АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/4235/15-п Головуючий суддя І інстанції Овсянніков В.С.
Провадження № 33/790/599/15 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ :

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 26.09.2015 року о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Залютінській в м. Харків з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився. Своїми діями допустив порушення вимог, встановлених п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що він

26.09.2015 року керував автомобілем «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1 та віз свого тестя, який був у стані сильного алкогольного спяніння. Його зупинили працівники ДАІ для перевірки його на стан сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння, запропонований робітниками ДАІ він відмовився у присутності свідків, оскільки робітникам ДАІ він не довіряє, але після підписання протоколу вирішив зробити токсикологічне дослідження, відповідно до висновку якого у нього ознак спяніння не виявлено.

Суддя, заслухавши правопорушника, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного.

В протоколі від 26.09.2015 року зазначено два окремих склади адміністративного правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи іншого спяніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в частині керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння суддя виходить з того, що це спростовується висновком КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 26.09.2015 року з якого вбачається, що у ОСОБА_1 ознак спяніння не виявлено (а.с. 6).

Крім того, у інспектора ДАІ взагалі не було підстав для зазначення про стан спяніння в протоколі, оскільки медичний огляд ОСОБА_1 працівниками ДАІ не проводився.

При цьому відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає не тільки за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи іншого сп'яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, на визначення вини особи при відмові від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, сам стан особи, яка допустила таку відмову (стан наркотичного чи іншого спяніння тощо), не впливає, а тому звільнення такої особи від відповідальності на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з подальшим самостійним проходженням медогляду без дотримання вимог ст.299 КУпАП, є неправомірним.

Який пояснив в судовому засіданні та письмових поясненнях на а.с. 7-8 сам ОСОБА_1, працівники ДАІ йому дійсно пропонували пройти медичний огляд в присутності двох понятих, на що він відмовився. Це також підтверджується письмовими поясненнями понятих на а.с. 3, 4.

Інші пояснення ОСОБА_1 щодо незаконності протоколу та порушень під час його складення є безпідставними і спростовуються поясненнями ОСОБА_1 та матеріалами справи.

За таких обставин суддя доходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

При визначенні виду та міри стягнення, суд враховує факт та характер скоєного правопорушення, дані про особу правопорушника, фактичні обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного чи іншого спяніння та вважає можливим не позбавляти його права керування транспортними засобами, а призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції статті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, суперечать фактичним обставинам справи і грунтуються лише на протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи апелянта, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1

Так, згідно наданих суду матеріалів, вбачається, що для обєктивної оцінки дій ОСОБА_1 вивчені матеріали справи, яким судом першої інстанції була надана належна правова оцінка.

Суд прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Даний висновок суд обґрунтував на підставі наявних в справі матеріалів в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, а також на підставі показів свідків, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності.

В поданій апеляційній скарзі є посилання на те, що судом неповно були встановлені та досліджені всі обставини справи, що призвело до винесення неправомірного рішення.

Однак доводи, на які посилається апелянт не підтверджуються висновками, що містяться в постанові районного суду, та не ґрунтуються на наявних в справі доказах.

Так, з постанови суду першої інстанції вбачається, що суд належним чином вивчив всі наявні в справі матеріали, надав їм вірну оцінку, та виніс законну і обґрунтовану постанову, з урахуванням доводів правопорушника.

Висновки суду щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 належним чином обґрунтовані та не підлягають скасуванню.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.2) складений уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувавалися дії посадової особи що його складала.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Дії співробітників міліції не є предметом розгляду даної справи.

Субєктивна оцінка апелянтом дій співробітників міліції не підтверджуються жодним доказом і не є предметом розгляду апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі данні, які б спростовували висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння відсутні.

Апеляційний суд погоджується з таким вирішенням справи.

Так, відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення свідчать, що судом в повному обсязі були проаналізовані обставини справи.

Адміністративне стягнення судом першої інстанції обрано у відношенні ОСОБА_1 в межах мінімальної санкції, визначеної ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обираючи вид адміністративного стягнення правопорушникові ОСОБА_1, суд врахував характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, майновий стан і виніс належним чином мотивовану постанову.

Враховуючи викладене, постанова Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_1 є законною і обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування немає.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП- залишити без змін.

Суддя апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2