Справа № 456/4193/15-п Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 33/783/494/15 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року, суддя Апеляційного суду Львівської області Романюк М.Ф., з участю правопорушника ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2015 року,-

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним та призначено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок).

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 04.09.2015 року о 22 год. 20 хв. в м. Моршин Львівської області по вул. Івана-Франка на території автостанції керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вищезазначену постанову та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтована та підлягає скасуванню у звязку з неповнотою судового розгляду. Апелянт зазначає, що дії працівників ДАІ були незаконними внаслідок того, що його було затримано не під час керування власним автомобілем, а коли автомобіль був у нерухомому стані, а сам апелянт знаходився поруч, працівниками ДАІ, як вказує апелянт, було застосовано насильство, для чого, як вважає апелянт, не було жодних підстав. Апелянт вказує, що не було допитано свідків, які знаходились із ОСОБА_1 в автомобілі, про що було заявлено клопотання, у задоволенні якого було відмовлено. Також, апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові не зазначено пункт Правил дорожнього руху, які було порушено.

Заслухавши пояснення правопорушника, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 №166398 свідками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проте пояснення даних осіб в матеріалах справи відсутні. Крім цього, в апеляційній скарзі апелянт як свідків вказує ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яких також не було допитано, хоча апелянт вказує, що подавав клопотання про допит таких.

Таким чином, ні свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, ні свідки, про які зазначає апелянт не були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції, та пояснення таких у матеріалах справи відсутні.

В суді апеляційної інстанції було задоволено клопотання апелянта та допитано в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

ОСОБА_4 пояснив у судовому засіданні, що нічого не бачив, бо виходив із автомобіля до автобуса, зауважив лише як підїхала міліція, авто якої було припарковано за автомобілем батька (ОСОБА_1В.). До цього, свідок вказує, за кермом був сам, а батько (ОСОБА_1В.) за кермо не сідав.

Свідок ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 сидів у авто позаду водія. ОСОБА_5 вказав, що підійшов до авто із двома пляшками пива, які вони випили в автомобілі. Свідок вказує, що підїхав патрульний автомобіль, ОСОБА_1 вийшов і був затриманий. ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, але був у автомобілі в якості пасажира.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від підпису даного протоколу та вказав, що не керував транспортним засобом. Аналогічні пояснення ОСОБА_1 вказав у апеляційній скарзі та надав і у судовому засіданні в апеляційній інстанції.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що при їх розгляді, суддя не зясував всі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Наведені обставини потребували детального з'ясування, об'єктивної та належної оцінки, недотримання цього принципу та формальний підхід призвів до помилкового та передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки, з огляду на наведене, не вбачається достатніх даних, що ОСОБА_1 керував транспортним засосом у стані алкогольного спяніння.

Виходячи з наведеного, висновок судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не знайшов свого підтвердження, а тому постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та призначено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_6