Номер провадження: 33/785/732/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., за участю правопорушника ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеси, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 130 ч. 1 КУпАП до адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2015 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік із стягненням судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави.

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 17.08.2015 о 9 годині по вул. Паркова у м. Одесі керував автомобілем «BMW X 5», н/з НОМЕР_1, перебуваючи, згідно висновку медичного огляду №001353, у стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, вказану постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити або змінити вид стягнення на штраф, вказуючи на необґрунтованість даної постанови та прийняття її із значними порушеннями процесуальних норм.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що суддею місцевого суду допущено ряд процесуальних порушень закону, які на його думку, істотно вплинули на міру покарання. Зокрема, стверджує, що суд не звернув жодної уваги на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено всупереч вимог ст. 122, 123, 130, 255, 268 КУпАП; не переконався чи належним чином він був повідомлений про час та місце слухання справи, та, в порушення вимог КУпАП, слухання справи розглянув без його участі.

Крім того, акцентує увагу на тому, що в постанові суду не наведено жодного доводу про те, чому суд дійшов висновку, що потрібно застосувати саме позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, а не інші альтернативні стягнення.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_1 вказує, що він був пропущений з поважної причини, а саме в зв'язку з тим, що його ніхто не повідомив про розгляд справи в суді першої інстанції. Про те, що відбулося судове засідання в суді першої інстанції він дізнався лише 05.10.2015, коли отримав копію постанови суду.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, заслухавши апелянта, який визнав в повному обсязі свою провину і просить застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки він працює водієм, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду змінити, виходячи з наступного.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, об'єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №537182 від 17.08.2015 року (а.с. 3) та висновком КУ «ООМЦПЗ» медичного огляду №001353 від 17.08.2015 року (а.с. 4).

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтвердив обставини скоєння ним правопорушення, свою вину визнав повністю та пояснив, що раніше до адміністративної відповідальності не притягався, просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки робота водієм є основним та єдиним джерелом заробітку ОСОБА_1

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Стаття 30 КУпАП передбачає, що позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе порушення або повторне порушення порядку користування цим правом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд взагалі не досліджував обставини, які пом'якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 при накладенні на останнього адміністративного стягнення.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували б відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про те, що останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, місцевий суд взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на апелянта адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також, апеляційним судом встановлено, що відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази як направлення так і отримання апелянтом судового виклику. Разом з тим, районний суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

За наведених вище обставин апеляційний суд вважає, що накладене стягнення ОСОБА_1 за своєю суворістю не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника, у зв'язку з чим застосоване щодо останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік слід пом'якшити та замінити на штраф, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст. 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2015 року відносно нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік - змінити та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області А.І. Кадегроб