АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/459/2015 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції Наборозняк М.І.
Доповідач Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як зазначено у постанові, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 17 січня 2015 року о 23 годині у м. Києві по вул. Щусєва керував автомобілем «Чері», державний номерний знак НОМЕР_2 в стані з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю із ротової порожнини), від запропонованого медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, тим самим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вказану постанову суду, змінивши вид адміністративного стягнення на штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначає, що у справі відсутні будь-які відомості, що характеризують особу правопорушника, судом не взято до уваги те, що його водійський стаж складає більше 25 років, за вказаний час він жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності, використання автомобіля є вкрай необхідним для виконання ним трудових обов'язків, оскільки він працює на посаді водія в ТОВ «Ліком-Транс», за місцем роботи характеризується виключно позитивно, під час виконання трудових обов'язків жодного разу не порушував трудову дисципліну, має кредитні зобов'язання перед ПАТ «Укрсиббанк», позбавлення водійських прав призведе до звільнення його із займаної посади та унеможливить належне виконання ним зобов'язань по кредитному договору, що негативно відобразиться на матеріальному благополуччі всієї його родини. ОСОБА_4 також зазначає, що він має піклуватись про батьків-пенсіонерів: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають у АДРЕСА_1 а тому йому необхідно використовувати автомобіль, оскільки в даний населений пункт громадським транспортом дістатись неможливо.

Крім того, судом також невірно встановлено ряд обставин, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Обставини, вказані в поясненнях свідків є суперечливими, оскільки зазначається, що він здійснював небезпечні маневри і при цьому був затриманий не співробітниками міліції, а громадянами, які фізично не могли цього зробити і не робили.

Зазначає, що під час вечері він дійсно вжив невелику кількість коньяку, факт алкогольного сп'яніння ним не заперечувався, тому від проходження медичного огляду він відмовився.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями правопорушника і свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ніким не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині накладеного адміністративного стягнення є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

У відповідності з вимогами ст. ст. 33, 34 КУпАП суд при накладенні стягнення на ОСОБА_4 врахував фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують відповідальність, і наклав стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Призначене ОСОБА_4 стягнення відповідає вимогам закону, тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що він працює на посаді водія, а позбавлення водійських прав призведе до його звільнення, а також на те, що він має піклуватись про батьків-пенсіонерів, які проживають за межами міста Києва, не є достатніми підставами для зміни рішення суду першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення та фактичні обставини справи.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для зміни постанови суду першої інстанції, оскільки вони були враховані судом при ухваленні постанови про накладення стягнення.

Суд належним чином мотивував своє рішення та достатньо обґрунтував його здобутими у справі доказами.

За таких обставин постанова суду є законною і обґрунтованою, підстав для її зміни апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський