П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2015 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С., за участю прокурора Воробйової О.С. розглянувши матеріали, які надійшли з прокуратури Шевченківського району м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, уродженця смт. Голованівськ, Кіровоградської області, українця, гр-на України, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

23.10.2015 року до Подільського районного суду м. Києва з прокуратури Шевченківського району м. Києва надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1, згідно яких останній займаючи посаду молодшого інспектора - чергового відділу оперативного чергування, збору та узагальнення інформації Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, будучи достовірно обізнаним із вимогами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», в частині обов'язку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру щорічно до 1 квітня за місцем роботи (служби) за минулий рік, таку декларацію до Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, 2 станом на 01 квітня 2015 року своєчасно не подав, чим за висновками прокурора порушив вимоги, встановлені абзацом 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», та вчинив адміністративне корупційне правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно частини 1 статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення фактично визнав, однак вказав на не навмисність його вчинення, так як він не подав вчасно декларацію через об'єктивні з його слів обставини, а саме у зв'язку із перебуванням в період необхідності її подачі за межами міста Києва через хворобу матері.

Прокурор в судовому засіданні підтримала складений протокол про адміністративне правопорушення та наполягала на визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, прокурора, дослідивши в сукупності матеріали справи, приходжу до висновку про наявність події, а в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Як вже зазначалося вище, 23.10.2015 року до Подільського районного суду м. Києва з прокуратури Шевченківського району м. Києва надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1

Як вбачається з даних, які містяться в протоколі № 1 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та абзацом 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції», ОСОБА_1 займаючи посаду молодшого інспектора - чергового відділу оперативного чергування, збору та узагальнення інформації Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, будучи достовірно обізнаним із вимогами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», в частині обов'язку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру щорічно до 1 квітня за місцем роботи (служби) за минулий рік, таку декларацію до Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, 2 станом на 01 квітня 2015 року своєчасно не подав, чим за висновками прокурора порушив вимоги, встановлені абзацом 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», та вчинив адміністративне корупційне правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно частини 1 статті 172-бКУпАП.

Мною встановлено, що відповідно до Наказу начальника Київського слідчого ізолятора № 40 о/с від 19 вересня 2012 року, ОСОБА_1 було призначено на посаду молодшого інспектора 2-ої категорії відділу режиму і охорони слідчого ізолятора у зміну № 1, з 18.09.2012 року (а.с. 12).

Наказом начальника Київського слідчого ізолятора № 30 о/с-пр від 24 березня 2014 року, прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора - чергового відділу оперативного чергування, збору та узагальнення інформації Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області увільнивши його від посади молодшого інспектора 2-ої категорії відділу режиму і охорони Київського слідчого ізолятора з 24.03.2014 року (а.с. 13).

Загальновідомим є той факт, що 07.04.2011 року Верховною Радою України було прийнято ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», який набрав чинності з 01.07.2011 року, крім статей 11 і 12, які набрали чинності з 01.01.2012 року, згідно преамбули якого, він визначає основні засади запобігання і протидії корупції в публічній і приватній сферах суспільних відносин, відшкодування завданої внаслідок вчинення корупційних правопорушень збитків, шкоди, поновлення порушених прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зі змісту ст. 4 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» вбачається, що до суб'єктів відповідальності за корупційні правопорушення відносяться, зокрема особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту.

Враховуючи ту обставину, що мною достовірно встановлено, що ОСОБА_1 Наказом начальника Київського слідчого ізолятора № 30 о/с-пр від 24 березня 2014 року, було призначено на посаду молодшого інспектора - чергового відділу оперативного чергування, збору та узагальнення інформації Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, тобто останній відноситься до осіб рядового складу державної кримінально-виконавчої служби, я приходжу до висновку про доведеність також тверджень прокурора, що ОСОБА_1 відносить до суб'єктів відповідальності за корупційні правопорушення.

За приписами статті 12 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Згідно ст. 1 вказаного Закону, суб'єкти декларування - особи, зазначені в пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, які зобов'язані подавати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Проаналізувавши зміст вказаних норм Закону, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 зважаючи на займану ним посаду відносить до суб'єктів декларування.

Мною встановлено, що останній 05.09.2013 року особисто під власний підпис був ознайомлений із змістом норм ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції», в тому числі і ст.12 та йому було роз'яснено положення вказаного Закону і попереджено про спеціальні обмеження та відповідальність за вчинення корупційних правопорушень згідно чинного законодавства.

З викладеного вище можна зробити висновок, що ОСОБА_1 будучу суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення та суб'єктом декларування та будучи належним чином ознайомлений зі змістом норм ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції», зобов'язаний був щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік.

Мною ж встановлено, підтверджується наданими доказами, а саме Листом начальника відділу про роботі з персоналом Управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (а.с. 18), Копією журналу обліку вхідних несекретних документів (а.с. 28-30), Поясненнями ОСОБА_3, яка здійснює реєстрацію вхідної кореспонденції, яка надходить до Управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (а.с. 31), поясненнями начальника відділу оперативного чергування, збору та узагальнення інформації Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області ОСОБА_4 (а.с. 42-43) та не заперечується самим ОСОБА_1, що ним Декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік було подано за місцем своєї роботи лише 03.04.2015 року, тобто із порушенням строку визначеного ст. 12 ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції».

За приписами статті 1 ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції», корупційне правопорушення - умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 4 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Проаналізувавши зміст норм ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції» в сукупності з нормами КУпАП, приходжу до висновку, що не подання ОСОБА_1 Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік у строк визначений ст. 12 ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції» є нічим іншим як корупційним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 245 КпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши в сукупності надані докази та врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, приходжу до висновку про доведеність порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції».

Я не приймаю до уваги наданні ним в судовому засіданні пояснення про ненавмисність вчинення даного діяння з об'єктивних на те обставин, а саме у зв'язку із перебуванням в період необхідності подачі декларації за межами міста Києва через хворобу матері, оскільки перелік обставин визначених в ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції» за яких особа не змогла подати декларацію за звітний період до 1 квітня та за наявності яких такий строк продовжується, що в свою чергу звільняє таку особу від відповідальності за неподання декларації у строк до 1 квітня, є вичерпним і така підстава, як перебування за межами міста в межах України в ньому відсутня.

Крім того, слід зазначити, що згідно з вимогами чинного законодавства України, обов'язок суб'єкта декларування визначений ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції» з подачі щорічно до 1 квітня за місцем роботи (служби) декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, виникає з 1 січня року наступного за звітним, тобто в таких суб'єктів декларування є повних три місяці для подачі відповідної декларації, а тому не здійснення вказаних дій в зазначений строк за відсутності обставин визначених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону, носить виключно умисний характер.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю доведеним також те, що порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції» носить умисний характер у зв'язку з чим в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Встановивши наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вважаю за необхідне закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, виходячи з наступних підстав.

Так стаття 38 КУпАП визначає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 16414, 21215, 21221 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вже зазначалося вище, мною достовірно встановлено, що ОСОБА_1 було вчинено саме корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи вказане корупційне правопорушення було виявлено 17.04.2015 року (день складання начальником Київського територіального відділу внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України ОСОБА_2 відповідного Листа на адресу прокуратури м. Києва), а тому на момент розгляду справи, а саме 27.11.2015 року вже закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений вищезазначеною нормою Закону.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю зокрема у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про доведеність необхідності закриття провадження у справі незважаючи на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, ст.ст. 1, 4, 12 ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції», керуючись ст.ст. 38, 172-6 ч. 1, 245, 247, 251, 252, 266, 280, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, уродженця смт. Голованівськ, Кіровоградської області, українця, гр-на України, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя