Справа № 139/1077/15-п
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 грудня 2015 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Коломійцева В.І., розглянувши матеріали, що надійшли з сектора Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

за ст. 122-2, ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и л а :

Відносно ОСОБА_1 12 грудня 2015 року було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст.130 та ст. 122-2 КУпАП.

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії АП №191258 та 191259 від 12.12.2015 року, 12.12.2015 року о 08 год 15 хв по вул. Жовтнева в смт. Муровані Курилівці водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу працівника міліції про зупинку подану за допомогою жезла та проблискових маячків та о 08 год 35 хв в с.Дружба Мурованокуриловецького району Вінницької області керував вищевказаним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.4 та п. 2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП визнав, суду пояснив, що 12.12.2015 року забув вдома документи на автомобіль, а тому не зупинився на вимогу працівників поліції, тепер в своєї діях щиро кається. Просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки автомобіль є єдиним джерелом його заробітку. У вчиненні ж правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП вину не визнав та суду пояснив, що близько 08 год 20 хв він приїхав додому. Через деякий час до його домоволодіння підїхали працівники поліції, зайшли на територію будинку, почали кричати та звинувачувати його в тому, що він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, при цьому відносно нього ніяких протоколів про адміністративне правопорушення не складалося, не пропонувалося проїхати в заклад охорони здоровя для освідування. Також вказав, що був абсолютно тверезий.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши та оцінивши докази по справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно протоколу серії АП2 № 191258, 12.12.2015 року о 08 год 35 хв в с. Дружба Мурованокуриловецького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Відповідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. За відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Порядок проходження та оформлення відмови від такого проходження огляду на виявлення стану спяніння регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, яка у п.п. 1.7, 2.9 презюмує обовязок поліцейського у разі відмови водія від проходження огляду на стан спяніння на місці, забезпечити доставку такого водія до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 затверджено порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, відповідно до п.п. 6, 7, 8 якого: водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров'я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як пояснив ОСОБА_1 12.12.2015 року він до закладу охорони здоровя не направлявся та не доставлявся. З протоколу слідує, що останній складався 12.12.2015 року о 08 год. 40 хв., в с. Дружба, тобто на місці події, а тому зважаючи, що відмова особи яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції повинна бути вчинена саме у закладі охорони здоровя, а не на місці вчинення правопорушення, то у даному випадку у діях ОСОБА_1, відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Крім того, відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, вбачається, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та рапортів інспекторів поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідки вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП не залучалися, так як спілкування із водієм відбувалася у його домоволодінні. У звязку з наведеним, рапорти працівників поліції як докази вчинення особою правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП оцінюються критично.

Більше того, з наведених рапортів, переглянутого в судовому засіданні відеозапису та усних пояснень ОСОБА_1 вбачається, що усі дії, повязані з оформленням вчиненого ним правопорушення здійснювалися на території його домоволодіння.

Стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, повязаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до жила чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Більше того, право на недоторканість житла та іншого володіння особи закріплене та гарантується не лише в національному законодавстві, а й на міжнародному рівні.

Так, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про національну поліцію», поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов'язаних із: рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні злочину; припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном. Про застосування вказаного поліцейського заходу обов'язково складається протокол.

При цьому суд виходить із розяснення терміну «інше володіння», яке дане у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання застосування судами України законодавства при дачі дозволів на тимчасове обмеження окремих конституційних прав і свобод людини і громадянина під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, дізнання і досудового слідства» № 2 від 28.03.2008 року. Зокрема, як «інше володіння» слід розуміти в тому числі земельну ділянку, сарай, гараж, інші господарські будівлі та інші будівлі побутового, виробничого та іншого призначення, тощо.

У звязку з цим, зважаючи на пріоритетність конституційних прав особи, суд не може визнати допустимими докази, які здобуті шляхом порушення таких прав без урахування положень ст. 38 Закону України «Про національну поліцію», а тому вважає протокол серії АП2 № 191258 від 12.12.2015 року таким, що складений із суттєвими порушеннями. Як наслідок, останній не може бути визнаним належним та допустимим доказом при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 191258 від 12.12.2015 року не містить даних щодо частини статті, відносно якої ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, що також не дозволяє суду самостійно кваліфікувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки суд розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах надісланих йому матеріалів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У звязку з наведеним, провадження у справі за ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом з тим, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-2 КУпАП і повинен нести передбачену законом відповідальність.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, крім усних його пояснень, наданих в судовому засіданні, доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 191259 від 12.12.2015 року, рапортом інспектора Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, рапортом старшого інспектора Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, а також те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненому щиро розкаявся, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також те, що автомобіль є єдиним джерелом його доходу, суддя вважає можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення. Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 122-2, 130 ч.1, 280, 283, 284 КУпАП України, ст.4 Закону України "Про судовий збір" суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі девяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто пятдесят три) гривні на користь держави.

Провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь держави 243 грн 60 коп судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя