Справа № 417/1561/15-п
Провадження № 33/782/116/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.130 ч.1 КпАП України,

В с т а н о в и в:

Постановою Марківського районного суду Луганської області від 09.11.2015 року ОСОБА_2 притягнений до відповідальності за ст.130 ч.1 КпАП України і на нього накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік за те, що 16.10.2015 року, о 21 годині 10 хвилин, по вул. Щорса в с. Марківка він керував автомобілем ВАЗ 21013 державний номер

А 7633 АІ у стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Стягнено з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

В апеляційної скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду в частині обрання адміністративного стягнення та замінити захід стягнення на штраф, повернувши йому посвідчення водія.

Згідно з ч.1 ст.130 КпАП України заходом адміністративного стягнення, крім позбавлення права керування транспортними засобами, також може бути обраний штраф. Суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення, крім майнового стану правопорушника, таким чином порушив вимоги ст.33 КпАП України, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, помякшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення. Суд не врахував його місце роботи, вказавши, що він є непрацюючим, хоча він офіційно працює в ПП СВФ «Агро» трактористом та фактично утримує всю родину, не звернув увагу на наявність чотирьох неповнолітніх дітей, яких необхідно возити до школи та дитячого садочку, але регулярних рейсів автобусів за маршрутом «Марківка-Крупчанське» не існує. Тому у цій частині постанова є такою, що не відповідає матеріалам справи, та відповідно є необґрунтованою та формальною.

Автомобіль він використовує щоденно за вищевказаних обставин і позбавлення права керування ставить його у дуже скрутне становище, особливо в осіннє-зимовий період. Протягом року він не пригягувався до адміністративної відповідальності, про що зазначено в постанові суду, і правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України скоїв вперше, свою провину визнав повністю.

Розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду, та порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, де зазначено, що необхідно звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вважає, що адміністративне стягнення, накладене постановою суду, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, при обставинах викладених у постанові, повністю доведена сукупністю зібраних по справі доказів, яким суд дав належну оцінку, що не заперечується і в апеляційній скарзі.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 стверджував, що він не працює.

До апеляційної скарги ОСОБА_2 не долучив докази, які підтверджують, що він працює в ПП СВФ "Агро" трактористом, а тому його доводи в цій частині є безпідставними.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КпАП України, суд належним чином врахував характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обгрунтовно наклав на ОСОБА_2 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний термін, передбачений санкцією статті.

З урахуванням викладено, доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Марківського районного суду Луганської області від 09 листопада 2015 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати з розгляду

кримінальних справ апеляційного суду

Луганської області ОСОБА_1