Справа № 635/9426/15-п
Провадження №3/635/2607/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року селище Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області О.М. Пілюгіна, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер: НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка має вищу освіту, заміжня, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер: НОМЕР_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, працює на посаді листоноші ЦПС № 7 міста Харкова, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, селище Утківка, провулок Кооперативний, будинок 5,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 і ст. 122- 4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

судом встановлено, що 15 грудня 2015 року близько 15 години 00 хвилин на 0 км + 250 м на підїзній дорозі до села Озеряна Харківського району Харківської області ОСОБА_1, переганяла стадо тварин по проїжджій частині, при цьому не залучила достатньої кількості погоничів щоб можна було направляти тварин якомога ближче до правого краю дороги і не створювати небезпеку та перешкод іншим учасникам дорожнього руху, в результаті чого автомобіль Рено «Невада», державний реєстраційний номер 94123ХА, який рухався у зустрічному напрямку наїхав на вівцю. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження, ОСОБА_1 матеріальні збитки.

Судом також встановлено, що 15 грудня 2015 року близько 15 години 00 хвилин на 0 км + 250 м на підїзній дорозі до села Озеряна Харківського району Харківської області, ОСОБА_2, керуючи автомобілем Рено «Невада», державний реєстраційний номер 94123ХА не урахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху та допустив наїзд на тварину, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження, ОСОБА_1 матеріальні збитки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнала частково, не заперечувала самої події дорожньо-транспортної події від 15 грудня 2015 року, та наїзд водієм ОСОБА_2 на належну їй вівцю, але вказала, що законом не визначено яка кількість тварин припадає на одного погонича, і вона одна забезпечила можливість при перегоні стада вівців по проїжджій частині не створювати небезпеку та перешкод іншим учасникам дорожнього руху, і не є винуватою, що одна вагітна вівця рухалась повільніше іншого стада і вийшла на дорогу, тоді як ОСОБА_2 їхав з великою швидкістю і навіть не намагався гальмувати коли вівця вийшла на дорогу.

У судовому засіданні ОСОБА_2, свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП заперечував, пояснив, що винним у дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_1 - погонич тварин, яка залишила вівцю на смузі відведення дороги без нагляду, не направила тварин якомога ближче до правого краю дороги, не забезпечила безпеку дорожнього руху та створила перешкоди автомобілю Рено «Невада», державний реєстраційний номер 94123ХА, яким він керував. Також він не є винуватим в тому, що самовільно залишив місце дорожньо-транспортної події, оскільки він є листоношею і коли відбулось ДТП він виконував свої службові обовязки, а він віз велику грошову суму пенсій для її видачі і залишатися серед поля з такими грошима було небезпечно.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, винуватість свого довірителя за ст. 124 КУпАП заперечував, та пояснив, що винним у дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_1 - погонич тварин, а місце ДТП його довіритель залишив з обєктивних причин задля упередження більш тяжких наслідків.

Суд заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справ приходить до наступного.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 226580 від 16 грудня 2015 року; даними схеми місця ДТП та фототаблицею; даними акту перевірки технічного стану колісного транспортного засобу № 1 від 15 грудня 2015 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_4 Крім того, в своїх письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи ОСОБА_1 про обставини вчинення правопорушення пояснила, що не встигла відігнати вівцю з проїжджої частини, оскільки побоювалася транспортного засобу, який рухався їй на зустріч на повній швидкості, вказаний автомобіль збив тварину на смерть.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги

- п. 7.6 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що переганяти стадо тварин по дорозі дозволяється лише у світлу пору доби, при цьому залучається така кількість погоничів, щоб можна було направляти тварин якомога ближче до правого краю дороги і не створювати небезпеку та перешкод іншим учасникам дорожнього руху;

п. 7.7 «в» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, погоничам тварин забороняється: залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх.

За невиконання вимог п. 7.6, п. 7.7. «в» Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 при перегоні стада тварин не залучила достатньої кількості погоничів щоб можна було направляти тварин якомога ближче до правого краю дороги і не створювати небезпеку та перешкод іншим учасникам дорожнього руху; залишала на смузі відведення дороги вівцю, внаслідок чого автомобіль Рено «Невада», державний реєстраційний номер 94123ХА, наїхав на вівцю і як наслідок отримав механічні пошкодження, суд приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу, при цьому суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 що погоничів було достатньо, оскільки вказане у судовому засіданні спростувала сама ОСОБА_1, коли вказала, що вівця, яка загинула в результаті ДТП була вагітною і рухалась повільно з відривом від стада. За таких обставин ОСОБА_1 повинна була врахувати стан тварини і забезпечити її безпечний перегон.

На підставі викладеного суд визнає ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в порушенні як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, тому накладає на неї адміністративне стягнення.

ОСОБА_2, який є іншим учасником даної дорожьо - транспортної події, суд, також визнає винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого як ст. 124 КУпАП оскільки він керуючи автомобілем Рено «Невада», державний реєстраційний номер 94123ХА не урахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху та допустив наїзд на тварину, чим порушив вимоги п. 12.1, яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Також суд, визнає ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10 «А» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Винуватість у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, підтверджується: даними протоколів про адміністративне правопорушення серії АП2 № 226808 від 16 грудня 2015 року та серії АП2 № 226809 від 16 грудня 2015 року; даними схеми місця ДТП та фототаблицею; даними акту перевірки технічного стану колісного транспортного засобу № 1 від 15 грудня 2015 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, наявними в матеріалах справи.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 та його представника на невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки у судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що бачив отару овець на дорозі, тому мав можливість і зобовязаний був вжити усіх заходів, що б уникнути ДТП, в тому числі зменшити швидкість аж до зупинки транспортного засобу або вжити заходів безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

До посилань ОСОБА_2, на те, що він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди у стані крайньої необхідності, суд також ставиться критично, оскільки не доведено, що мала місце загроза державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку і що заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Так, суду не надано жодного доказу, на підтвердження того, що ОСОБА_2 дійсно перевозив грошові кошти у великому розмірі, що грошові кошти належать державі, при цьому не вказано і яку суму складає цей «великий» розмір коштів, якщо вони перевозились, як не надано і доказів на підтвердження, що він обіймає посаду листоноші, що в його обовязки входить перевезення грошових коштів і що на час ДТП такі кошти були йому ввірені для перевезення.

Також не надано доказів на підтвердження що мала місце небезпека втрати цих коштів, як не вказано і жодної обставини, яка б свідчила про таку небезпеку, як і не доведено, що іншим ніж залишити місце дорожньо-транспортної пригоди способом небезпека не могла бути усунута.

На підставі викладеного суд визнає ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та накладає адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції статті 124 КУпАП у виді штрафу, як передбачено правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Згідно з п. 5. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі прийняття судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з осіб визнаних винними у вчиненні адміністративного правопорушення, на користь держави стягується сума судового збору в 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що з 01 вересня 2015 року становить суму в розмірі 243,60 гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП суд стягує суму судового збору на користь держави як з ОСОБА_2, так і з ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 24, 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 221, 256, 283-285 КУпАП, п. 5. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер: НОМЕР_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер: НОМЕР_2, визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, протягом десяти днів з моменту її вручення.

Суддя О.М. Пілюгіна