Справа № 466/1641/16-п Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 33/783/197/16 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Галин В. П., за участі правопорушника ОСОБА_3, розглянув в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та позбавлено його права керування транспортними засобами строком на 2 ( два) роки. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року та призначити йому адміністративне стягнення по. ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу.

За постановою, ОСОБА_3 05.02.2016 р., о 16 год. 20 хв. в м. Львові на вул. Левандівській, 5 керував автомобілем марки Шевроле Авео , номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, порушивши п. 2.9. а ПДР, чим скоїв правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу зазначає, що він згоден кваліфікацією його дій по ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак вважає, що рішення суду про позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 2 ( два) роки є надто суворим покаранням. Дане рішення прийняте без належного урахування тих обставин справи, що він беззаперечно визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні та те, що він позитивно характеризується як за місцем свого проживання, так і за місцем праці, має на утриманні малолітню дитину та матір пенсійного віку, раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення правопорушника, який підтримав мотиви апеляційної скарги, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги відмовити, виходячи з наступного.

Суддею першої інстанції було повністю та об'єктивно досліджено матеріали справи, та прийнято рішення яке відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 05.02.2016 р., о 16 год. 20 хв. в м. Львові на вул. Левандівській, 5 керував автомобілем марки Шевроле Авео , номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння з 1,99 проміле алкоголю у крові.

Дані обставини підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, даними алкотестера "Драгер 6810" прилад № ARCD - 0479, який визначив 1,99 проміле алкоголю в крові ОСОБА_3, поясненнями правопорушника та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Вирішуючи питання призначення покарання ОСОБА_3, суддя врахував той факт, що ОСОБА_3 визнав свою вину та просив застосувати до нього штраф.

Покликання правопорушника ОСОБА_3 в апеляції не те, що суддя при призначенні покарання не врахував його особу, а саме, що він позитивно характеризується як за місцем свого проживання, так і за місцем праці, має на утриманні малолітню дитину та матір пенсійного віку, раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності, не впливають на кваліфікацію дій правопорушника та не зменшують суспільну небезпеку вчиненого, а отже на призначене йому покарання. Тому до уваги дані мотиви апеляційної скарги не беруться.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вірно обрав йому адміністративне стягнення у виді позбавлення його права керування транспортними засобами.

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП табуде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року - без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області В.П. Галин