Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/500/15 Головуючий в 1-й інстанції: Наумов О.О.
Єдиний унікальний № 336/4108/15 п
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року суддя Апеляційного суду Запорізької області Жовніренко В.П., за участі: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2015 року,

встановила:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2015 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Копьонкіна, буд. 20, закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою судді, до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 498697 від 09.06.2015 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, згідно з яким, 09.06.2015 року о 18 год. 10 хв. по вул. Магістральній, 70 в м. Запоріжжі ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку, чим порушив п.13.1 Правил Дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, потерпілих не має.

Закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_2, суд мотивував своє рішення недоведеністю належним чином факту порушення ОСОБА_2 ПДР України, зокрема п. 13.1 ПДР України, в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 09.06.2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувану постанову щодо ОСОБА_2 скасувати та надіслати матеріали на новий розгляд, посилаючись на те, що судом, всупереч вимогам ст. ст. 251, 252, 269, 280 КУпАП не вжиті заходи щодо повного всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а висновок суду про те, що ОСОБА_2 є невинним у скоєнні ДТП, не відповідає дійсності.

ОСОБА_4 вважає, що судом при прийнятті рішення були порушені вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не було встановлено обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація стосовно того, чи був водій ОСОБА_2 під час ДТП у тверезому стані, що призвело до того, що судом не було встановлено в якому саме стані перебував водій ОСОБА_2 під час ДТП, хоча відносно нього в матеріалах справи є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також апелянт зазначив, що за клопотанням ОСОБА_2 у справі було проведено судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, з висновком якої він не згоден з таких підстав:

- при проведенні зазначеної експертизи експерт не взяв до уваги його покази, поклавши при цьому в основу висновку лише покази водія ОСОБА_2;

- експерт не надав відповіді на питання щодо того, якою була траєкторія руху транспортних засобів в момент настання ДТП та обставини якого характеру її спричинили;

- в експертизі у відповіді на питання щодо визначення моменту виникнення небезпеки для руху водію автомобіля НОМЕР_3, експерт вказав, що небезпека для руху була створена для водія ОСОБА_2 діями водія DAEWOO LANOS TF69Y державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_4 з моменту початку виконання маневру перестроювання праворуч, проте, незрозуміло, яким чином експерту вдалося визначити, що водій DAEWOO LANOS TF69Y державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_4 виконував маневр перестроювання праворуч, якщо при відповіді на попереднє питання експерт не зміг встановити траєкторію руху транспортних засобів безпосередньо перед їх зіткненням;

- експерт не зміг відповісти на наступні питання: чи мав водій автомобіля НОМЕР_3 технічну можливість зупинитись до місця зіткнення з автомобілем НОМЕР_5 в момент виникнення небезпеки для руху; чи відповідали дії водія автомобіля НОМЕР_3 технічним вимогам ПДР, але при відповіді на питання: внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів НОМЕР_3 та DAEWOO LANOS TF69Y державний реєстраційний номер НОМЕР_4, експерт вказує, що водій ОСОБА_2 вжив заходи екстреного гальмування, у звязку з чим, на думку апелянта, є незрозумілим, чому на схемі ДТП та фотокартках відсутні сліди гальмування автомобіля ОСОБА_2;

- на питання, чим зумовлена відсутність гальмівного шляху у автомобіля НОМЕР_6, експерт зазначає, що гальмування могло здійснюватися без блокування коліс, начебто вищевказаний автомобіль обладнаний системою ABS, але у своєму висновку експерт не встановив та не довів той факт, що дійсно у автомобіля НОМЕР_3 є система ABS, тому апелянт вважає помилковим твердженням експерта, що водій ОСОБА_2 дійсно вжив заходи екстреного гальмування.

Також ОСОБА_4 зазначив, що у зв'язку з тим, що він не був згоден з висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 09.10.2015 року, він звертався до суду з клопотанням про проведення повторної судово-автотехнічної експертизи, в задоволенні якого йому судом було відмовлено, у звязку з чим, апелянт вважає, що за таких обставин неможливо опиратися на висновок судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 09.10.2015 року без проведення повторної судово-автотехнічної експертизи.

У судовому засіданні апеляційної інстанції: ОСОБА_4 та його представник адвоката ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, при цьому ОСОБА_4 зазначив, що вважає винним у ДТП ОСОБА_2, який, на його думку, за станом здоровя не може керувати автомобілем, що й призвело до вчинення останнім ДТП; ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_3 заперечували проти скарги та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників процесу, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 та матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з постанови, суддя, з урахуванням вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП, повно й всебічно дослідив докази у справі та надав їм об'єктивну оцінку,

Так, як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і у судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_2 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив суду, що підтверджує покази, надані ним співробітникам міліції, згідно з якими, 09.06.2015 року він рухався на автомобілі НОМЕР_1 з вул. ОСОБА_6 в бік вул. Магістральної на зелений сигнал світлофору, при цьому був вказаний лівий сигнал повороту. Після проїзду перехрестя, він виїхав на вул. Магістральну. У дзеркало заднього виду він побачив, що за ним рухається легковий автомобіль, водій в якому показував різні жести, після чого різко прийняв вправо і загальмував. Зазначив, що ним було вжиті всі заходи екстреного гальмування для уникнення ДТП, але можливості виїхати вправо повністю у нього не було можливості, оскільки з правого боку в попутному напрямку рухалося маршрутне таксі, тому уникнути зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 він не мав можливості. Наполягав, що у зв'язку з маневруванням та різким гальмуванням автомобілем НОМЕР_2 сталася ДТП. Зауважив, що не порушував вимоги п. 13.1 Правил Дорожнього руху України, оскільки зазначений автомобіль рухався за ним, виконав різкий маневр та різко загальмував /а.с. 6, 75-76/.

У судовому засіданні ОСОБА_4 також підтвердив свої пояснення, надані співробітникам міліції, та пояснив, що він рухався за напрямком від вул. Іванова в бік перетину вул. ОСОБА_6 та вул. Магістральної. Підїхавши до світлофора, який вказував зелений сигнал, він включив лівий поворот. Спереду нього їхав автомобіль Фіат, який також повернув вліво, але не вказав поворот. Проїхавши перехрестя, він здійснив випередження автомобіля Фіат, який залишився позаду за його автомобілем. Проїхавши деяку відстань від перехрестя, він відчув сильний удар ззаду його автомобіля /а.с. 5, 75-76/.

Аналогічні пояснення під час ДТП були надані свідком пригоди дружиною ОСОБА_4 ОСОБА_7, згідно з якими, при скоєнні маневру їхнім автомобілем був здійснений поворот, їх автомобіль здійснив випередження автомобіля з номерним знаком АР4127СР, який залишився позаду їх автомобіля, після чого відчули сильний удар /а.с. 4/.

Проте, згідно з висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 169/174-15 від 09.10.2015 року, викладені у поясненнях водія ОСОБА_4 обставини, за яких сталася ДТП, є технічно неспроможними, оскільки кінцеве розташування автомобілів ДЕУ Ланос та Фіат обумовлене тим, що під час контактування автомобіль Фіат, рухаючись позаду, штовхав попереду себе автомобіль ДЕУ Ланос, швидкість якого була нижче внаслідок того, що водій ОСОБА_4 раніше почав застосування екстреного гальмування, чим створив своїми діями небезпечну дорожню обстановку на проїзній частині вул. Магістральної та небезпеку для руху водієві автомобіля Фіат, тобто в його діях є невідповідності вимогам пунктів 10.1, 10.3 ПДР України /а.с. 38-56/.

Отже, зазначений висновок судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи підтверджує пояснення ОСОБА_2 та спростовує пояснення як самого ОСОБА_4, так і його дружини свідка ОСОБА_7

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Як свідчать матеріали справи, небезпечну ситуацію на дорозі, що призвела до ДТП, було створено водієм ОСОБА_4, при цьому, факт порушення ПДР України, зокрема п. 13.1 ПДР ОСОБА_2 в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 09.06.2015 року, не знайшов свого підтвердження, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, у звязку з чим, суддя дійшов обґрунтованого висновку про закриття щодо ОСОБА_2 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апелянта про його незгоду з відмовою суду першої інстанції у проведенні повторної судово-автотехнічної експертизи та необхідністю проведення повторної такої експертизи, то вони є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять достатню кількість доказів того, що ДТП сталася з вини саме водія автомобіля НОМЕР_2, внаслідок чого, проведення повторної судово-автотехнічної експертизи є недоцільним.

Крім того, у суді апеляційної інстанції, ані ОСОБА_4, ані його представником, клопотання про проведення повторної судово-автотехнічної експертизи, заявлено не було.

Поміж іншого вважаю неспроможним й посилання апелянта на те, що відносно ОСОБА_2 не було проведено медичний огляд з метою виявлення у нього стану алкогольного чи іншого спяніння, що, на думку апелянта, призвело до невстановлення судом обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2, оскільки для кваліфікації дій винної особи за ст. 124 КУпАП необхідно саме порушення нею ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного чи іншого спяніння, проводиться внаслідок виявлення підозри на ознаки знаходження особи у такому стані. Проте, матеріали справи не містять відомостей, що була виявлена підозра на ознаки знаходження ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння, що потребувало такої перевірки, а ОСОБА_4 протилежне доведено не було.

Також заявлена ОСОБА_4 в апеляційній скарзі вимога про скасування постанови судді від 16.11.2015 року та направлення матеріалів справи на новий розгляд, не відповідає видам судових рішень, передбачених ст. 294 КУпАП, які може прийняти апеляційна інстанція за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2015 року, якою щодо ОСОБА_2 закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з 18 грудня 2015 року.

Суддя В.П. Жовніренко