АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/13/2015 Головуючий 1 інст.: Губко А.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Коваль С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Коваль С.М.

за участю особи, яку притягнуто

до адміністративно відповідальності - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чигирин Черкаської області, громадянина

України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

на постанову Солом»янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Солом»янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як зазначено у постанові судді, 03 вересня 2014 року о 17 год. 45 хв., ОСОБА_1 рухаючись по вул. Радищева, 7 в м. Києві на автомобілі «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2, під час зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив зіткнення з автомобілем «Фіат», державний номер НОМЕР_3, чим порушив п. 10.1 ПДР України, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та винести нову постанову, якою визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 При цьому посилається на те, що викладені у постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а суддею під час розгляду справи були неповно і необ»єктивно з»ясовані всі обставини ДТП, що мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема зазначає, що судом під час розгляду справи не взято до уваги, що водій ОСОБА_2 виїхав на смугу зустрічного руху і здійснив спробу обгону транспортного засобу, яким він керував. Вважає, що саме водій ОСОБА_2 є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Апелянт також посилається на те, що при призначенні виду стягнення, судом не були взяті до уваги дані про його особу, а саме те, що він є фізичною особою-підприємцем та раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою матеріали справи з протоколом про адміністративне правопорушення направити для додаткової перевірки до ДПС Солом»янського ВДАІ м. Києва, пояснення ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступник підстав.

Висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за викладених у постанові обставин, є обґрунтованим та відповідає представленим у справі доказам. Суд ретельно та в повній мірі перевірив зібрані докази по справі, дав їм належну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Такий висновок підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, яка підписана ОСОБА_1 і ОСОБА_2 без зауважень, а також поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Як убачається з власноручних пояснень ОСОБА_1, які були дані ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди та підтверджені під час розгляду в апеляційній інстанції, він рухався на автомобілі «Фольцваген» по вул. Радищева в м. Києві. Рухаючись в крайній лівій смузі руху, він готувався до розвороту ліворуч, а тому зменшив швидкість руху автомобіля приблизно до 20 км/год та пропускав автомобілі, які рухались у зустрічному напрямку. В цей час, водій автомобіля «Фіат» здійснюючи обгін по зустрічній смузі руху, вдарив в передню ліву частину його автомобіль та протяжним ударом пошкодив крило, фару, бампер, капот та деякі інші деталі.

Із пояснень іншого учасника дорожньо-транспортно пригоди - ОСОБА_2, які були дані ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди та підтверджені під час розгляду в апеляційній інстанції, він рухався на автомобілі «Фіат» по бульвару Лепсе і на зелений сигнал світлофора здійснив поворот на вул. Радіщева. Не проїхавши і 100 метрів, відчув удар в правий бік свого автомобіля, який здійснив водій автомобіля «Фольцваген». Після зіткнення він і його пасажир ОСОБА_4 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_1 вийшовши з автомобіля «Фольцваген» сказав: «вибачте, я вас не помітив».

З пояснення свідка ОСОБА_3 - інспектора ВДАІ Солом»янського району м. Києва, які були дані ним під час апеляційного розгляду слідує, що він з урахуванням дорожньої обстановки, організації руху на даній дорожній ділянці - відсутність дорожньої розмітки, характеру наявних пошкоджень на обох транспортних засобах, розташування автомобілів після ДТП та пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, прийшов до висновку про допущення водієм ОСОБА_1 порушення, передбаченого п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Також пояснив, що в присутності обох водіїв на місці дорожньо-транспортної пригоди було складено схему ДТП, яка була підписана ними одразу та без будь-яких зауважень.

При цьому, свідок ОСОБА_3 в категоричній формі стверджував, що схема ДТП складалась на місці пригоди, і потреби в її доопрацюванні чи необхідності додаткового огляду місця пригоди, немає.

Згідно схеми дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2), характер та локалізація виявлених пошкоджень на автомобілях «Фольцваген» і «Фіат» свідчить, що зіткнення між автомобілями сталося під час зміни напрямку руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 - ліворуч.

Згідно ж з вимогами п.10.1 «Правил дорожнього руху» перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вимога цього пункту передбачає повну відповідальність водія, який розпочинає рух, перестроювання або змінює напрямок за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо попередження можливих наслідків у результаті виникнення небезпечних ситуацій.

При будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти маневр, пов»язаний хоча б із незначною зміною напрямку руху по відношенню до поздовжньої осі проїзної частини.

З урахуванням наявних у матеріалах адміністративної справи пояснень учасників ДТП, показань свідка, даних схеми ДТП, характеру та локалізації виявлених пошкоджень на обох автомобілях, приймаючи до уваги, що на даній ділянці визначений двосторонній рух транспортних засобів, враховуючи відсутність дорожньої розмітки, ширину проїзної частини, місце зіткнення та розташування автомобілів після дорожньо-транспортної пригоди слідує, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1. ПДР України, оскільки перед зміною напрямку руху повинен був переконатися в його безпечності, чого зроблено не було. Тому висновок суду у постанові про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, є правильним.

При розгляді справи, суддею були повно, всебічно та об»єктивно з»ясовані всі обставини по справи та дана їм належна оцінка, а тому доводи та підстави, за яких ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б за своїм змістом спростовували висновки судді в постанові про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, щодо його невинуватості у скоєному правопорушенні, у апеляційній скарзі наведено не було та відповідних додаткових доказів при розгляді справи в апеляційній інстанції, не було надано.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 в цій частині не може бути задоволена.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд не достатньо врахував вимоги ст. 33 КУпАП та застосовуючи стягнення у вигляді позбавлення права керування, належним чином не вмотивував причини обрання саме цього виду стягнення.

Як видно з матеріалів справи та встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягається вперше; має водійський стаж 30 років; здійснює догляд за мамою, яка є пенсіонером та проживає в сільській місцевості; тяжких наслідків від вчиненого правопорушення не настало.

Обставин, які обтяжують відповідальність по справі не встановлено.

Змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено альтернативні види стягнень, які можуть бути застосовані до водія транспортного засобу.

Разом з тим, суд, застосовуючи стягнення у вигляді позбавлення права керування, належним чином не вмотивував причини обрання саме цього виду стягнення.

Відповідно до ст. 30 КУпАП позбавлення права керувати транспортними засобами застосовується за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що у даному провадженні справедливим і достатнім для виховання правопорушника і запобігання вчиненню нових правопорушень, буде стягнення у виді штрафу, а тому постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення слід змінити, та накласти на ОСОБА_1 штраф в межах, визначених санкцією ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Солом»янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2014 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення змінити, пом»якшити вид стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік на накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 ( триста сорок) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва С.М. Коваль