Справа № 570/295/15-п
Номер провадження 3/570/165/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року м.Рівне

Суддя Рівненського районного суду Красовський О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВДАІ з обслуговування Рівненського району про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 09.01.2015 року о 08 год. 15 хв. в м. Здолбунів Рівненської області на перехресті вул. Шевченка та Гончара, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ-110217» (державний номерний знак НОМЕР_1) з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння рук). Водій відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відповідно до встановленого законом порядку в присутності двох свідків.

Водій ОСОБА_1 вину не визнав та надав суду письмові пояснення, в яких викладена його правова позиція з проханням про закриття провадження у справі. В судовому засіданні додав, що працівником ДАІ були порушені приписи галузевих наказів та порушені приписи нормативних актів, які регулюють порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Так, в працівників ДАІ не було спеціальних технічних засобів (приладів), за допомогою яких проводиться огляд водіїв на стан алкогольного спяніння. Працівник ДАІ запропонував продути в прилад, який не мав одноразової трубки, та не містився в переліку таких спеціальних приладів, що затверджений відповідним наказом. Тобто водієві фактично не пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного спяніння у визначеному законом порядку. А на питання «чи поїдемо в стаціонарний заклад на освідування» водій відмовився, оскільки не зрозумів суті пропозиції. При цьому ніяких свідків, при яких здійснювалася відмова, не було. За таких обставин просить суд закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, дослідивши матеріали справи вважаю, що справа підлягає до закриття за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Отже, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він криє в собі:

а) об'єкт;

б) об'єктивну сторону;

в) суб'єкт;

г) суб'єктивну сторону.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв'язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об'єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

У відповідності до ст. 266 КУпАП для проведення огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є дві підстави, а саме:

- у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів;

- у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного працівником міліції.

Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного сп'яніння чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.2 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров"я України від 09.09.2009 N 400/666, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 жовтня 2009 р. за N 931/16947 (надалі Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч. 3 переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху затвердженого наказом № 33 від 01.03.2010 року Міністерства внутрішніх спав України про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху спеціальні технічні засоби для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння:

газоаналізатор "AlcoQuant 6020";

газоаналізатор "Alcotest 6510";

газоаналізатор "Alcotest 6810";

газоаналізатор "Alcotest 7410 Plus com";

прилад спеціалізований визначення концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається, "Алконт 01".

Працівник ДАІ (свідок ОСОБА_2О.) дав суду показання про те, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у визначеному законом порядку. В той же час свідок не надав суду доказів того, що під час несення служби їх екіпаж був забезпечений відповідними технічними засобами контролю; оскільки ОСОБА_1 заперечував наявність в них таких приладів. Також свідок не вказав, які саме ознаки алкогольного спяніння були виявлені у водія.

Крім того, в ході розгляду справи не було доведено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння. Такими ознаками є:

а) запах алкоголю з порожнини рота;

б) порушення координації рухів;

в) порушення мови;

г) виражене тремтіння пальців рук;

ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

д) поведінка, що не відповідає обстановці.

В протоколі зазначено лише три з них, які не можуть беззаперечно свідчити про стан алкогольного сп'яніння водія.

Також не було доведено, що відмова пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння відповідно до встановленого законом порядку мала місце в присутності двох свідків, пояснення яких долучено до матеріалів справи.

Свідки, про які вказували працівники міліції, жодного разу не зявилися в судове засідання. А свідок ОСОБА_3 (допитаний за клопотанням ОСОБА_1) надав показання про те, що він не бачив свідків, про які йдеться в матеріалах справи. Також цей свідок додав, що ОСОБА_1 є його вітчимом, і він його підвозив на потяг. А якби вітчим перебував в стані алкогольного спяніння, то ОСОБА_3 не поїхав би в одному автомобілі з таким водієм.

В доданих до справи письмових поясненнях свідків не вказаний документ, який засвідчує особу свідка; та час дачі ним свідчень, а останнє є істотним для підтвердження правдивості самих свідчень, та є важливим для встановлення обєктивної сторони правопорушення. Крім того, дані пояснення хоча частково ймовірно і були записані власноруч свідками, проте не вміщували в собі неупереджені дані про фактичні обставини, свідками якого вони були, а все звелося до часткового заповнення свідками своїх анкетних даних та «порушника», а сам текст «свідчень», які мають безпосереднє відношення до з'ясування фактичних обставин по справі уже був заздалегідь надрукований типографським способом на бланку з назвою «пояснення», і містив лише один варіант свідчень та не допускав самої можливості викладення жодних інших свідчень: «водій_____________в моїй присутності, відмовився на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин».

Отже, свідок був позбавлений можливості викласти обставини, про які йому стало відомо, в довільній формі; і не передбачав інших варіантів таких пояснень ніж ті, що були заздалегідь надруковані. Тому такі пояснення свідків не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази.

Відповідно до п. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

Враховуючи вищевикладене а також те, що в ході розгляду справи не була доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому відносно нього слід закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Красовський О.О.