Справа № 603/701/15-п
Провадження № 3/603/263/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2015 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. ознайомившись із матеріалами, які надійшли від Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Монастириського районного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення, Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП.

Відповідно до автоматичного розподілу зазначена справа передана на розгляд судді Іванчуку В.М. (Справа №603/701/15-п, провадження №3/603/263/2015).

До початку розгляду справи головуючим у справі суддею Іванчуком В.М. заявлено самовідвід з тих підстав, що із ОСОБА_1 перебуває у дружніх стосунках, що може викликати сумнів в його упередженості.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок заявлення відводу (самовідводу) судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід).

Між тим, згідно з ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) і порядку розгляду заяви про відвід.

Беручи до уваги вищенаведене, приходжу до висновку про те, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і прийняття та розгляд заяви про самовідвід судді за правилами, закріпленими в Кодексі адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 27 ч.1 п. 4 КАС України, суддя не може брати участь у справі, якщо є обставини, що викликають сумнів в його упередженості. В такій справі суддя зобовязаний заявити самовідвід, відповідно до ст. 30 ч.1 цього Кодексу.

За таких обставин з метою уникнення сумнівів в необєктивності та упередженості судді під час розгляду справи, приходжу до висновку, що заява про самовідвід є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.278 КпАП України, ст.ст. 27, 30-32 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти самовідвід судді Іванчука Віталія Мирославовича у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу передати до канцелярії суду для подальшого автоматизованого розподілу.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2