П О С Т А Н О В А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2015 року місто Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Бойко О.Ю., розглянувши матеріал про адміністративне корупційне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , іпн. НОМЕР_2 , одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого заступником директора Комунального закладу «Запорізька обласна школа вищої спортивної майстерності» за ч.1 ст.172-4 КУпАП,

встановив:

11.12.2015 року від прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону надійшов матеріал відносно прапорщика військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення. Зокрема, в порушення обмежень щодо сумісництва ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом в період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року з метою отримання доходу працював у Комунальному закладі «Запорізька обласна школа вищої спортивної майстерності», який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 68, на посаді заступника директора з навчальної роботи.

В судовому засіданні прокурор просив суд визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного корупційного правопорушення та притягнути останнього до відповідальності, оскільки ОСОБА_1 будучи військово-посадовою особою Національної гвардії України, яка в розумінні п.г) ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» відноситься до військових формувань та на які розповсюджується дія Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, отримував неправомірну вигоду.

ОСОБА_1 та його представник заперечили обставини вчинення корупційного правопорушення, за відсутністю його складу, просили закрити провадження в адміністративній справі. Додатково зазначивши, що обставини, викладені прокурором, пов`язанні з введенням особливого стану за якого ОСОБА_1 не міг звільнитися з військової служби протягом року, а у зв`язку з ліквідацією спортрот, де проходив службу, продовжив займатися тим самим в іншому закладі, а саме готувати спортсменів для відстоювання Держави на міжнародній арені.

Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали у справі про адміністративне корупційне правопорушення, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 31.07.2012 по 03.04.2015 ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посаді спортсмена-інструктора навчально-спортивного підрозділу військової частини № НОМЕР_3 , яка дислокується у м. Дніпропетровську.

Наказом командира військової частини № НОМЕР_3 МВС України від 31.07.2012 прапорщик ОСОБА_1 , спортсмен інструктор навчально-спортивного підрозділу військової частини № НОМЕР_4 зарахований до складу внутрішніх військ у відповідності до Закону України «Про внутрішні війська МВС України» (втратив чинність 16.03.2014).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України з 03.04.15 виключений із списків особливого складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно п.1 Указу Президента України №383/2011 від 06.04.2011 «Про затвердження Положення про Міністерство внутрішніх справ», МВС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про внутрішні війська МВС України», який втратив чинність 16.03.2014 в силу набуття чинності 13.03.2014 Закону України «Про Національну гвардію України», внутрішні війська МВС України входили до системи МВС України і призначені для охорони та оборони важливих об`єктів, перелік яких установлюється КМУ, а також для участі в охороні громадського порядку та боротьби із злочинністю. Згідно ст.4 вищевказаного Закону, правовою основою діяльності внутрішніх військ була Конституція України, цей Закон, постанови Верховної Ради України, інші законодавчі акти України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, військові статути Збройних Сил України.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 було розпочато процедуру реорганізації раніше діючі військових формування, діяльність яких визначав Закон України «Про внутрішні війська МВС України».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Дія Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та на інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» під військовою службою у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України слід розуміти державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб, пов`язаній із захистом України. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Визначення організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків міститься у роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №5 «Про судову практику у справах про хабарництво» згідно яких, організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо).

Згідно ч.6 ст.20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи, крім військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, зобов`язані подавати щороку до 1 квітня за місцем служби декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, що встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

На військових посадових осіб поширюються інші вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до п.г) ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби;

Згідно п.1-2 ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється, зокрема, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

З огляду на викладене, зокрема положення Постанови КМУ РСР «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», норм Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 31.07.2012 по 03.04.2015 був особою рядового складу органів внутрішніх справ України, перебував у кадрах МВС України, тобто в указаний проміжок часу був саме військовослужбовцем, який проходив військову службу.

Судом встановлено, що з моменту набрання чинності ЗУ «Про Національну гвардію України» до 03.04.2015 ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем рядового складу органів внутрішніх справ, заяви про прийняття на службу у військовий склад чи військовий резерв Національної Гвардії України не подавав.

Окрім того, вбачається, що прапорщик ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем одночасно не набув статусу військової посадової особи, оскільки протягом дії контракту не виконував організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, не був особою, на яку поширюються інші вимоги та обмеження встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про відсутність складу адміністративного корупційного правопорушення за відсутності суб`єкта, передбаченого частиною першою статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно приписів п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до вищезазначеного, провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного корупційного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.9, 247, 283-284 КУпАП,
постановив:
Провадження в справі про адміністративне корупційне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1 ст.172-4 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.Ю.Бойко