справа № 415/7021/15-п
провадження № 3/415/965/15

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" грудня 2015 р. місто Лисичанськ
Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Углекамінська, військовослужбовця на посаді начальника кінологічного відділення ОБПК «Лисичанськ» з місцем дислокації населений пункт Лисичанськ, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А:

13.11.2015 року о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , який протягом року, а саме 19 жовтня 2015 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, за яке 02.11.2015 року був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, повторно, являючись військовослужбовцем, призваним на військову службу по мобілізації, відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», під час виконання військового обов`язку, відповідно до ст.2 ч.11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на території військового об`єкту, а саме ОБПК «Лисичанськ» військовослужбовець виконував обов`язок військової служби в нетверезому стані.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але надав до суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу про адміністративне правопорушення відносно нього за його відсутністю, з причини переведення його до іншого місця служби (Станиця Луганська), вину визнає, у зв`язку з цим, у судовому засіданні були досліджені письмові пояснення правопорушника, з яких вбачається що він, 19 жовтня 2015 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, за яке 02 листопада 2015 року був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» у березні 2015 року Білгород-Дністровським РВК призваний на військову службу, з 13 жовтня 2015 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби. 13.11.2015 року дійсно вживав спиртні напої.
Стан алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та сп`яніння № 423 від 13.11.2015 року(а.с.3).
Суд, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винність останнього у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді: крім визнання своєї провини правопорушником у судовому засіданні, підтверджується протоколом медичного огляду встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 423 від 13.11.2015 року проведеного відносно військовослужбовця ОСОБА_1 (а.с.3), яким підтверджується факт перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, поясненнями заступника коменданта майора ОСОБА_2 та фельдшера ОБПК «Лисичанськ» ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 13.11.2015 року він отримав наказ від т.в.о коменданта ОБПК майора ОСОБА_4 , спільно з фельдшером ОБПК ОСОБА_3 про супровід солдата ОСОБА_1 до ЦМЛ міста Лисичанська для освідування останнього на предмет вживання алкогольних напоїв (а.с.5,6).
Згідно довідки наданої начальником відділу кадрів ВЧ НОМЕР_2 прикордонного загону підполковником ОСОБА_5 солдат ОСОБА_1 проходить військову службу з 13 жовтня 2015 року по теперішній час у ВЧ НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України (а.с.7).
Згідно вимог ч.5 ст.15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно вимог статті 30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч.3 ст.172-20 КУпАП, кваліфіковані вірно, оскільки останній, являючись особою , яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 являється військовослужбовцем, не є інвалідом, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-20 КУпАП.
В якості обставин, що, згідно зі ст.34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, суд приймає до уваги повне визнання своєї провини, щире розкаяння останнього.
Суд не визнає в якості обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі ст. 35 КУпАП, повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню та вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, оскільки зазначені обставині являються кваліфікуючої ознакою складу даного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, який будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу по мобілізації, відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», після притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-20 КупАП належних висновків для себе не зробив та через короткий проміжок часу знову вчинив аналогічне правопорушення, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення, а тому з метою виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту з утриманням на гауптвахті.

Підстав для призначення правопорушнику стягнення у виді штрафу суд не вбачає з вищевказаних причин.

При цьому з урахуванням обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника, щирого розкаяння винного, та відсутністю обставин, що його обтяжують, суд вважає можливим признати ОСОБА_6 мінімальний строк адміністративного арешту, передбачений санкцією ч. 3 ст. 172 -20 КУпАП.

Таке стягнення на думку суду буде необхідним для виправлення правопорушника, запобіганню вчиненню нових правопорушень та є достатнім для досягнення відповідно до ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення.

Інструкцією про порядок і умови утримання військовослужбовців, заарештованих в адміністративному порядку, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 18.05.2015 № 216, визначаються порядок і умови утримання заарештованих в адміністративному порядку військовослужбовців строкової військової служби, військової служби за контрактом, осіб офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, осіб офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, Збройних Сил України, а також Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, Служби зовнішньої розвідки України (далі - інші військові формування) на гауптвахтах органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку).
Згідно положень п.1 розділу IV вищезазначеної Інструкції, постанова суду про застосування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту виконується відповідним командиром (начальником) військової частини (установи) негайно після її винесення. Контроль за своєчасним виконанням постанови суду про застосування адміністративного арешту, а також направлення клопотання до суду щодо необхідності відстрочки цієї постанови покладаються безпосередньо на відповідного командира (начальника) військової частини (установи).
Строк відбування арешту з утриманням на гауптвахті для військовослужбовця рахується з моменту його фактичного прибуття до відповідної гауптвахти. Строк адміністративного затримання зараховується до строку адміністративного арешту.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків
Керуючись ст.33, ч.3 172-20, ст.221, ст.284, ст.289, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :
Піддати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративному стягненню у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 (сім) діб.
Строк відбування арешту з утриманням на гауптвахті для військовослужбовця рахується з моменту його фактичного прибуття до відповідної гауптвахти.
Копію постанови направити начальнику оперативно-військового відділу Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України негайно після її винесення.
Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: М.М.Старікова