АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/696/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 грудня 2015 року суддя Судової палати у кримінальних справахАпеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3 та його захисника-адвоката ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого в ФОП «ПЕПЕЛЬ І.В.» торговим агентом, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.09.2015 року о 00-50 годині водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Дніпровська в м. Павлограді в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3, 23 листопада 2015 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити постанову Павлоградськго міськрайоного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року в частині накладення адміністративного стягнення та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку ОСОБА_3 вказує, що він був ним пропущений з поважної причини, а саме в звязку з тим, що з 12.10.2015 р. по 25.10.2015 року він перебував на навчанні в ПАТ «Вищий навчальний заклад Міжнародна академія управління персоналом». В звязку з чим не зміг вчасно подати апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою в частині накладеного на нього адміністративного стягнення. При цьому на думку апелянта суд наклав стягнення формально та з порушенням ст. 33 КУпАП. Судом не враховано, що вину свою він визнає в повному обсязі та вважає, що це є відповідно до ст. 34 КУпАП помякшуючою обставиною. Крім того просить суд апеляційної інстанції врахувати, що він позитивно характеризується за місцем роботи та проживання. За весь час свого водійського стажу вперше притягується до адміністративної відповідальності та те, що він працює торговим агентом та автомобіль ним використовується у робочих цілях.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його захисник-адвокат ОСОБА_4підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу ОСОБА_3, підтвердили викладені в апеляційній скарзі доводи і просили її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

ОСОБА_3 згідно матеріалів адміністративної справи було належним чином повідомлено про час, дату та місце судового розгляду. Але ОСОБА_3 на судове засідання, яке відбулося 12 жовтня 2015 року не зявився. Правопорушник надав до суду апеляційної інстанції довідку про те, що він з 12.10.2015 року по 25.10. 2015 року перебував на сесії в ПАТ «Вищий навчальний заклад Міжнародна академія управління персоналом». В звязку з чим не зміг вчасно подати апеляційну скаргу.

Також з матеріалів справи вбачається, що копію постанови судом першої інстанції було відправлено в три денний строк на адресу місця проживання ОСОБА_3, але підтвердження в матеріалах справи про те, що останній отримав копію постанови відсутня.(а.с.11)

В свою чергу також в матеріалах справи знаходиться письмова розписка ОСОБА_3 про те, що копію постанови він отримав 13.11.2015 року після чого в десятиденний строк з моменту отримання, а саме 23.11.2015 року особисто подав апеляційну скаргу.(а.с.14)

З урахуванням цих обставин, вважаю за необхідне поновити строк на оскарження та розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_3 по суті.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та ОСОБА_3 не оспорюється.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_3 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, відповідно до рішення суду ОСОБА_3 позбавлено права керування транспортними засобами не на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як в апеляційній скарзі, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3, не було наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для зміни накладеного на правопорушника адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котре стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, приходжу до висновку про відсутність підстав для зміни судового рішення та помякшення покарання, оскільки ОСОБА_3 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння.

Факт того, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду від 18.09.2015 року, який був підписаний ОСОБА_3 без будь-яких зауважень.

Сам факт того, що правопорушник працює та в своїх робочих цілях ОСОБА_3 використовує легковий автомобіль, не дає підстав для помякшення накладеного стягнення, оскільки працює він не водієм, а торгівельним агентом. Отже праця водія не є його основним джерелом доходу. Відповідно до довідки наданої правопорушником працює він на сьогоднішній день торговим агентом і використовує легковий автомобіль інших осіб, тобто має змогу обходитися без свого транспортного засобу.

На переконання суду апеляційної інстанції, застосований до ОСОБА_3 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2