Справа № 199/8150/15-п
ПОСТАНОВА

іменем України

11.11.2015

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Дяченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська адміністративну справу у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, працюючого ТОВ «Алмаз»- менеджером, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,-

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 02.10.2015 року близько 11-40 години у м. Дніпропетровську на перехресті вул. Столєтова пр. ім. Газети «Правда» на регульованому перехресті, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч при увімкненому зеленому сигналі світлофора не дав дороги та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка переходила проїзну частину з права наліво. Внаслідок ДТП транспортний засіб не пошкоджено, а пішохід ОСОБА_2 отримала травми та їй завдані матеріальні збитки, а водієм ОСОБА_1 тим самим було порушено п.16.2ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

ОСОБА_1 винним себе у дорожньо-транспортної пригоді визнав в повному обсязі та в судовому засіданні пояснив, що 02.10.2015року близько о 11-40 годині він керував автомобілем «Хюндай» держномер АЕ 5888НС на регульованому перехресті вул. Столетова та пр. Правди з включеним лівим поворотом. Рухався вздовж пішохідного переходу і в цей момент був зелений сигнал світлофора для нього і для пішоходів. Він зупинився на проти третьої смуги руху, пропускаючи пішоходів. Він подивився наліво і направо, після чого почав рух автомобіля. Відразу почув стук по передньому бамперу з лівого боку. Він відразу зупинився, вийшов з машини і побачив потерпілу ОСОБА_3, яка сказала, що він скоїв на неї наїзд. Він з усім був згоден та намагався вирішити питання з потерпілою на місці події, щоб компенсувати їй матеріальні збитки, але потерпіла відмовилася. З порушенням згоден, винен з порушенням п.16.2 ПДР України, просить суд не позбавляти його водійського посвідчення, оскільки це його єдина на теперішній час змога заробляти на утримання сімї.

Вивчивши пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що водій ОСОБА_1 винен у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху України, а саме: п.16.2 ПДР України.

Так, потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 02.10.2015року близько 11-45 годині вона переходила пр. Правди на перехресті з вул. Столетова в сторону ТЦ «Наша Правда буд.№31Д в м. Дніпропетровську на зелений сигнал світлофора для пішоходів. Автомобілі ліворуч і праворуч стояли. Дійшовши до четвертої смуги для руху автомобілів, вона відчула удар по лівій нозі і в цей момент побачила автомобіль НОМЕР_2, який переднім лівим колесом скоїв наїзд на її ліву пяту. Вона викликала робітників ДАІ. Складалася схема ДТП, все фіксувалося, вона ставила свої підписи. Вважає, що ДТП сталося з вини водія ОСОБА_1, який порушив усі пункти правил дорожнього руху, він даже не запропонував їй ліки, пропонував їй компенсацію матеріальних збитків, але вона сказала, що треба все по Закону.

Згідно висновку судово-медичного дослідження від 03.10.2015 року №4632 у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця в області лівого гомілково-ступневого суглобу, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі о такий (такі), можливо в термін, на який вказує обстежена.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Правила дорожнього руху наказують і зобов'язують враховувати дорожню обстановку, тобто сукупність факторів, які характеризують дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України «Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими».

Відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху України «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. »

Відповідно до п. 16.2 Правил дорожнього руху України, які свідчать, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

За таких обставин суд вважає, що водій ОСОБА_1 винен у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, який не надав дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, та його дії знаходяться в причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, у зв'язку з чим в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд вважає, що запобіганню даної дорожньо-транспортної пригоди була би необхідна увага з боку водія ОСОБА_1 до дорожньої обстановки та безумовному виконанню їм вимог п.16.2 ПДР України.

Суд вважає, що усі документи (схема ДТП, протокол огляду транспортного засобу, місця події) працівниками ДАІ були складені у відповідності з вимогами діючого законодавства, відомчинних інструкцій, а винуватість водія ОСОБА_1 явно очевидна і не потребує якихось інших обєктивних доказів.

Призначаючи ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Призначаючи вид адміністративного стягнення ОСОБА_1, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєнного, кількість тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій при порушені ПДР України, які є незначні, особу правопорушника ОСОБА_1, відносно якого в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 у минулому притягався до адміністративної відповідальності, в тому числі і за аналогічні правопорушення, займається суспільно корисною працею і керування автомобілем це його і його родини єдиний вид заробітка, згоден відшкодувати матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_6, в скоєному щиро кається.

В справі відсутні обставини, які у відповідності до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за скоєне адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафних санкцій.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягнення на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 243 гриви 60 копійок.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафних санкцій у розмірі 340(триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 243 (двісті сорок три ) гривни 60 копійок судового збору на користь держави.

На постанову суду може бути подана апеляція протягом 10 днів до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд.

Суддя: