П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Демченко С. М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_2

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого головним спеціалістом Управління цивільного захисту Закарпатської обласної державної адміністрації, одруженого, не судимого

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 510.00 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2, будучи головним спеціалістом Управління цивільного захисту Закарпатської обласної державної адміністрації, який відповідно до посадових обовязків відповідає за ведення секретного діловодства, своєчасне розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, контролю за виконанням Закону України «Про державну таємницю», допустив численні факти, встановлені в ході здійснення комплексної перевірки стану охорони державної таємниці комісією СБУ, порушення ст. ст. 15, 25, 27 Закону України «Про державну таємницю», п. п. 41, 42, 77, 109, 161, 254, 255, 349, 358, 363 Порядку №939 щодо надання, переоформлення та скасування допуску до державної таємниці працівникам установи, обліку та формування секретних справ, засекречування та розсекречування матеріальних носіїв інформації, а також ведення секретного діловодства, що підтверджується Актами перевірки від 30.07.2015 року за № 58/26-2871 та від 19.05.2015 року за № 58/26-2871.

В апеляційній скарзі порушується питання про скасування постанови судді та закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, з посиланням на незаконність та необґрунтованість постанови судді. Апелянт стверджує, що адміністративного правопорушення не вчиняв, і не мав умислу на його вчинення. При цьому жодного письмового доказу, на які посилається в актах комісія СБУ, суд не дослідив і не надав таким відповідної оцінки. Посилається на те, що судом першої інстанції порушені вимоги ст. ст. 33-36 КУпАП щодо накладення адміністративного стягнення, яке є надто суворим. Вказує, що у даній справі відсутні належні обґрунтування, та не вирішувалось питання про те, чи становлять ті чи інші відомості державну таємницю, що повинно вирішуватись на підставі висновку експертизи. Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, такий йому не доведений у встановленому законом порядку. Вказує, що на момент винесення оскаржуваного судового рішення спливли передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, на що суд першої інстанції уваги не звернув і виніс постанову всупереч вимогам закону.

Прокурори, які брали участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, будучи належним чином тричі повідомленими про час і місце розгляду справи в судові засідання не зявились. ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_1 про підтримання апеляційних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Зі змісту ст. 278 КУпАП випливає, що суддя при підготовці до розгляду справи, окрім іншого, повинен вирішити питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Суддя цих обставин не перевірила і, поклавши в основу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення дані протоколу про адміністративне правопорушення, не звернула уваги на порушення вимог ст. 256 КУпАП, що визначають складові змісту протоколу, в якому не зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків, інші відомості, необхідні для вирішення справи, а саме:

-не зазначено місце вчинення правопорушення, саме місце з його індивідуальними ознаками ( а не місто Ужгород, як це зазначено у протоколі);

-не зазначено час вчинення правопорушення, тобто час коли безпосередньо вчинялись неправомірні дії, а не дата підписання акту контрольної перевірки органом СБУ (як це зазначено у протоколі), які ніколи не будуть збігатись, оскільки завжди спочатку відбуваються діяння, а вже потім їх можна перевірити;

-не зазначено суть адміністративного правопорушення (ст. 9 КУпАП), що включає в себе спосіб винної дії (або бездіяльність), мотив та мету діяння, а також вину (у формі умислу або необережності);

-не зазначено прізвища, адреси свідків вчиненого правопорушення, вказано тільки свідків відмови ОСОБА_2 від підпису протоколу;

-не зазначено інші відомості для вирішення справи.

У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків даного протоколу розгляд справи є неможливим.

При підготовці до розгляду справи суддя на дані обставини уваги не звернула, не вжила заходів для усунення вказаних недоліків і допустила їх при викладенні свого рішення, яке, у звязку з наведеним, не можна вважати законним та обґрунтованим.

Разом з тим, у порушення вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова судді не містить опис обставин, установлених при розгляді справи, а складається із опису того, що «із протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається…», що в свою чергу, являється звинуваченням особи у вчиненні правопорушення, яке підлягає перевірці в судовому засіданні з послідуючою оцінкою та висновками про його доведеність.

Крім того, виклавши дослівно у постанові абзаци 1-10 «суті адміністративного правопорушення» викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя не виклала абзаци 11-13, в яких зазначені інші обставини інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, і не зазначила чи бере до уваги предявлене йому в цій частині звинувачення чи ні, а також чи винний він у вчиненні наведених у цих абзацах діяннях чи ні.

Зазначивши у постанові, що захисники в судовому засіданні заперечили вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення у звязку з відсутністю наказу про призначення ОСОБА_2 на посаду начальника (керівника) РСО, суддя цю обставину не перевірила, оцінку вказаному не дала, жодного судження з цього приводу у рішенні не навела і в постанові на такий наказ не послалась.

Отже, розглядаючи справу по суті, суддя допустила однобічність та неповноту у дослідженні та оцінці доказів, прийняла рішення по справі, не обґрунтувавши свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 достатніми і незаперечними доказами. У постанові не наведено пояснення і ставлення до вчиненого правопорушення особи, яка притягнута до відповідальності, міркування та мотивовані висновки суду, що є неприпустимим.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наведені приписи закону у даній справі суддею не виконано.

За таких обставин, як правильно вказано в апеляційній скарзі, постанова судді підлягає скасуванню, як необґрунтована і така, що ухвалена з порушенням закону.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати ОСОБА_3 субєктом даного правопорушення з таких підстав.

З ксерокопії облікової картки громадянина про надання допуску до державної таємниці вбачається, що ОСОБА_2 з 2010 року працює в Управлінні з питань НС та у СНЗ від наслідків Чорнобильської катастрофи Закарпатської ОДА, яке реорганізовано в Управління цивільного захисту головним спеціалістом і має допуск до державної таємниці (а.с.46).

Наказом начальника відділу з питань цивільного захисту Закарпатської ОДА «Про надання доступу до роботи з МНСІ» №8 від 14.05.2013 року надано головним спеціалістам у кількості 8 осіб доступ до МАСІ державним службовцям відділу з питань цивільного захисту. Хто з них керує або працює в РСО в наказі не вказано. (а.с.48).

Наказом начальника управління цивільного захисту «Про переведення працівників» №3-к від 20.07.2015 року переведено ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста відділу з питань цивільного захисту Закарпатської обласної державної адміністрації на посаду головного спеціаліста управління цивільного захисту Закарпатської області державної адміністрації (а.с.49).

Посадовою інструкцією головного спеціаліста управління цивільного захисту (уповноваженого РСО) передбачені обовязки та повноваження головного спеціаліста управління з питань режимно-секретної роботи. Про те, що ОСОБА_2 призначений на цю посаду в інструкції не зазначено.

Жоден з цих документів, а інших судді надано не було, не містить даних про призначення, в передбаченому законом порядку, ОСОБА_2 керівником (уповноваженим) секретно-режимного органу.

Наказом начальника управління цивільного захисту Закарпатської ОДА «Про організацію в управлінні роботи з питань державної таємниці» №2 від 28.07.2015 року, який апеляційному суду надав захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 призначено уповноваженим РСО в управлінні цивільного захисту Закарпатської області головного спеціаліста управління ОСОБА_4 (а.с.114-117).

Даний наказ №2 від 28.07.2015 року є єдиним наказом про призначення ОСОБА_2 уповноваженим режимно-секретного органу, який апеляційний суд до уваги не бере, оскільки він виданий після інкримінованих йому діянь і такий не спростовує і не підтверджує обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Інших наказів про призначення ОСОБА_2 на посаду державного службовця в матеріалах справи нема.

За таких обставин зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення твердження, що ОСОБА_2 являється «керівником режимно-секретного органу відділу з питань цивільного захисту»,... «який згідно ст. 21 Закону України «Про державну таємницю», п. п. 41, 42 Порядку № 939 відповідає за здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності в установі та контролю за їх додержанням» (а.с.3), а також «ОСОБА_2 призначений на посаду керівника РСО наказом начальника Управління з питань цивільного захисту Закарпатської ОДА» ( а.с. 5) є надуманими і спростовуються матеріалами справи.

Відтак у звязку з відсутністю наказу про призначення на посаду керівника (уповноваженого) РСО і відсутністю правових підстав стверджувати, що він де-юре перебуває на цій посаді, ОСОБА_2 не являється субєктом даного правопорушення і не може нести відповідальність за зазначені у протоколі протиправні діяння, у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги в частині заперечення вчинення інкримінованих ОСОБА_2 діянь та необхідності застосування положень ст. ст. 33-36 та ст. 38 КУпАП, то такі апеляційним судом не перевірялись у звязку з вищенаведеними обставинами.

За таких обставин апеляційний суд скасовує постанову судді і закриває провадження за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності скасувати.

Провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: