АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красногвардейського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, -

встановив:

постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 16 червня 2015 року приблизно об 11 годині, керуючи транспортним засобом «Ауді» д/н НОМЕР_1, зупинився на проїзній частині дороги вул. Набережна Леніна у районі будинку № 9 у м. Дніпропетровську, де, порушуючи п. 15.13 Правил дорожнього руху, залишив відчиненими передні ліві двері автомобіля, чим створив перешкоду транспортному засобу «ГАЗ» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2. Внаслідок чого і відбувся наїзд автомобілем «ГАЗ», під керуванням ОСОБА_1, на відчиненні двері автомобіля «Ауді», чим було завдано транспортним засобами механічні ушкодження.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав у строк, передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, попередньо призначивши автотехнічну експертизу.

Своє прохання апелянт мотивував тим, що під час розгляду справи у суді було грубо порушено його право на захист. Справу суд розглянув поверхнево, відмовивши у задоволенні його клопотання про призначення та проведення автотехнічної експертизи.

Таким чином, на переконання апелянта, суд під час розгляду не з'ясував усі обставини, які підлягають обов'язковому з'ясуванню, дійшов висновків, яке не відповідають фактичним обставинам.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу та пояснив, що він не заперечує факт створення ним перешкоди для інших учасників дорожнього руху, відкритими дверцятами свого автомобіля. Своє звернення до суду апелянт мотивує тим, що, на його переконання, дорожньо-транспортна пригода відбулася з обоюдної вини обох водіїв, і з метою встановлення чи спростування даної обставини просить призначити відповідну експертизу.

У свою чергу у судовому засіданні ОСОБА_2 категорично заперечував проти задоволення апеляційної скарги поданої ОСОБА_1, вважаючи, що висновки суду законні та обґрунтовані і відповідають фактичним обставинам.

Суд апеляційної інстанції, з'ясувавши думку обох учасників, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу наведених норм закону слідує, що суд має вирішувати питання про винуватість особи у межах пред'явленого обвинувачення, викладеного у протоколі, та позбавлений можливості перекладати вину з однієї особи на іншу.

Як вбачається із матеріалів справи у вину ОСОБА_1 ставилося те, що 15 червня 2015 року приблизно об 11 годині, керуючи мотоциклом «Ауді» д/н НОМЕР_1, зупинився на проїзній частині вул. Набережна Леніна біля будинку №9 у м. Дніпропетровську, де, відкривши двері свого автомобіля, створив перешкоду для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого відбувся наїзд на відкриті двері автомобіля «Ауді» автомобілем «ГАЗ» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Учасники ДТП як у судовому засіданні, так і у своїх письмових поясненнях, зазначили, що дійсно механізм зіткнення відповідає тому, що викладений у протоколі. Пояснення учасників пригоди різняться лише у частині моменту, коли саме були відкриті двері транспортного засобу «Ауді».

Зокрема, водій автомобіля «Ауді» - ОСОБА_1 стверджує, що двері ним були відкриті задовго до моменту наїзду, а водій автомобіля «ГАЗ» - ОСОБА_2, що двері були відкриті безпосередньо перед ним і він не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

У відповідності до п. 1.5 Правил дорожнього руху, дії чи бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху інших.

Разом з тим, у п. 15.13 Правил дорожнього руху закріплено, що забороняється відчиняти двері транспортного засобу чи залишати їх відкритими, якщо це створює небезпеку чи перешкоду для руху інших учасників дорожнього руху.

З аналізу наведених вимог правил дорожнього руху слідує, що учасники дорожнього руху мають бути уважними до дорожньої обстановки та до її змін, а їх дії мають бути безпечними та не створювати перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Враховуючи те, що водій автомобіля «Ауді» ОСОБА_1, зупинившись біля правого узбіччя проїзної частини, маючи намір вийти з автомобіля, вчинив дії направленні на відкриття дверей свого автомобіля. При цьому, водій ОСОБА_1, відкриваючи двері та залишаючи їх відкритими, не переконався у безпеці своїх дій, тобто вчинив дії усупереч вимог п. 15.13 Правил дорожнього руху, що і стало причиною завданням транспортним засобам механічних пошкоджень.

Щодо доводів апелянта у частині порушення його права на захист, то вони свого підтвердження не знайшли.

Так, з аналізу вимог ст. 273 КУпАП, призначення експертизи є виключно правом, а не обов'язком, яке суд чи інший орган може використати у випадку, якщо виникне потреба у спеціальних знаннях.

Враховуючи встановленні під час розгляду справи обставини, у суду не виникає жодних сумніві, які б потребували вирішення шляхом проведення експертизи.

Разом з тим, порушенні питання апелянтом щодо встановлення обоюдної вини, то дані обставини не можуть бути встановленні у даному провадженні, оскільки суд у справах про адміністративне правопорушення має вирішити наявність чи відсутність вини особи, яка притягається до відповідальності, а наявність вини у діях іншого учасника має вирішуватися лише у іншому провадженні чи вже під час розгляду цивільної справи про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, знайшли своє підтвердження. Доводи апелянта свого підтвердження під час перегляду справи не знайшли, будучи спростованими висновками суду першої інстанції та наявними у справі доказами.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, а наявними у справі доказам дав належну оцінку у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП. Визнавши винуватість особи за ст. 124 КУпАП, суд із дотриманням вимог ст.ст. 27, 33 КУпАП, призначив стягнення у виді та розмірі, яке відповідає суспільній небезпеці вчиненого та особі правопорушника, а також буде достатнім для виправлення особи і недопущення ним у майбутньому аналогічного.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування постанови місцевого суду - відмовити.

Постанову Красногвардійского районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області І.К.Живоглядова