П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу ДАІ з обслуговування Подільського району ГУ МВС України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Житомирської області, українця, гр-на України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

07.11.2014 року до Подільського районного суду м. Києва від Відділу ДАІ з обслуговування Подільського району ГУМВС України в м. Києві надійшли матеріали про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно водія ОСОБА_1, з яких вбачається, що останній 18.10.2014 року о 18 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 на 21 км. а/д Київ-Чоп, виїжджаючи на перехрестя не переконався, що автомобіль Мітсубісі Аутландер, д/н НОМЕР_2 закінчив маневр (проїхав перехрестя) в результаті чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим за висновками працівників ДАІ порушив вимоги п. 16.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди не визнав, пояснивши, що 18.10.2014 року о 18 год. 20 хв. він керував технічно справним автомобілем Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 та рухався по автодорозі Київ - Чоп в напрямку м. Києва. Не доїжджаючи до перехрестя (21 -й км - с. Гореничі), він рухався в крайньому правому ряду, а поперед нього на відстані в лівому ряду рухався вантажний автомобіль типу «Фура». Даний автомобіль зупинився перед світлофором і в нього склалося враження, що водій вантажного автомобіля хотів проїхати на жовтий сигнал світлофора, але в останню мить від даного маневру відмовився.

Зазначає, що він зупинився на червоне світло світлофора, не доїхавши до світлофору. Після того як загорілося зелене світло світлофору і вантажний автомобіль почав рух, він також розпочав рух. Проїхавши трохи вперед, коли передня частина його автомобіля була в районі початку кабіни вантажного автомобіля, останній різко зупинився і він побачив, що зліва, із-за передньої частини вантажного автомобіля рухається легковий автомобіль. Так як відстань між даним легковим автомобілем і його автомобілем була незначна, він не встиг натиснути на педаль гальма і сталося зіткнення.

Враховуючи вищевикладене вказує на те, що він не вбачає в своїх діях порушення вимог ПДР України і вважає винним в даній дорожньо-транспортній пригоді саме водія автомобіля Мітсубісі Аутландер, д/н НОМЕР_2, ОСОБА_2

Водій автомобіля Мітсубісі Аутландер, д/н НОМЕР_2, ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти тверджень ОСОБА_1 про те, що саме він своїми діями 18.10.2014 року о 18 годині 20 хвилин порушив ПДР України. Підтвердивши свої пояснення надані працівникам ДАІ на місці пригоди вказав також на те, що зміна ОСОБА_1 своїх пояснень на стадії розгляду даної справи про вчинене адміністративне правопорушення є нічим іншим як спробою уникнути відповідальності за вчинені дії. Жодних претензій чи зауважень до працівників ДАІ щодо їх дій та складених ними процесуальних документів після вчинення ДТП ОСОБА_1 не мав, що підтверджується цими ж його поясненнями та протоколом огляду місця ДТП.

Вважає, що вина ОСОБА_1 об'єктивно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які були складені у відповідності до вимог чинного законодавства України безпосередньо після настання ДТП і в кожному із них останній жодного разу не зазначив про наявність у нього будь-яких претензій щодо дій, або процесуальних документів, які складалися працівниками ДАІ.

Враховуючи вищевикладене, звертає увагу суду на відсутність в його діях порушення ПДР України і вважає винним в дані ДТП саме водія автомобіля Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1, ОСОБА_1

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав пояснення останнього вказавши, що його дії відповідали вимогам ПДР України виходячи з фактичних обставин події.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3, яка на момент події була пасажиром в автомобілі Мітсубісі Аутландер, д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 пояснила, що останній виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора однак зважаючи на те, що він пропускав автомобілі які мали перевагу в русі, загорівся забороняючий сигнал світлофора і він щоб закінчити свій маневр (проїхати перехрестя) помахавши водіям і подавши звуковий сигнал здійснив рух і в цей момент на великій швидкості в їх автомобіль вїхав автомобіль Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 та від удару спрацювали подушки безпеки.

Експерт ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав наданий ним Висновок № 12ат від 28.01.2015 року пояснивши, що він ним був зроблений відповідно до наявних в матеріалах справи вихідних даних.

Заслухавши пояснення водія ОСОБА_1, водія ОСОБА_2 та його захисника, експерта ОСОБА_4, допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши в сукупності матеріали справи, приходжу до висновку про наявність події, а в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Як вже зазначалося вище, 07.11.2014 року до Подільського районного суду м. Києва від Відділу ДАІ з обслуговування Подільського району ГУМВС України в м. Києві надійшли матеріали про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, відносно водія ОСОБА_1

Як вбачається з даних які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення Серії АП1 № 600416, ОСОБА_1 18.10.2014 року о 18 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 на 21 км. а/д Київ-Чоп, виїжджаючи на перехрестя не переконався, що автомобіль Мітсубісі Аутландер, д/н НОМЕР_2 закінчив маневр (проїхав перехрестя) в результаті чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим за висновками працівників ДАІ порушив вимоги п. 16.5 ПДР України.

Пункт 16.5 ПДР України визначає, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Аналізуючи зміст зазначеного пункту ПДР України з врахуванням характеру дорожньо-транспортної пригоди приходжу до висновку, що межами розгляду даної справи є встановлення відповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам даного пункту ПДР, зокрема чи мав він технічну спроможність надати дорогу автомобілю Мітсубісі Аутландер, д/н НОМЕР_2, що завершував рух через перехрестя, оскільки сам факт руху автомобіля Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 під його керуванням на зелений сигнал світлофора не заперечується усіма учасниками пригоди.

Так відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_1 наданих працівникам ДАІ під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди, які містяться в матеріалах справи, останній вказав, що: «….Сьогодні 18.10.2014 року я рухався на своєму автомобілі Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 по а/д Київ - Чоп в напрямку м. Київ в праві смузі зі швидкістю близько 60 км/год. На 21 км. а/д Київ - Чоп я зупинився на регульованому перехресті на червоний сигнал світлофора в крайній праві смузі для руху прямо і направо. Як засвітився зелений сигнал світлофора я розпочав рух і побачив, що зліва на право переді мною переїжджає автомобіль. Я почав гальмувати але уникнути зіткнення не вдалося. Дана подія трапилася на 21 км. а/д Київ - Чоп в с. Стоянка близько 18 год. 20 хвилин…..» (а.с. 2).

Мною встановлено, що в подальшому, а саме на стадії розгляду справи, водієм ОСОБА_1 було змінено свої пояснення та, зокрема вказано, що в момент коли сталася дорожньо-транспортна пригода він рухався в крайньому правому ряду, а поперед нього на відстані в лівому ряду рухався вантажний автомобіль типу «Фура». Даний автомобіль зупинився перед світлофором і в нього склалося враження, що водій вантажного автомобіля хотів проїхати на жовтий сигнал світлофора, але в останню мить від даного маневру відмовився. Він зупинився на червоне світло світлофора, не доїхавши до світлофору. Після того як загорілося зелене світло світлофору і вантажний автомобіль почав рух, він також розпочав рух. Проїхавши трохи вперед, коли передня частина його автомобіля була в районі початку кабіни вантажного автомобіля, останній різко зупинився і він побачив, що зліва, із-за передньої частини вантажного автомобіля рухається легковий автомобіль. Так як відстань між даним легковим автомобілем і його автомобілем була незначна, він не встиг натиснути на педаль гальма і сталося зіткнення.

Згідно ж письмових пояснень водія ОСОБА_2 наданих працівникам ДАІ під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди, які містяться в матеріалах справи, останній пояснив, що: «….Сьогодні 18.10.2014 року я рухався на автомобілі Мітсубісі Аутландер, д/н НОМЕР_2 в напрямку з с. Стоянка в с. Гореничі. На 21 км. а/д Київ - Чоп в с. Стоянка я зупинився на перехресті за в переді стоячим автомобілем на червоний сигнал світлофора. Коли включився зелений сигнал світлофора в переді стоячий автомобіль розпочав рух і йому потрібно було повернути ліворуч. Виїхавши на перехрестя передній автомобіль зупинився щоб пропустити автомобілі які рухаються навпроти прямо, я теж виїхав на перехрестя і зупинився за ним. Коли передній автомобіль поїхав, я теж за ним розпочав рух і побачив, що автомобілі в лівій і правій смузі розпочинають рух в напрямку м. Київ але побачивши мій автомобіль зупинились даючи змогу мені закінчити маневр. Переїхавши ліву і праву смугу та виїхавши на смугу для руху прямо і направо водій автомобіля Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 не надавши можливості мені залишити перехрестя допустив зіткнення з моїм автомобілем. Дана подія трапилась на 21 км а/д Київ - Чоп в с. Стоянка близько 18 год. 20 хвилин…..» (а.с. 3).

Вказані пояснення водій ОСОБА_2 підтримав в судовому засіданні, а також їх підтвердив допитаний свідок ОСОБА_3

Як вбачається зі Схеми місця ДТП, яка підписана обома учасниками пригоди і ніким не оскаржена, а тому вважається такою, що відповідає фактичним обставинам події (а.с. 4), місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на 21+ 890 км. а/д Київ - Чоп, с. Стоянка в межах регульованого перехрестя (регулювання перехрестя здійснюється за допомогою дорожньої розмітки, дорожніх знаків та світлофора) в крайні правій смузі для руху в напрямку міста Києва. Автомобілі передніми правими колесами після зіткнення знаходяться за межами крайньої правої смуги для руху в напрямку м. Києва.

Крім того, 19.12.2014 року судом по справі була призначена судова автотехнічна експертиза (а.с. 36-40). Згідно отриманого судом Висновку експерта № 12ат від 28.01.2015 року, з п'яти поставлених судом питань, а саме: Як повинні були діяти в дорожній обстановці, що склалася водій автомобіля Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 та водій автомобіля Мітсубісі Аутландер, д/н НОМЕР_2? Чи мав водій автомобіля Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 технічну можливість попередити ДТП? Чи відповідали вимогам ПДР України, з технічної точки зору, дії водія автомобіля Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 та водія автомобіля Мітсубісі Аутландер, д/н НОМЕР_2? Що, з технічної точки зору, стало причиною ДТП? Чи спроможні з технічної точки зору надані в судовому засіданні пояснення водія автомобіля Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 та чи відповідали вони вимогам ПДР України?, експертом надано відповідь лише на перше та п'яте питання і частково на третє, відповідь же на друге і четверте, а також повістю на третє питання не надано (а.с. 44-53).

Стаття 245 КпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи,яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши в сукупності надані докази та врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, приходжу до висновку про доведеність порушення ПДР України саме водієм ОСОБА_1, що є у причинно-наслідковому зв'язку із зіткненням транспортних засобів, у зв'язку з чим в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Підставою для здійснення мною висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стали наявні в матеріалах справи докази та встановлені в судовому засіданні обставини, а саме протокол про адміністративне правопорушення Серії АП1 № 600416, пояснення учасників пригоди надані працівникам ДАІ під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди, Схема місця ДТП, а також покази свідка ОСОБА_3, які я визнаю достовірними, оскільки вони не суперечать матеріалам справи та встановленим в судовому засіданні обставинам, у зв'язку з чим беру до уваги як належний та допустимий доказ.

Я не приймаю до уваги змінені пояснення водія ОСОБА_1, зокрема в частині руху біля його автомобіля в лівому ряду вантажного автомобіля типу «Фура», який перекривав йому оглядовість, оскільки вони не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом та були надані останнім вже після ДТП, на стадії розгляду справи у зв'язку з чим визнаю їх (пояснення) штучним створенням доказів з метою уникнення відповідальності.

З врахуванням того, що мною не беруться до уваги змінені пояснення ОСОБА_1, не може бути взятий мною до уваги також Висновок експерта 12ат від 28.01.2015 року в частині відповіді на поставлене п'яте питання, оскільки дослідження в цій частині робилось саме з врахуванням змінених пояснень ОСОБА_1

В іншій же частині Висновок експерта я визнаю достовірним та правильним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить наданим до суду доказам та встановленим в судовому засіданні обставинам, у зв'язку з чим беру його до уваги як належний доказ того, як повинні були діяти в дорожній обстановці, що склалася водій автомобіля Мітсубісі Паджеро, д/н НОМЕР_1 та водій автомобіля Мітсубісі Аутландер, д/н НОМЕР_2.

Інших доказів, які б спростовували винність ОСОБА_1 в порушенні ПДР України та які б суд міг покласти в основу рішення про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, до суду не надано.

В той же час встановивши наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, вважаю за необхідне закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, виходячи з наступних підстав.

Так стаття 38 КУпАП визначає, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

У разі відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи, але при наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи або про її закриття.

Як встановлено в судовому засіданні, правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 18.10.2014 року, а тому на момент розгляду справи, а саме 24.04.2015 року вже закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений вищезазначеною нормою Закону.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю зокрема у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про доведеність необхідності закриття провадження у справі незважаючи на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 124, 245, 247, 251, 252, 266, 280, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В. С. Декаленко