АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Вербицький В. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О. В. від 15 вересня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Красноярського краю, РФ, громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу у його власника, стягнуто в дохід держави судовий збір 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 вересня 2015 року встановлено, що 03 липня 2015 року близько 21 години 00 хвилини ОСОБА_1 був зупинений працівниками міліції на автомобілі Audi номерний знак ZSW08653. Під час огляду ОСОБА_1 був відчутний різкий запах алкоголю, неприродна блідість, від проходження до наркологічного мед закладу для встановлення вживання спиртних, наркотичних речовин відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить винести постанову, якою постанову Ужгородського міськрайонного суду від 15 вересня 2015 року скасувати, провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Вважає постанову районного суду незаконною та необґрунтованою. Викладаючи зміст ч. 1 ст. 268 КУпАП, вказує, що справа розглянута в суді першої інстанції без його участі. При винесенні постанови судом допущено низку порушень норм процесуального права, зокрема ст. ст. 277-2, 268 КУпАП, що призвело до порушення його прав, гарантованих Конституцією України, зокрема ст. ст. 22, 55, 59 Конституції України та до неповного дослідження доказів по справі, поверхневого та однобічного з'ясування всіх обставин справи, і як наслідок до неправильного застосування норм матеріального права, у звязку із чим суд помилково та необґрунтовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Після дооформлення справи, на підставі постанови від 14 серпня 2015 року, начальником УДАЇ УМВС України було направлено справу до Ужгородського міськрайонного суду та додано лише довідку про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка не є належним доказом, проте суд взяв дану довідку до уваги та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, не з'ясувавши при розгляді справи чи було ним вчинено адміністративне правопорушення, що призвело до неповноти дослідження доказів по справі, поверхневого та однобічного з'ясування обставин справи.

При складенні протоколу працівниками ДАІ були порушені п. п. 1.6, 1.7 Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №440/666 від 09.09.2009 року, оскільки він дійсно відмовився від проходження медичного огляду у медичному закладі, але не заперечував проводити огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, посилався на те, що поспішав додому. Крім того, в протоколі не зазначено щодо вчинення ним порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 повідомлявся про дату та час розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з'явивсь та не повідомив апеляційний суд про поважні причини неявки.

Міліціонер РМГБОП УМВС України в Закарпатській області старший сержант міліції ОСОБА_4, старший інспектор ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ УДАЇ УМВС України в Закарпатській області старший лейтенант міліції ОСОБА_5, свідок ОСОБА_6, які викликались в судове засідання апеляційного суду Закарпатської області, надали суду письмові пояснення.

Свідок ОСОБА_6, в своїх поясненнях апеляційному суду, вказав, що 03.07.2015 року його було залучено в якості свідка працівниками ДАІ щодо ОСОБА_1, а саме ним було засвідчено факт відмови громадянина ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного спяніння на місці та пройти цей тест у відповідному медичному закладі (наркодиспансері), пояснення, які були дані ним безпосередньо на місці є вірними і правдивими.

Міліціонер РМГБОП УМВС України в Закарпатській області старший сержант міліції ОСОБА_4 вказав, що 03.07.2015 він знаходився на службі, близько 19 години автомобіль марки Ауді 100 д. н. ZSW08653 за кермом якого знаходився ОСОБА_1, було зупинено тому, що манера його їзди була неадекватна, зокрема різко набував швидкість, різко гальмував, рухався по дорозі зигзагоподібно. Під час перевірки документів у вище вказаної особи були явні ознаки алкогольного спяніння, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, після чого вищевказаний громадянин вийшов з автомобіля та почав вживати алкогольне пиво, ними було попереджено його про порушення вимог чинного законодавства та викликано працівників ДАІ через чергову частину Ужгородського МВ для подальшого з'ясування обставин.

Старший інспектор ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ УДАЇ УМВС України в Закарпатській області старший лейтенант міліції ОСОБА_5 вказав, що 03.07.2015 року, після виклику щодо надання правової допомоги нарядові РМГБОП він прибув на місце, працівники РМГБОП пояснили ситуацію та надали рапорт. Підійшовши до водія, який представився гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, попросив в нього документи, а також попросив пояснити ситуацію, на що ОСОБА_1 надав посвідчення водія та реєстраційні документи та пояснив, що його зупинили, попросили документи, він надав, потім нібито його звинуватили, що він пяний, на питання чи він вживав спиртні чи алкогольні напої, наркотичні засоби, водій відповів, що він вживав пива після того, як його зупинили працівники РМГБОП. Водієві було запропоновано пройти медичний огляд щодо вживання ним спиртних чи наркотичних речовин, на що водій в категоричній формі відмовився, після чого було зупинено двох свідків, щоб вони засвідчили його відмову в продування сертифікованого приладу Драгер або наркологічно-диспансер в установленому законом порядку, що свідки засвідчили своїми підписати в протоколі та надали пояснення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, доводи письмових пояснень свідків, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність його вини у вчиненні повторного протягом року керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння є не обґрунтованими і спростовуються доказами, дослідженими суддею районного суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення та викладеними в постанові, а також письмовими пояснення свідків, які надані апеляційному суду.

Наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та винність ОСОБА_1 в його вчиненні встановлено суддею міськрайонного суду на основі фактичних даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБ2 №443334 від 03.07.2015 року; рапорті працівника міліції від 03.07.2015 року; письмових поясненнях від 03.07.2015 року свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7; протоколом огляду та затримання транспорту від 03.07.2015 року; повідомленням т. в. о. начальника відділення ДАІ з обслуговування м. Ужгород УМВС України в Закарпатській області підполковника міліції ОСОБА_8 про притягнення громадянина ОСОБА_1 на протязі календарного року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, рішенням від 19.06.2015 року за №308/6403/15-п накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Суддя міськрайонного суду правильно встановив обставини справи та кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий висновок судді міськрайонного суду підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи і на які суддя обґрунтовано послався в своїй постанові, а також підтверджується письмовими поясненнями свідків, які надані апеляційному суду.

Обставин, які б спростовували цей висновок судді міськрайонного суду, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення стягнення суддя міськрайонного суду, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, правильно врахував характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини справи та правильно прийшов до висновку про необхідність накладення стягнення на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу у його власника, у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП в суді першої інстанції, внаслідок розгляду справи за його відсутності, спростовуються дослідженням матеріалів справи, в яких на а. с. 16 міститься розписка ОСОБА_1 про отримання ним 10.09.2015 року повістки про розгляд справи, який призначений на 09 годину 30 хвилин 15.09.2015 року та відсутністю будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи.

Не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 також про те, що його винність у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, не підтвердженою належними доказами, а також про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками ДАІ було допущено порушення вимог Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 вересня 2009 року N 400/666.

При розгляді апеляційної скарги не встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б тягли скасування постанови судді районного суду.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О. В. від 15 вересня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу у його власника, стягнуто в дохід держави судовий збір 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_9