Справа № 308/5952/15-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

22.07.2015 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Вербицький В. В., за участю ОСОБА_1, прокурора прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В. І. від 05 червня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_3; проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

визнано винним за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) гривень, стягнуто в дохід держави судовий збір 36 (тридцять шість) гривень 54 (пятдесят чотири) копійки,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В. І. від 05 червня 2015 року встановлено: «До суду надійшов протокол від 21.05.2015 року про вчинення корупційного діяння ОСОБА_1, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст. 172 6 КУпАП. Зі змісту даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 в порушення обмежень, передбачених ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», будучи начальником сектору Ужгородської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», тобто особою, яка обіймала посаду, повязану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи відповідно до п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» субєктом декларування, в порушення ст. 12 вказаного Закону не подав у встановленому законом порядку за місцем роботи Декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом вимог статей 245, 278, 280, 285 КУпАП та наводячи вимоги ст. 1 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 80, 81, 95 Цивільного Кодексу України, вказує, що з 2006 року по травень 2015 року він займав посаду начальника першого сектору - Режимо секретного органу (РСО) Відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» і за цей період жодного разу не подавав Декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру у звязку із тим, що його посада не відноситься до категорії посад державних службовців. Заробітну плату він отримував за рахунок залізничних перевезень, а не за рахунок коштів державного чи місцевого бюджетів. Підприємство, на якому він працював не є юридичною особою публічного права. За період роботи на цій посаді його жодного разу не було письмово чи усно ознайомлено із нормами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Вказівка про включення його посади до такої, що відноситься до субєктів декларування не може бути належним доказом у справі, оскільки виключний перелік передбачено законом і не може бути доповнений чи змінений вказівкою начальника відокремленого підрозділу. В порушення вимог ст. 287 КУпАП судом не витребувано жодних доказів щодо умислу не подачі ним Декларації за 2014 рік; справу розглянуто без прокурора; не витребувано його посадової інструкції начальника першого сектора РСО, в якій зазначені його функціональні обовязки та не доведено, що він є посадовою особою юридичної особи публічного права.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги і дав пояснення в основному аналогічні змісту апеляційної скарги. Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що прокурором та судом не встановлено правильно його посаду та те, що він виконував організаційно - розпорядчі та адміністративно-господарські функції, як це вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді. Це твердження обвинувачення не підтверджується його посадовою інструкцією. Просив постанову судді скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Дербак Ю. Ю. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову міськрайонного суду без змін.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, прокурора Дербака Ю. Ю., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова судді міськрайонного суду підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи прокурору для додаткової перевірки, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова судді повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В порушення цих вимог закону суддя міськрайонного суду в своїй постанові не встановив відомості про особу, щодо якої розглядається справа та обставини, установлені при розгляді справи.

Як вбачається з наведеного вище, суддя в постанові лише по слався на зміст протоколу.

Постанова судді не містить обставин корупційного адміністративного правопорушення, установлених при розгляді справи суддею.

Такі наслідки стали результатом не виконання суддею міськрайонного суду вимог п. 2 ст. 278 КУпАП відповідно до якої орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, крім інших, вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ці вимоги процесуального закону не були виконані в повному обсязі.

Так, 21 травня 2015 року прокурором міста Ужгорода ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №2 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, в якому зокрема зазначено: «ОСОБА_1, будучи начальником сектору Ужгородської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» тобто особою, яка обіймає посаду, повязану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на постійній основі, а також будучи субєктом декларування у відповідності до підпункту «а» пункту 2 частини першої ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» в порушення ст. 12 вказаного Закону не подав у встановленому законом порядку за місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік.

Відповідно до абзацу 7 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» субєкти декларування особи, зазначені в пункті 1 підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані подавати декларацію про майно, доходи, витрати і забовязання фінансового характеру.

Згідно підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті.

Статтею 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» встановлено, що субєкти декларування зобовязані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і забовязання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Крім цього, вказівкою начальника Ужгородської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» №3 від 26.01.2015 року з метою виконання вимог ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено коло посадових осіб юридичної особи публічного права, яким необхідно подавати декларацію про майно, доходи, витрати і забовязання фінансового характеру та до таких посадових осіб відносяться начальники секторів Ужгородської дирекції залізничних перевезень.

Згідно повідомлення начальника Ужгородської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» від 28.04.2015 року №162 начальник сектору Ужгородської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_1 декларацію про майно, доходи, витрати і забовязання фінансового характеру за 2014 рік до дирекції не подав.

Також, відповідно до листа ДПІ у м. Ужгороді №843/9/07 01 17 01 від 28.05.2015 року ОСОБА_1 декларацію про майно, доходи, витрати і забовязання фінансового характеру за 2014 рік до ДПІ в м. Ужгороді ГУ ДФС в Закарпатській області не подавав.

Крім того, наказом начальника Ужгородської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» №309 від 03.09.2014 року призначено уповноважену особу з питань запобігання та виявлення корупції, а саме ОСОБА_4

З пояснень ОСОБА_4 встановлено, що станом на 13.05.2015 року колишній начальник першого сектору дирекції ОСОБА_1 декларацію про майно, доходи, витрати і забовязання фінансового характеру за 2014 рік до дирекції не подав.

Разом з цим, встановлено, що відповідно до відомості ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та відповідальністю за її порушення, а саме змістом ст. 172-6 КУпАП, а тому усвідомлював суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що підпис у відомості про ознайомлення з вимогами ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та відповідальністю за її порушення, а саме змістом ст. 172-6 КУпАП належить йому та виконано ним особисто.

Крім того, свою вину у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення визнав повністю.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи субєктом відповідальності за корупційні діяння, всупереч чинному законодавству, порушив вимоги щодо подання декларації про майно, доходи, витрати і забовязання фінансового характеру, внаслідок чого, в його діях наявні ознаки адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме неподання або несвоєчасне подання декларації про майно, доходи, витрати і забовязання фінансового характеру, передбаченої Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Складений відносно ОСОБА_5 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому неправильно вказана посада ОСОБА_1, не вказано, які саме організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції він виконував на займаній посаді та підстави визначення Ужгородської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» як юридичної особи публічного права.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання декларації лише особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до Примітки статті 172-6 КУпАП, в редакції закону, яка діяла станом на 02.04.2015 року, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Підпунктом "а" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" встановлено, що суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як посадову особу юридичної особи публічного права.

ОСОБА_1, відповідно до наказу № 181/ос від 10.07.2006 року, був переведений на посаду начальника першого сектору Ужгородської дирекції залізничних перевезень, яку займав до його звільнення 06.05.2015 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком, на підставі ст. 38 КЗпП України (а. с.27 оборот, 28-29).

При апеляційному розгляді встановлено, що прокурором і судом не встановлені правильно посада ОСОБА_1, оскільки як в протоколі так і в постанові судді така зазначена не правильно - начальник сектору Ужгородської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» та не встановлено обовязки відповідно до посадової Інструкції начальника першого сектору Ужгородської дирекції залізничних перевезень.

Вирішення в цій справі питання про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повязано із правильним встановленням посади ОСОБА_1, його прав та обовязків відповідно до посадової інструкції, а також встановлення всіх необхідних ознак юридичної особи, де він працював, як юридичної особи публічного права із наведенням всіх цих даних у протоколі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 256 КУпАП.

Крім того, є необґрунтованою посилання як прокурора в протоколі, так і судді в постанові на Вказівку начальника Ужгородської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» №3 від 26.01.2015 року «Про виконання вимог ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», якою визначені субєкти декларування дирекції, оскільки ця вказівка прийнята на виконання наказу Укрзалізниці від 17.06.2014 № 301-Ц/од, яким затверджені Заходи з організації виконання вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» щодо визначення субєктів декларування, але цей наказ було скасовано наказом Укрзалізниці №052-Ц/од від 17.02.2015 року (а. с. 13, 17-20).

Таким чином, станом на 02.04.2015 року, тобто на дату вчинення ОСОБА_1 правопорушення відповідно до протоколу, зазначені Вказівка №3 від 26.01.2015 року та наказ від 17.06.2014 № 301-Ц/од, на підставі якої вона прийнята були не чинними.

Будь якого іншого нормативно-правового обґрунтування наявності у ОСОБА_1 обовязку подати декларацію про майно, доходи, витрати і забовязання фінансового характеру за 2014 рік в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді міськрайонного суду не наведено.

За таких обставин, суддя міськрайонного суду не звернувши уваги на порушення вимог ст. 256 КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення допустив порушення вимог статей 245, 278, 280 КУпАП, оскільки при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не вирішив питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, а при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дав належну оцінку доказам, не зясував чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винний ОСОБА_1 в його вчиненні, чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які тягнуть скасування постанови судді міськрайонного суду з направленням справи прокурору для додаткової перевірки.

Керуючись п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) гривень, стягнуто в дохід держави судовий збір 36 (тридцять шість) гривень 54 (пятдесят чотири) копійок, скасувати та прийняти нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення № 308/5952/15-п відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повернути прокурору міста Ужгорода для додаткової перевірки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вербицький В. В.