Номер провадження: 33/785/777/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю старшого прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_2, особи, відносно якої прийнята оскаржена постанова ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу в.о. прокурора Приморського району м. Одеси ОСОБА_5 на постанову судді Приморського районного суду м.Одеси від 03.11.2015 року,-

встановив

Зазначеною постановою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, який раніше працював завідуючим «Офіцерського кладовища» м. Одеси та тимчасово виконував обовязки директора КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

провадження по справі у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-9 КУпАП закрито, на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 у період з 02.12.2014 року і по 20.07.2015 року, перебуваючи на посаді виконуючого обов'язки директора КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» та згідно ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, порушив встановлену Законом вимогу щодо невжиття ним заходів з протидії корупції, а саме ч. 7 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції».

Так, всупереч інтересам держави, ОСОБА_3, перебуваючи на вказаній посаді, знаючи від ОСОБА_6 про вимагання у неї з боку його підлеглого ОСОБА_7, який виконував обов'язки директора «Ново-міського» кладовища, неправомірної вигоди у сумі 2500 доларів США, не здійснив заходів по протидії корупції, заходів реагування щодо припинення такого правопорушення не вжив і негайно письмово не повідомив про його вчинення спеціально уповноважений субєкт у сфері протидії корупції.

ОСОБА_6 звернулася з відповідною заявою до спеціально уповноваженого субєкта у сфері корупції щодо вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_7 та 26 травня 2015 року, працівниками Управління СБУ в Одеській області та слідчими СУ ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_7 затримано під час одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 у розмірі 2500 доларів США.

Постановою Приморського районного суду Одеської області від 03.11.2015 року провадження по справі у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-9 КУпАП закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з рішенням суду, в.о. прокурора Приморського району м. Одеси ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що вважає постанову місцевого суду не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Прокурор послався на те, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, у звязку з чим вважає, що строки накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи не закінчились, оскільки цей строк повинен рахуватися з моменту складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того прокурор вказав, що постанову суду отримано прокуратурою Приморського району м. Одеси 13.11.2015 року.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Приморського районного суду м.Одеси від 03.11.2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 притягнути до адміністративної відповідальності в межах ст.172-9 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи перевіривши доводи апеляційної скарги заслухавши прокурора, особу, відносно якої винесена оскаржувана постанова та її представника, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду скасуванню з прийняттям нової постанови, виходячи з наступного:

Згідно з вимогами ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була прийнята 03.11.2015 року, копія постанови прокурором була отримана 13.11.2015 року та у передбачений законом строк, а саме 18.11.2015 року прокурором подана апеляційна скарга.

За таких обставин вважаю, що строк на оскарження постанови прокурором підлягає поновленню.

В судовому засіданні, прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_2 частково підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, який подав апеляційну скаргу та при цьому послалась на те, що дійсно на момент розгляду справи закінчилися строки накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, однак при цьому послалася на допущені при розгляді справи судом порушення, в частині неналежного виконання судом вимог ст.280 КУпАП України.

Прокурор просила скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчинені корупційного правопорушення та провадження у справі закрити в звязку з закінченням на момент розгляду строку накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_3 та його представник заперечували проти апеляційної скарги, посилаючись на відсутність в діях ОСОБА_3 складу корупційного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, вчинене ОСОБА_3 правопорушення було виявлено у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №00000357 від 18.05.2015 року за ч.3 ст.368 КК України відносно ОСОБА_7, після чого слідчим були виділені матеріали, які супровідним листом від 16.06.2015 року були направлені до УСБ України в Одеській області для прийняття рішення відносно ОСОБА_3 щодо притягнення його до відповідальності за вчинене корупційне правопорушення та у цей-же день, зазначені матеріали надійшли до УСБУ в Одеській області де зареєстровані за вхідним номером 2312 від 16.06.2015 року (а.с.6).

Протокол про адміністративне правопорушення було складено 15 вересня 2015 року (а.с.2-4), справа направлена до Приморського районного суду м. Одеси 16.09.2015 року (а.с44), а рішення по справі прийнято 03.11.2015 року (а.с.47).

Згідно ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Таким чином на момент розгляду судом справи, встановлений законом трьохмісячний строк накладення відносно ОСОБА_3 адміністративного стягнення, який був виявлений 16.06.2015 року, сплинув 16.09.2015 року, в звязку з чим доводи прокурора, який вніс апеляційну скаргу у частині того, що датою виявлення правопорушення є дата складання адміністративного протоколу є необгрунтованими.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду, апеляційним судом встановлені порушення вимог адміністративного законодавства в частині розгляду адміністративних матеріалів, які є підставою для скасування постанови місцевого суду.

Так, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як видно з матеріалів справи, суддя місцевого суду, отримавши 22.09.2015 року матеріали справи, у порушення вимог ст. 268 та ст.280 КУпАП, маючи у наявності дані про невизнання особою винуватості у вчиненому правопорушенні, заходів щодо виклику ОСОБА_3 до суду не прийняв, фактично справу не розглянув та прийняв рішення за відсутності ОСОБА_3, участь якого при розгляді справ зазначеної категорії є обовязковою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що допущені судом процесуальні порушення є суттєвими і такими, які тягнуть за собою скасування зазначеної постанови.

Разом з тим, на виконання вимог ст.280 КУпАП, встановлення усіх обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи, апеляційним судом були прийняті заходи щодо усунення допущених порушень та права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_3 на його безпосередню участь при розгляді справи, забезпечена можливість його участі та висловлення своєї позиції по складеному відносно нього адміністративному протоколу, надання ним відповідних пояснень, а також можливості представлення апеляційному суду інших доказів на підтвердження доводів апеляції стосовно своєї невинуватості.

Так, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 заперечив проти вчинення ним корупційного правопорушення, при цьому підтвердив той факт, що мав бесіди з ОСОБА_6, однак не памятає що вона повідомляла його про вимагання у неї з боку ОСОБА_7 грошових коштів, оскільки мова про грошові кошти не йшла і ніяких домовленостей щодо необхідності їх виплати він не вів. Вважає, що матеріали справи не містять доказів щодо його винуватості, а також вказав, що ніяких письмових повідомлень про вчинення корупційного правопорушення він у відповідні органи не подавав.

Представник апелянта ОСОБА_4, підтримав позицію та доводи ОСОБА_3, при цьому додатково послався на неналежність та недопустимість доказів, а саме наявних у матеріалах справи протоколів за результатами негласних слідчих (розшукових) дій, посилаючись при цьому, що оскільки справа відносно ОСОБА_7 не розглянута, зазначені протоколи не можна визнати як належні та допустимі докази.

Прокурор у суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляції, пославшись на її необґрунтованість та підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчинені корупційного правопорушення наявними у справі доказами, які на її думку є належними та допустимими.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції", ОСОБА_3, перебуваючи на посаді виконуючого обов'язки директора КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» являвся на момент вчинення правопорушення, субєктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Частиною 7 статті 53 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" визначено, що особи, які є субєктами корупційного правопорушення, у разі виявлення корупційного або повязаного з корупцією правопорушення, чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення працівниками, які також є субєктами корупційного правопорушення, зобовязані у межах своїх повноважень ужити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення спеціально уповноважений субєкт у сфері протидії корупції.

Як вбачається з наданих апеляційному суду ОСОБА_3 пояснень, ним підтверджений факт спілкування з ОСОБА_6 щодо вирішення питання про виділення земельної ділянки на кладовищі.

Згідно наявних у матеріалах справи пояснень ОСОБА_6, які не спростовувалися в ході апеляційного розгляду як ОСОБА_3 , так і його представником, остання повідомила ОСОБА_3 про вимагання грошових коштів у сумі 5000 доларів США з боку ОСОБА_7 за резервування за нею ділянки на кладовищі, після чого ОСОБА_3 повідомив, що звільнить ОСОБА_7 В подальшому при спілкуванні з ОСОБА_7, від останнього їй стало відомо, що ОСОБА_3 дзвонив йому, в звязку з чим їй зроблена знижка і за цю ділянку вона повинна заплатити лише 2500 доларів США (а.с.30-32).

З пояснень сина ОСОБА_6 ОСОБА_8 вбачається, що він є безпосереднім свідком зазначених подій та наданими свідченнями повністю підтвердив пояснення своєї матері, в тому числі щодо повідомлення ОСОБА_3 його матірю про вимагання грошових коштів ОСОБА_7 за резервування ділянки (а.с.33-36).

За наявними у матеріалах справи повідомлення про підозру вбачається, що 27.05.2015 року, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, зміст якого підтверджує надані свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_8 пояснення (а.с.39-41).

Обставини спілкування ОСОБА_3 з ОСОБА_6 також підтверджені протоколами за результатами негласних слідчих (розшукових) дій, викладені відомості у яких не заперечувалися ОСОБА_3 та його представником, та якими підтверджуються надані свідками пояснення щодо вчинення ОСОБА_3 корупційного правопорушення (а.с.26-28., 29).

Обставини вчиненого правопорушення також викладені у протоколі про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 15.09.2015 року (а.с.2-4).

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцію № 13 від 25.05.1998 р. із змінами внесеними постановою Пленуму № 5 від 3.03.2000 р., у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й обєктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст. 247 і 280 КУпАП.

При цьому особливу увагу необхідно звертати на зясування в кожній справі таких питань:

-чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності;

-чи містить діяння склад корупційного правопорушення, передбаченого Законом;

-чи особа є винною в його вчиненні;

-чи належить вона до субєктів даного правопорушення;

-чи не містить правопорушення ознак злочину;

-чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП;

-чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Таким чином, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-9 КУпАП є доведеною, оскільки вищевказаними доказами підтверджується факт його вчинення та встановлені апеляційним судом обставини свідчать про те, що одержавши від ОСОБА_6 інформацію про вчинення його підлеглим ОСОБА_7 корупційного правопорушення, у передбаченому діючим законодавством порядку, ОСОБА_3 письмово не повідомив спеціально уповноважений субєкт у сфері протидії корупції про його вчинення.

Посилання представника на неналежність та недопустимість як доказів протоколів за результатами негласних слідчих (розшукових) дій не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці докази є належними та допустимими, та узгоджуються з іншими дослідженими по справі доказами і не суперечать даним щодо обставин вчинення правопорушення.

За таких обставин, доводи ОСОБА_3 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення апеляційний суд не може прийняти до уваги, а надання ним відповідних показів в частині того, що він не памятає подій розмови з ОСОБА_6, вважає способом його самозахисту, який на думку апеляційного суду пов'язаний з метою його уникнення від відповідальності за вчинене.

Разом з тим, на момент розгляду зазначеної справи в суді апеляційної інстанції, передбачений законом строк накладення відносно ОСОБА_3 адміністративного стягнення сплинув.

У відповідності з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови місцевого суду та прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_3 винним у вчинені корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-9 КУпАП та закриття провадження в звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 268, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив

Поновити в.о. прокурора Приморського району м. Одеси ОСОБА_5 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Приморського районного суду м.Одеси від 03.11.2015 року.

Апеляційну скаргу в.о. прокурора Приморського району м. Одеси ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м.Одеси від 03.11.2015 року відносно ОСОБА_3 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчинені корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-9 КУпАП та провадження по справі закрити в звязку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9.