П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О., за участі:

особи, відносно якої складено протокол про адміністративне

правопорушення, - ОСОБА_1,

учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2,

представника особи, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, в якій містяться клопотання про поновлення їй, як потерпілій, строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Леськове Монастирищенського району Черкаської області, працюючого водієм в ТОВ "Транспортна компанія "Імідж", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як указано в постанові суду, ДПС ВДАІ з обслуговування м. Львова надала до суду адміністративний матеріал за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1, зазначивши в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що 28 листопада 2014 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_1 по вул. Гніздовського, 2 в м. Львові, керуючи автомобілем "Мерседес Бенц", д.н.з. НОМЕР_1, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не створить нікому перешкоди, не пропустив автомобіль "Хюндай Туксон", д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого сталося зіткнення цих автомобілів, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також зазначено, що ОСОБА_1 тим самим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Дослідивши докази по справі, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_4, вказуючи, що вона є власником пошкодженого в результаті ДТП автомобіля Хюндай Туксон, д.н.з. НОМЕР_3, а, отже, і потерпілою в даному провадженні, просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року, який нею пропущений з поважних причин, саму ж постанову - скасувати, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього стягнення в межах санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП.

При цьому, в доводах апеляційної скарги, що стосуються пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_4 зазначає, що вона, як потерпіла, не була обізнана про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується відсутністю в справі відповідних повідомлень, і лише 16 січня 2015 року через її представника вона дізналась та отримала оскаржувану постанову суду першої інстанції, а тому і строк на оскарження нею пропущений з поважних причин.

Сама ж оскаржувана постанова, як зазначає апелянт, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам провадження та фактичним обставинам справи.

А саме, на думку ОСОБА_4, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції не дотримався положень ст.ст. 245, 248, 251, 252, 277-2, 278, 280 КУпАП, та поклав в основу постанови суперечливі обставини правопорушення, не врахувавши пояснення іншого учасника ДТП - ОСОБА_2, фотознімків з місця події та характер пошкоджень транспортних засобів.

Учасники провадження про час, день та місце розгляду даної справи про адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції повідомлені належним чином.

Їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши: пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3, який підтримав доводи клопотання про поновлення ОСОБА_4 пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді від 25 грудня 2014 року відносно ОСОБА_1, яка, на його думку, має процесуальний статус потерпілої, а також доводи апеляційної скарги про скасування постанови з прийняттям нової, якою ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення в межах санкції даного закону; пояснення учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, який повністю підтримав доводи апеляційної скарги; пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1, що заперечував проти апеляційних вимог, вважаючи постанову Дарницького районного суду м. Києва відносно нього законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та додатково надані суду апеляційної інстанції дані, слід прийти до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 28 листопада 2014 року, приблизно о 13 год. 00 хв., по вул. Гніздовського, 2 в м. Львові були пошкоджені транспортні засоби - автомобіль "Мерседес Бенц", д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіль ХюндайТуксон, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2.

Автомобіль під керуванням ОСОБА_2, як свідчать дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, належить ОСОБА_4, що проживає: АДРЕСА_1 (а.с. 7 зв.).

Хоча інших даних відносно особи ОСОБА_4 та щодо належності їй на праві власності автомобіля Хюндай Туксон, д.н.з. НОМЕР_3, матеріали справи не містять, у тому числі, вона не вказана в протоколі про адміністративне правопорушення як потерпіла, та не має відповідних додатків до її апеляційної скарги, з урахуванням пояснень учасників провадження, а також думки ОСОБА_1, відносно якого складено протокол, який не заперечував проти того, що автомобіль належить на праві власності саме їй, слід прийти до висновку, що ОСОБА_4 у відповідності до ст. 269 КУпАП, на даній стадії провадження може бути визнана особою, якій правопорушенням було завдано майнову шкоду.

Але при цьому слід зазначити, що адреса ОСОБА_4 в матеріалах провадження вказана по різному: в даних схеми дорожньо-транспортної пригоди - АДРЕСА_1 (а.с. 7 зв.); в її апеляційній скарзі - АДРЕСА_1 (а.с. 11); в довіреностях - АДРЕСА_1 (а.с. 16, 17); на конверті рекомендованої кореспонденції - АДРЕСА_3 (а.с. 18), що, за відсутності відповідних даних її паспорту, з достовірністю встановити при розгляді даної справи не виявилося можливим.

Будь-яких оригіналів документів чи документів, завірених належним чином, щодо особи ОСОБА_4 її представник - ОСОБА_3 суду апеляційної інстанції не надав.

Проте, за згодою учасників судового провадження, апеляційна скарга ОСОБА_4 була прийнята до розгляду в даному судовому засіданні з урахуванням дотримання розумних строків її розгляду.

Згідно вимог ст. 277-2 КУпАП, про дату та місце розгляду справи повинні бути повідомлені особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

При підготовці до розгляду справи, орган (посадова особа) перевіряє чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, як на те вказують приписи п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП.

Однак, даних про те, що учасники провадження були повідомлені про час і місце розгляду справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 - матеріали справи не містять, як і того, що на виконання вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови була вручена чи надіслана особі, щодо якої її винесено - ОСОБА_1, хоча, згідно зі змістом постанови від 25 грудня 2014 року, ОСОБА_1 в суді першої інстанції давав пояснення.

ОСОБА_2, який в протоколі про адміністративне правопорушення вказаний як потерпілий, в судовому засіданні присутнім не був та не звертався до суду з проханням про надання йому копії постанови в порядку ч. 2 ст. 285 КУпАП.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 копію оскаржуваної постанови отримав 16 січня 2015 року (а.с. 10, 17), а з апеляційною скаргою ОСОБА_4 звернулася 26 січня 2015 року, в якій міститься клопотання про поновлення строку на оскарження постанови від 25 грудня 2014 року (а.с. 11-18), що за наведених вище обставин, в сукупності, підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги щодо тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені судом першої інстанції.

В даному провадженні протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП складено відносно ОСОБА_1, відносно нього і ухвалена постанова Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року.

А тому, апеляційний суд розглядає доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та щодо законності і обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції рішення відносно нього.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, вимогами ст. 280 КУпАП, регламентовано, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з'ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи за протоколом про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 дотримані, оскільки суд, дослідивши з достатньою повнотою докази в справі, прийшов ґрунтовного висновку щодо відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та у зв'язку з чим закрив провадження в справі у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, учасники дорожньо-транспортної пригоди в поясненнях, в суді апеляційної інстанції та ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заперечували обставин того, що 28 листопада 2014 року, близько 13 год. 00 хв., по вул. Гніздовського, 2, в м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Мерседес Бенц", д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Хюндай Туксон, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2

Проїзна частина по вул. Гніздовського в м. Львові має по одній смузі для руху транспортних засобів в зустрічних напрямках.

Автомобіль "Хюндай Туксон", д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2 рухався в одному напрямку позаду автомобіля "Мерседес Бенц", д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1

При цьому, як пояснив ОСОБА_1, він, маючи намір повернути ліворуч в міжквартальний провулок до ТЗОВ "Сучасний дизайн", включив покажчик відповідного повороту, зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині, наскільки йому дозволяли габарити його транспортного засобу на смузі проїзної частини, зупинився перед поворотом та пропустив автомобілі, які рухались в зустрічному напрямку руху. При цьому, він в дзеркало заднього виду бачив, що за ним стояли чотири автомобілі, а автомобіль, як потім з'ясувалось, під керуванням водія ОСОБА_2 стояв позаду п'ятим, метрів за 50 від нього. Впевнившись у відсутності автомобілів, які б рухались в зустрічному напрямку, спостерігаючи дорогу в дзеркала заднього виду, при включеному покажчику повороту ліворуч, який дублюється і на крилах автомобіля, він поступово розпочав на невеликій швидкості рух ліворуч, коли відчув зіткнення з автомобілем "Хюндай Туксон". Вважає, що водій ОСОБА_2 намагався встигнути його обігнати по смузі зустрічного руху, коли він-ОСОБА_1 ще не завершить поворот ліворуч, тобто, проскочити між ним та бордюрним каменем, але не встиг, і їх автомобілі притерлися на смузі зустрічного руху, фактично на рівні повороту ліворуч, коли він-ОСОБА_1 уже здійснював цей маневр, переконавшись в його безпечності. За викладеним, винним себе в даній дорожньо-транспортній пригоді не визнає.

Такі ж пояснення ОСОБА_1 давав безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди 28 листопада 2014 року (а.с. 6).

З даних пояснень також убачається, що автомобіль "Хюндай Туксон" під керуванням ОСОБА_2 рухався за автомобілем під керуванням ОСОБА_1, а коли ОСОБА_2 виїхав на смугу зустрічного руху в попутному з ним напрямку для обгону, то перед виконанням маневру не включив поворотні вогні та не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників руху, зокрема для нього-ОСОБА_1, а почав цей обгін з прискоренням.

Вказані пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з іншими доказами у справі.

А саме, наведені пояснення ОСОБА_1 відповідають даним схеми дорожньо-транспортної пригоди, де вказане розташування транспортних засобів, які перебувають фактично паралельно один до одного на смузі зустрічного руху на рівні заїзду в міжквартальний провулок, куди здійснював маневр повороту ліворуч ОСОБА_1, автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 зліва по відношенню до автомобіля під керуванням ОСОБА_1, з частковим виїздом автомобіля ОСОБА_2 на бордюрний камінь узбіччя, що підтверджуються і фотокопіями знімків, що містяться в матеріалах справи, та знімком, долученим ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи (а.с. 4, 7).

На такий механізм дорожньо-транспортної пригоди вказують і механічні пошкодження автомобілів, наявність яких зазначено в схемі, яку підписали учасники дорожньо-транспортної пригоди без будь-яких зауважень до неї.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що в зазначений день та час, він рухався на автомобілі ХюндайТуксон, д.н.з. НОМЕР_3, по вул. Гніздовського в м. Львові, одразу за автомобілем "Мерседес Бенц", д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, який їхав повільно, з невеликою швидкістю. Ще задовго до перехрестя, він - ОСОБА_2 включив покажчик лівого повороту, розпочав обгін автомобіля "Мерседес Бенц", та виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши суцільну осьову дорожньої розмітки, маючи швидкість близько 50 км/год. Будучи впевненим в своїх діях, оскільки добре знає місцевість, проживаючи там, за 20 метрів до Т-образного перехрестя, він - ОСОБА_2 розпочав обгін транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 раніше, ніж водій автомобіля "Мерседес Бенц" розпочав маневр ліворуч.

А тому вважає, що ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, оскільки перед зміною напрямку руху він не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто йому-ОСОБА_2

Проте, ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції не зміг чітко вказати, на якій відстані до означеного перехрестя він, в умовах даної ділянки автомобільної дороги, перетнувши суцільну осьову розділювальну смугу, почав обгін транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1, при тому, що, як він сам стверджує, він рухався безпосередньо за автомобілем "Мерседес Бенц", то яким чином почав обгін за 20 м до перехрестя, якщо ОСОБА_1, який рухався попереду у тому ж напрямку, зупинився перед перехрестям, включив покажчики повороту, які не міг не бачити ОСОБА_2, при цьому ОСОБА_1 пропустив зустрічний транспорт, а потім тільки почав виконувати поворот ліворуч на невеликій швидкості.

Вказані обставини руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1, ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції не спростував, не суперечать вони і доказам, що містяться в матеріалах справи, у тому числі, поясненням ОСОБА_2 від 28 листопада 2014 року щодо руху автомобіля "Мерседес Бенц" зі швидкістю приблизно 30 км/год. попереду в попутній для нього смузі руху (а.с. 5).

При цьому ОСОБА_2 не дав пояснень щодо того, що ОСОБА_1 не включав світлові покажчики повороту ліворуч, як на те відразу ж вказав останній в своїх поясненнях працівникам ДАІ 28 листопада 2014 року.

Отже, вказана обставина є достовірно встановленою.

Проте, за наявності цієї обставини ОСОБА_2 не зміг пояснити в суді апеляційної інстанції, чому він прийняв рішення про обгін транспортного засобу, що рухався попереду з включеними покажчиками повороту ліворуч, - по зустрічній смузі руху в попутному з ОСОБА_1 напрямку з прискоренням і що цей маневр відповідає вимогам, які встановлені в Правилах дорожнього руху України.

З огляду на показання як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2, є неспроможними доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що "водій ОСОБА_2 рухався по смузі зустрічного напрямку, яку зайняв завчасно, не змінюючи цього напрямку руху", а тому він мав пріоритет для проїзду перехрестя прямо, ОСОБА_1 ж при цьому не повинен був виїжджати із меж смуги, по якій він рухався, на смугу зустрічного руху, де вже рухався ОСОБА_2, і здійснювати поворот ліворуч, - бо саме по собі пересування ОСОБА_2 по зустрічній смузі руху - ніяким чином не вказує на його пріоритет перед транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1, який їхав в своїй смузі руху, мав намір здійснити поворот ліворуч в дозволеному Правилами дорожнього руху місці. А подальші дії ОСОБА_1 по виконанню повороту ліворуч з дотриманням всіх вказівок п. 10.4 Правил дорожнього руху України: зупинка в крайнє лівому положенні на своїй смузі руху проїзної частини, включення покажчиків повороту ліворуч, пропуск зустрічного транспорту та спостереження перед початком здійснення маневру за дорожньою обстановкою, у тому числі за відсутністю руху транспортних засобів в попутному напрямку, та початок здійснення маневру через смугу зустрічного руху, де фактично на в'їзді до міжквартального провулку і відбулося зіткнення з транспортним засобом під керування ОСОБА_2 - не вказують на порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, зокрема п. 10.1, а тим більше на наявність причинно-наслідкового зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при розгляді справи судом не були взяті до уваги пояснення водія ОСОБА_2, то ці обставини не випливають з матеріалів провадження, оскільки суд дослідив всі докази по справі, у тому числі пояснення ОСОБА_2, давши їм відповідну оцінку, що узгоджується також з висновками суду апеляційної інстанції.

Таким чином, на підставі викладеного вище, слід прийти до переконання про те, що ОСОБА_1 виконав всі вимоги, що передбачені спеціальною нормою - п. 10.4 Правил дорожнього руху України щодо дій водія перед поворотом ліворуч, та узгоджуються з загальними положеннями п. 10.1 Правил дорожнього руху.

При цьому, ОСОБА_1, у відповідності до приписів п. 1.4 Правил дорожнього руху України, мав право розраховувати на те, що і інші учасники виконають ці Правила, а тому суд першої інстанції прийшов ґрунтовного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв'язку з чим закрив провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На дані висновки суду не можуть вплинути доводи представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції про те, що працівники ДАІ, дослідивши обставини дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо на місці події, ґрунтовно склали протокол про вчинення адміністративного правопорушення саме ОСОБА_1, а не ОСОБА_2, що і є доказом вини ОСОБА_1, - оскільки протокол про адміністративне правопорушення як доказ по справі підлягає дослідженню та оцінці наряду з іншими доказами, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП.

Не можна прийняти до уваги і заяву ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції з приводу упередженості працівників ДАІ при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме відносно нього, оскільки конкретних доводів такої упередженості він не вказав.

Про таку упередженість не може свідчити і твердження ОСОБА_1 про те, що тільки третя група працівників ДАІ, яка приїхала на виїзд, склала протокол про адміністративне правопорушення саме відносно нього.

Дії працівників ДАІ в установленому порядку ОСОБА_1 не оскаржив.

Не відповідають матеріалам провадження і доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 відносно того, що суд в мотивувальній частині постанови встановив обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, бо в постанові вказано, що "ДПС ВДАІ з обслуговування м. Львова надала до суду адміністративний матеріал за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1, зазначивши в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що 28 листопада 2014 року…", що ніяким чином не вказує на встановлення судом першої інстанції обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Не можна додатково не зазначити про те, що в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в усній формі було заявлено клопотання про призначення та проведення судової автотехнічної експертизи, проте, потім ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відмовився від даного клопотання з посиланням на позицію ОСОБА_4 щодо недоречності проведення такої експертизи.

Отже, при розгляді справи суддею місцевого суду були повно, всебічно та об'єктивно з'ясовані всі обставини справи та дана їм належна оцінка, а доводи та підстави, за яких ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведеним апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Однак, при прийнятті рішення судом апеляційної інстанції слід уточнити мотивувальну частину постанови місцевого суду вказівкою про те, що в дорожньо-транспортній пригоді приймав участь автомобіль Хюндай Туксон, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, а не "НОМЕР_2", як помилково вказано в постанові.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення їй строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАп закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу вказаного правопорушення - залишити без змін.

Уточнити мотивувальну частину постанови вказівкою про те, що державний номерний знак автомобіля Хюндай Туксон є НОМЕР_3 замість НОМЕР_2", як помилково указано в постанові.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О.Балацька