АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Приндюк М.В., розглянувши апеляційну скаргу в.о. прокурора Шевченківського району м. Києва Чубарова Ю. на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого заступником директора департаменту ДК «Газ Україна», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2будучи державним службовцем 5 рангу, суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (п. «в» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції»), працюючи на посаді начальника відділу диверсифікації джерел нафто- і газопостачання Департаменту з питань функціонування та реформування нафтогазового сектора Міністерства енергетики та вугільної промисловості, що розташоване за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Хрещатик, 30, порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до витягу з Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02 липня 2014 року № 310-к ОСОБА_2 переведено з 02 липня 2014 року на посаду начальника відділу диверсифікації джерел нафто- і газопостачання Департаменту з питань функціонування та реформування нафтогазового сектора Міністерства.

Відповідно до Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 16 вересня 2013 року № 515-к ОСОБА_2 має 5 ранг державного службовця.

01 квітня 2014 року ОСОБА_2 прийнято присягу державного службовця та 16 вересня 2013 року попереджено про встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції» обмеження, пов'язані з прийняттям на державну службу та її проходження.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єкти декларування, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Крім того, суб'єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевогосамоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно ч. 2 розділу XIII прикінцевого положення Закону України «Про запобігання корупції» «до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб'єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від20 квітня 2015 року № 329-к ОСОБА_2 звільнено із займаної посади 23 квітня 2015 у зв'язку зі змінами в організації праці, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Разом з цим, 23 квітня 2015 року ОСОБА_2 ознайомлений з вимогами абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидію корупції", а саме обов'язку протягом одного року подавати до Міненерговугілля декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначним Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 26 червня 2015 року № 03/27-3181 повідомлено про неподання ОСОБА_2 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за фактично відпрацьований період.

Як далі зазначено в протоколі, ОСОБА_2 будучи державним службовцем 5 рангу, суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (п. «в» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції»), працюючи на посаді начальника відділу диверсифікації джерел нафто- і газопостачання Департаменту з питань функціонування та реформування нафтогазового сектора Міністерства енергетики та вугільної промисловості, що розташоване за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Хрещатик, 30, порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а саме не подав під час звільнення із займаної посади декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто за проміжок часу з 01 січня по 23 квітня 2015 року, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою в.о. прокурора Шевченківського району м. Києва Чубаров Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити його апеляційну скаргу, постанову суду скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1020 гривень.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Статтею 29 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (із змінами та доповненнями) передбачено, що нагляд за додержанням законів у сфері запобігання і протидії корупції здійснюється Генеральним прокурором України та підпорядкованими йому прокурорами.

Відповідно до положень ст. 250 КУпАП, яка передбачає повноваження прокурора при здійсненні нагляду за додержанням і правильним застосування законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, прокурор має право, серед іншого, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором згідно до ч.1 ст. 287 КУпАП (в редакції зі змінами від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ) у випадках, передбачених частиною 5 ст. 7 цього Кодексу (в редакції зі змінами від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ), якою регламентовано, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно розділу IV Закону України «Про прокуратуру» із змінами та доповненнями, яким визначені повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, відповідно до п. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»,у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 23 зазначеного Закону передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді, а також визначені підстави та порядок такого обґрунтування.

Зазначеним розділом передбачено право визначеного кола прокурорів на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі, у кримінальній справі.

Будь-які інші повноваження прокурора, пов'язані з реалізацією ним права на подання апеляційної скарги на судове рішення у справах про адміністративне правопорушення, зазначеним Законом не передбачені.

Повноваження прокурора при здійснені нагляду за додержанням законів при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, передбачені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру».

Крім того, відповідно до ст. 3 КПК України виконувач обов'язків прокурора не є прокурором, що діє у межах повноважень передбачених цим Кодексом.

Згідно до положень ч.2 ст. 287 КУпАП (в редакції зі змінами від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ) постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Порядок, строки та суб'єкти оскарження постанови районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення встановлені ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП (в редакції зі змінами від 14 жавтня 2014 року № 1697-УІІ) постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Щодо листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-749/0/4-15 від 30 квітня 2015 року, на який посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, то зазначений лист не є нормою права та носить лише рекомендаційний характер.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга виконувача обов'язківпрокурора Шевченківського району м. Києва не містить обґрунтування про реалізацію прокурором своїх повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, а також з огляду на те, що прокурор, а тим більше в.о. прокурораза чинним на даний час законодавством не наділений правом оскаржувати рішення судді в справі про адміністративне правопорушення без додержання вимог ч.5 ст. 7 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу в.о. прокурора Шевченківського району м. Києва Чубарова Ю. на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року в праві про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 повернути особі, яка її подала.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва Приндюк М.В.

Справа № 33/796/1359/2015 Категорія ст. 172-6 КУпАП України.

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції РадуцькаЛ.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції Приндюк М.В.