Справа № 353/1497/14-п
Провадження № 33/779/14/2015
Категорія ч.3ст.130 КпАП
Головуючий у 1 інстанції Гавриш Я. М.
Суддя-доповідач
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Кавацюк М.Ф., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову Тлумацького районного суду від 26.12.2014 року, -

в с т а н о в и в :

вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця, м.Тлумач Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1, з неповною середньою освітою, неодруженого, інваліда ІІ групи, 03.11.2014 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130- КУпАП, 25.11.2014 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.2014 року, українця, громадянина України,-

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - оплатне вилучення транспортного засобу марки «Опель Кадетт». Д.н.з. НОМЕР_1.

З постанови судді вбачається, що о 13.11.2014 року о 22 год. 40 хв. в с.Гринівці Тлумацького району ОСОБА_2, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідно за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.2 ст.130 КУпАП, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Опель Кадетт», д.н.з. НОМЕР_3, який належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителю АДРЕСА_2, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.5а ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст130 КУпАП.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі .

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, який просить поновити строк на апеляційне оскарження і постанову суду скасувати, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає до задоволення.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано апеляцію протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження при розгляді даної справи слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, ОСОБА_2 про дану постанову дізнався коли отримав поштовим зв'язком копію даної постанови 02.01.2015 року. Отже апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних підстав, його слід поновити.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Судом першої інстанції ці вимоги в повній мірі не дотримані.

Суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, ґрунтується на належно зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 судом допущено помилку і в якості основного покарання накладено додаткове.

Санкція ч.3 ст.130 КУпАП передбачає стягнення у вигляді основного - адміністративний арешт та додаткове - оплатне вилучення транспортних засобів.

Суддя суду першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість накладення основного стягнення у виді адміністративного арешту, оскільки ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, що підтверджується ксерокопією довідки МСЕК (а.с.20).

Накладаючи адміністративне стягнення - оплатне вилучення транспортного засобу, як основного, суддя прийшов до помилкового висновку, так як згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України таке стягнення є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення, за які встановлено відповідальність за ч.3 ст.130 КУпАП. Такого основного стягнення законом не передбачено (Постанова ПВСУ №14 від 23.12.2005 р.). Такий висновок судді суперечить і ст..25 КУпАП.

Що стосується покликання апелянта на те, що вказаний автомобіль не перебуває у його власності, а тому не може оплатно вилучатися, то вони є необґрунтованими.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2., вже будучи позбавленим права керувати та перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, систематично користується автомобілем марки «Опель Кадет»,д.н.з. НОМЕР_2, який переданий йому в повне розпорядження ОСОБА_3

Передаючи автомобіль у повне розпорядження іншій особі, власник усвідомлено передає і ризики втрати свого автомобіля, його знищення, конфіскації чи оплатного вилучення. Питання повернення майна чи відшкодування його вартості може ініціювати власник в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Будь-які спори з приводу права власності розглядаються в порядку цивільного судочинства і не можуть розглядатися в цьому провадженні.

З врахуванням наведеного, вважаю, що рішення суду про оплатне вилучення транспортного засобу у ОСОБА_2 накладене як основне стягнення, підлягає до скасування а провадження в справі закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_2. задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково

Постанову Тлумацького районного суду від 26 грудня 2014року щодо нього - скасувати, а провадження в справі закрити.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області М.Ф. Кавацюк

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду М.Ф. Кавацюк