25.12.15 Справа №482/1886/15-п

П О С Т А Н О В А
Іменем України
25 грудня 2015 року м. Нова Одеса
Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Гажа О.П., з участю ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли від інспектора відділу з обслуговування Миколаївської області ЦБДР та А/С (підпорядкованого ДДАІ) при МВС України капітана міліції ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянина України, пенсіонера, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, в скоєні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Згідно з протоколом серії АП1 №338458 від 10.10.2015 року, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він, 10 жовтня 2015 року, близько 16 години 40 хвилин, в с. Новоолександрівка, Єланецького району, Миколаївської області, по вул. Набережній, керував транспортним засобом «Иж-2125», державний реєстраційний номер 96-83 НИХ, який належить на праві власності ОСОБА_3, з явними ознаками алкогольного спяніння і в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на факт вживання алкоголю, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130ч.1 КУпАП.
ОСОБА_1 в суді не визнав своєї вини у скоєнні вказаного правопорушення. В заперечення висунутих йому обвинувачень, ОСОБА_1і. пояснив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники міліції не пропонували йому продувати алкотестер для встановлення факту його перебування в стані спяніння, так як і не пропонували проїхати йому до Єланецької чи Новоодеської райлікарні для проходження медогляду. Окрім того, в заперечення своєї провини, ОСОБА_4 апелював даними про те, що зазначених в протоколі свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час складання протоколу не було, та зазначив, що працівники міліції не зважили на те, що в його транспортному засобі перебували свідки, яких не було допитано і дані про них не було на його вимогу, внесено до протоколу про адміністративне правопорушення.
Пояснив, що всі пояснення в протоколі виклав по вказівці і на вимогу працівників міліції, перебуваючи під їх впливом.
Посилаючись на недоведеність працівниками міліції його провини в інкримінованому правопорушенні, просив суд закрити провадження по даній справі.
З досліджених в судовому засіданні обставин вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у відмові в проходженні медогляду на стан спяніння під час керування ним автомобілем, але правопорушник в суді заперечує свою вину у скоєнні цього правопорушення.
Статтею 130 ч.1 КупАП передбачена адміністративна відповідальність водіїв за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Склад правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, у скоєні якого обвинувачується ОСОБА_1 передбачає обовязкову наявність обєктивної сторони складу цього правопорушення, доказів наявності якої суду не надано.
Так, вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши інші обставини справи, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні цього правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена, а тому справа підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.
З досліджених в судовому засіданні обставин, однозначно не вбачається і не доведено належними доказами, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем, перебуваючи при цьому з явними ознаками алкогольного спяніння і саме під час такого керування транспортним засобом був виявлений працівниками міліції.
ОСОБА_1 заперечує факт керування ним транспортним засобом з ознаками спяніння та заперечує взагалі факт вживання ним алкоголю, також факт пропонування йому проходження такого огляду та наявність при цьому свідків.
Суд зазначає, що працівником ДАІ, який складав протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст.130 ч.1 КУпАП, не було в достатній мірі зясовано всіх обставин цього правопорушення і не зібрано доказів того, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та відмовився від проходження медогляду у визначеному законом порядку.
Як вбачається з обставин справи, зазначені в протоколі громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які нібито були свідками того, що працівник ДАІ пропонував ОСОБА_1 на місці зупинки пройти у встановленому законом порядку огляд на стан спяніння, і той відмовився від проходження цього огляду, на неодноразові виклики до суду не зявилися.
Чинним законодавством не передбачено здійснення приводу свідків по справам про адміністративні правопорушення, в звязку з чим суд позбавлений можливості здійснити їх опитування в судовому засіданні.
Письмові ж пояснення цих свідків, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, однозначно не розкривають склад цього правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1
Зокрема, письмові пояснення цих свідків не містять даних про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, чи з його ознаками, та що він відмовився на вимогу працівників міліції пройти медичний огляд на перевірку стану спяніння у встановленому законом порядку. Пояснення свідків містять тільки інформацію, що ОСОБА_1 ніби-то відмовлявся від проходження медичного огляду, а от інформації, що він керував автомобілем, ці пояснення такої інформації не містять.
За таких обставин, при запереченні ОСОБА_1 своєї вини, суд ставить під сумнів письмові пояснення свідків і не визнає їх за належний та допустимий доказ по справі.
Наявність одного лише протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено порушення ПДР України, при заперечені своєї вини водієм та за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути доказом скоєного ОСОБА_1 порушення ПДР.
Крім того, суд зазначає, що працівниками ДАІ було порушено вимоги ст.266 КУпАП та п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 17.12.2008 року за №1103, згідно якого огляд на стан спяніння в медичних закладах проводиться у разі відмови правопорушника від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або у випадку незгоди з його результатами.
В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 при підозрі в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння взагалі пропонували пройти медичне обстеження на місці зупинки за допомогою алкотестеру, що є прямим порушенням вимог ст. 266 КупАП, а відповідно до ч.5 зазначеної статті, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, якими передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку, суд всі ці сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1, трактує на користь обвинуваченого.
Доведення вини особи у скоєнні правопорушення та доведення всіх інших обставин події цього правопорушення, що мали місце, покладено на працівників органів ДАІ, на яких в даному випадку лежить обовязок по виявленню правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
З досліджених же матеріалів справи вбачається, що такої вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведено і в судовому засіданні не встановлено доказів такої вини в порушені ним ПДР України.
Враховуючи, що факти, досліджені в суді та викладені в протоколі, достовірно не підтверджують вини ОСОБА_1, а саме у керуванні ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та у відмові від проходження медичного огляду на стан спяніння в передбаченому законом порядку, тобто у порушенні ним п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, тому суд приходить до висновку, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
За таких обставин, при відсутності доказів вини правопорушника, не вбачаючи в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, справу у відношенні нього слід закрити на підставі ст.247 п.1 КУпаП.
Керуючись ст.ст.221, 247 п.1, 248-249, 252, 276, 280, 283-284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
Закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Постанова судді набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги на цю постанову, якщо таку скаргу не було подано.
Постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області.
Суддя: