Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/481/15 Головуючий в 1-й інстанції: Сидоренко Ю.В.
Єдиний унікальний № 311/3914/15-п
Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року суддя Апеляційного суду Запорізької області Жовніренко В.П., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2015 року,

встановила:

Постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою судді, 19.10.2015 року о 16 год. 39 хв., рухаючись на 323 км автодороги Харків-Сімферополь, ОСОБА_2 керував мопедом іноземного виробництва «Viper Storm» з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода). За результатами приладу «Drager 6810» встановлена наявність 1,89% проміле. Від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді змінити та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, встановленому на розсуд суду, посилаючись на наступні обставини:

- транспортний засіб використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керування транспортними засобами поставить його у дуже скрутне становище, оскільки він не має можливості іншого способу заробітку для існування, так як він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, а місце його роботи знаходиться в м. Василівці Запорізької області, графік громадського транспорту не співпадає з графіком його роботи, тому після роботи йому практично нічим добратись до с. Приморське, де він проживає, тому він вимушений їздити на роботу на власному транспорті;

- у сім'ї він є єдиним годувальником, і запізнення на роботу поставить під загрозу втратити роботу;

- у постанові суд формально зробив висновки про те, що він не займається суспільно-корисною працею, не має постійного джерела прибутку, що не відповідає дійсності, натомість взяв до уваги архівні дані про притягнення його до відповідальності за аналогічне правопорушення, вчинене 5-6 років тому, за яке він вже відбув стягнення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, пояснивши при цьому, що не заперечує, що 19.10.2015 року о 16 год. 39 хв., під час керування мопедом, він знаходився у стані алкогольного спяніння, а надав при складанні протоколу свідчення щодо відмови від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі, оскільки погодився з результатами проходження алкотесту на приладі «Drager 6810», яким встановлена наявність у нього алкоголю у кількості 1,89 % проміле.

Заслухавши ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу ОСОБА_2 та матеріали справи, доходжу наступного висновку.

З обєктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виражається у двох формах, а саме, у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 256044 серії АП2 від 19.10.2015 року, при його складанні ОСОБА_2 пояснював, що він випив 100 г горілки, після чого керував мопедом, а на вимогу співпрацівників ДАЇ продув прилад алкотест «Drager», який показав вміст алкоголю 1, 89 % проміле /а.с. 2/, тобто судом правильно кваліфіковані дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Проте, не дивлячись на те, що ОСОБА_2 добровільно продув прилад алкотест, який показав наявність вмісту алкоголю та при цьому не спростовував ці висновки, суддя кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП ще як й відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі, яка за таких обставин є зайвою та підлягає виключенню з постанови судді зі зміною судового рішення.

Що стосується доводів апелянта про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, то вони не підлягають задоволенню.

Так, статтею 130 ч. 1 КУпАП передбачені для водія стягнення у вигляді: штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративного арешту на строк від семи до десяти діб.

Судом першої інстанції до апелянта відповідно до обставин та даних справи було застосоване адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, як мінімальний строк і не свідчить про застосування занадто суворого виду стягнення, виходячи з того, що найбільш суворим видом стягнення за вказаною частиною статті закону є арешт.

З таким призначеним видом стягнення є достатні підстави погодитись, виходячи з того, що раніше застосовані судом до апелянта за порушення вимог ст. 130 КУпАП види стягнення, які не були повязані з позбавленням права керування транспортними засобами, фактично не давали позитивних результатів і апелянт знов вчиняв як аналогічні адміністративні правопорушення, так і інші, правопорушення в сфері порушення правил дорожнього руху.

Посилання апелянта на те, що транспортний засіб використовується ним у робочих цілях, оскільки за його допомогою він приїжджає на роботу, запізнившись на яку, він може її втратити, не є підставою для зміни постанови судді, оскільки, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, ОСОБА_2 ставив під загрозу не тільки своє життя та здоровя, але і життя та здоровя й інших громадян.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2015 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, змінити, виключивши з неї посилання на відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з 04 грудня 2015 року.

Суддя В.П. Жовніренко