П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30.11.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Симаченко Л. І., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 18 серпня 2015 року.

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень в дохід держави.

Постановлено стягнути судовий збір в розмірі 36 гривень 54 копійок.

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 5 червня 2015 року, о 23-й годині 45-ти хвилинах був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» відділу прикордонної служби «Гута» в напрямку 203 прикордонного знаку, на відстані 1000 м від лінії державного кордону за спробу незаконного перетину державного кордону України зі Словаччиною поза межами пункту пропуску в складі групи осіб з пакунками з тютюновими виробами, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про розгляд справи повідомлений не був, участі у справі не брав, копію постанови отримав 20 жовтня 2015 року. Просить судове рішення скасувати, провадження закрити з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що доказів, які б вказували на перетинання державного кордону немає. Протокол затримання та протокол про адміністративне правопорушення містять розбіжності, зокрема: в протоколі про адміністративне затримання не зазначено даних про перенесення сигарет. Протоколи вилучення та огляду сигарет не складались, що свідчить про те, що ці відомості не відповідають дійсності й були вписані в протокол про адміністративне правопорушення. Суд не встановив, в чому полягає спроба перетину кордону, при накладенні стягнення в розмірах максимальної межі санкції статті суд не взяв до уваги, що він не працює, є інвалідом, має на утриманні неповнолітніх дітей. Крім того, судом невірно зазначено його особу, замість «Ряховського» постанову винесено щодо «Раховського».

Переглянувши справу в межах апеляційної скарги, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності про задоволення апеляції; перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про продовження строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що судовий розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_1, даних про його належне сповіщення про місце і час розгляду справи немає. Копія судового рішення була йому направлена 20 жовтня 2015 року. Апеляційна скарга надійшла до суду 29 жовтня 2015 року, тобто у передбачений законом десятиденний строк з моменту отримання копії судового рішення. ( а. с. 8, 9, 10, 11, 12).

Отже, приймаючи до уваги, що при проголошенні постанови суду ОСОБА_1 не був присутній, копію отримав з порушенням передбаченого законом строку, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Що стосується апеляційних вимог про незаконність постанови, то як вбачається з постанови, розгляд справи проведено поверхово та однобічно, з порушенням вимог ст. 279 КпАП України щодо дослідження всіх зібраних доказів в їх сукупності та особи правопорушника, зокрема.

Протоколи про адміністративне правопорушення та затримання особи складені на імя ОСОБА_1, в матеріалах міститься ксерокопія його паспорта, в якому також зазначено прізвище «Ряховський», однак постанова суду про визнання особи винною з накладенням адміністративного стягнення винесена щодо ОСОБА_2.

Судом також неналежно встановлені фактичні обставини справи, які стосувались встановлення факту перетинання або спроби перетинання державного кордону України.

З протоколу про адміністративне затримання вбачається, що ОСОБА_1 затриманий 5 червня 2015 року, о 23 - й годині 45 хвилинах, терміном до трьох діб з метою встановлення особи та обставин правопорушення, звільнений о 7 й годині 6 червня 2015 року. ( а. с. 2 ).

Однак, із заяви громадянки ОСОБА_3 видно, що паспорт ОСОБА_1 нею було передано начальнику відділу прикордонної служби «Гута» ОСОБА_4 о 4 й годині 15 хвилинах 6 червня 2015 року. ( а. с. 5 ).

Утім, протокол про адміністративне правопорушення № 048702 щодо ОСОБА_1 складено 5 червня 2015 року, о 23 й годині 45 хвилинах, із зазначенням всіх паспортних даних. ( а. с. 1 ).

Наведені дані вказують, що відомості, зазначені в цих протоколах щодо часу та обставин їх складання, є суперечливими та неправдивими і свідчать про наявність порушень ст. 256 КУпАП. ОСОБА_1 із ними не погодився і відмовився підписувати протоколи. ( а. с.1, 2 ).

Судом ці суперечності усунуті не були. Під час апеляційного розгляду цього зробити також не представилось можливості, оскільки начальник відділу прикордонної служби «Гута» ОСОБА_4, незважаючи на неодноразові виклики до суду, в тому числі через керівництво Чопської прикордонної застави, на розгляд справи для дачі пояснень щодо часу та обставин затримання осіб і складання протоколу про адміністративне правопорушення не прибув.

Таким чином, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних відомостей про перетинання ОСОБА_1 державного кордону або про спробу його перетнути і при цьому містить дані, що спростовують це твердження, а саме: особу затримано на відстані 1000 м від лінії державного кордону, на території району, в якому вона проживає, апеляційний суд вважає, що цей доказ не доводить винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. ( а. с. 1 ).

Інших доказів, які б доводили обставини, що вказують на ознаки обєктивної та субєктивної сторони зазначеного в протоколі адміністративного правопорушення в матеріалах справи немає.

Отже, приймаючи до уваги, що всі сумніви тлумачаться на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, апеляційний суд визнає доводи апеляції обґрунтованими. Постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Апеляційний суд Закарпатської області

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 18 серпня 2015 року щодо ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 - 1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень в дохід держави скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя Апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_5.