те, що вона рухалась зі швидкістю 30-40 км/год. не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, як вбачається зі схеми ДТП, передню частину його автомобіля розвернуло в протилежний бік від удару, а авто ОСОБА_2 зупинилось більш ніж за 10 м від місця удару, що також могло стати причиною аварії.

Таким чином, на думку скаржника, у вчиненні вказаної ДТП винна саме ОСОБА_2, яка виконуючи обгін не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості та не переконалась у тому, що її маневр не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху.

Незаконне закриття провадження щодо ОСОБА_2 позбавляє його можливості отримати з винної особи відшкодування матеріальної шкоди, яку було завдано неправомірними діями останньої.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, скаржник посилається на те, що при повідомленні по телефону про дату та час судового засідання, працівник суду не повідомив йому за якою саме адресою буде відбуватися слухання справи, внаслідок чого він не встиг прибути на розгляд даної справи та подати свої заперечення.

Крім цього, копію постанови суду щодо ОСОБА_2 він отримав лише 12.11.2015 року, а тому не зміг своєчасно подати апеляційну скаргу на цю постанову.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу на її підтримку; пояснення особи щодо якої провадження у справі закрито, яка заперечувала проти задоволення скарги та просила залишити постанову суду без змін; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання скаржника щодо поновлення йому строку на оскарження постанови судді, оскільки наведені в апеляційній скарзі обставини дозволяють зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, суддя, який розглядав адміністративну справу щодо ОСОБА_2, на підставі досліджених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, хоча і без достатніх на то підстав зазначив у своїй постанові про те, що ОСОБА_2 не мала можливості передбачити дії водія ОСОБА_3, а тому саме останній порушив Правила дорожнього руху, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, у тому числі доказам, які були досліджені судом під час розгляду справи, перш за все протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2

При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, що матеріалами адміністративної справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями обох її учасників, а також доводами, на які посилається у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 не підтверджено той факт, що ОСОБА_2, в порушення вимог п. 14.2 «б» Правил дорожнього руху, здійснила обгін автомобіля «Skodа» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався попереду з включеним лівим поворотом, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів, оскільки водій ОСОБА_2, у своїх поясненнях, наданих під час оформлення ДТП, а також в судах першої та апеляційної інстанцій, категорично заперечувала не тільки сам факт здійснення обгону, а й взагалі намір здійснювати такий маневр.

За таких обставин, пояснення іншого учасника ДТП щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: що він завчасно подав сигнал лівого повороту, зайняв крайню ліву смугу та почав здійснювати поворот ліворуч, після чого почув звук різкого гальмування, а потім відчув сильний удар у лівий бік автомобіля, який відбувся на смузі зустрічного руху, не дають підстав для висновку про те, що зіткнення та пошкодження транспортних засобів відбулося через порушення іншим учасником ДТП, а саме ОСОБА_2, правил обгону, передбачених п. 14.2 «б» Правил дорожнього руху, оскільки причиною зазначеної пригоди могли бути і інші порушення вимог Правил дорожнього руху з боку останньої, наприклад порушення пунктів зазначених Правил, які регламентують дозволену в населених пунктах швидкість руху (розділ 12) або дотримання безпечної дистанції (розділ 13), які не були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому не можуть розглядатись в якості підстави для її притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Більш того, сам ОСОБА_3, у своїй апеляційній скарзі, прямо зазначав про те, що однією з причин аварії могло бути перевищення швидкості ОСОБА_2, що також свідчить про неповну відповідність складеного щодо останньої протоколу фактичним обставинам справи.

Той факт, що зіткнення відбулося на полосі зустрічного руху, сам по собі не може свідчити про те, що в даному випадку ОСОБА_2 виконувала маневр обгону з перетином суцільної роздільної смуги, з огляду на те, що сліди гальмування та виїзд на смугу зустрічного руху остання пояснила тим, що таким чином намагалась уникнути зіткнення з автомобілем «Skodа», яким керував ОСОБА_3, оскільки дії останнього на той момент їй були незрозумілими.

Матеріалами справи, у тому числі поясненнями іншого учасника ДТП, наведені вище пояснення ОСОБА_2 спростовані не були, так само як і твердження останньої про те, що на місці, де ОСОБА_3 намагався здійснити поворот ліворуч відсутній розрив суцільної роздільної смуги, а тому його маневр не відповідав Правилам дорожнього руху.

Отже, оскільки встановлені в судовому засіданні обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 вересня 2015 року об 11 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Дегтярівська, 43, не дають підстав для висновку, що причиною цієї пригоди було порушення ОСОБА_2 вимог, передбачених п. 14.2 «б» Правил дорожнього руху, а про порушення нею інших вимог цих Правил в протоколі про адміністративне правопорушення, який являється основним документом для притягнення особи до адміністративної відповідальності, нічого зазначено не було, вона не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, що, відповідно до вимог, передбачених ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі.

У зв'язку з цим, доводи, які наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування постанови судді про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 та прийняття нової постанови про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Приймаючи до уваги відсутність законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції визнає за необхідне постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення

Напідставі викладеного, керуючисьст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року щодо ОСОБА_2

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Бугіль В.В.