АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/1184/2015 Постанова винесена суддею Трубніковим А.В.
Категорія: ч. 6 ст. 212-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, щодо якої провадження в справі закрито - ОСОБА_2, її захисника ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. БілаЦерква Київської області, громадянки України, українки, з вищою освітою, заміжньої, працюючої першим заступника директора Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 212-3 КУпАП закрито, у зв'язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, складений 31.08.2015 року завідувачем відділу контролю у сфері діяльності державних органів Управління з питань дотримання права на інформацію та права на звернення Секретаріату Уповноваженого ВР України з прав людини ОСОБА_5, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_4 звернувся до Департаменту охорони здоров'я України виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) із заявою від 03.03.2015 р. (вх. № 061/С-458 від 04.03.2015 р.), в якій зазначається, що Департамент за заявою потерпілого скликав комісію і комісійно провів клініко-експертну оцінку якості і обсягу наданої медичної допомоги хворій ОСОБА_6 - рідній матері потерпілого, яка померла в лікарні через можливу певну некоректну лікарську дію. За результатами роботи цієї комісії потерпілому було надано тільки висновок, але оскільки працювала комісія і були досліджені ряд обставин і фактів, то існують інші матеріали роботи, які не потрапили у висновок, але були досліджені комісійно. У зв'язку з чим потерпілий вказаною заявою просив Департамент повідомити йому час та місце, коли і де він зможе ознайомитись з всіма матеріалами роботи клініко-експертної комісії Департаменту за період грудень 2014 року - січень 2015 року щодо оцінки якості надання медичної допомоги хворій ОСОБА_6 (померла матір потерпілого).

Листом від 01.04.2015 року №061-2700/02.01 за підписом в.о. директора Департаменту ОСОБА_2 було повідомлено, що результати роботи клініко-експертної комісії з оцінки якості надання медичної допомоги ОСОБА_6 в умовах Київського міського клінічного онкологічного центру зафіксовано у відповідному висновку КЕК та надано йому особисто нарочно 23.01.2015 року.

Таким чином потерпілому було відмовлено в ознайомленні з відповідними матеріалами перевірки.

Згідно із розпорядженням Київського міського голови ОСОБА_7 від 06.03.2015 року №114, в.о. директора Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 12.03.2015 року тимчасово покладено на першого заступника директора Департаменту ОСОБА_2.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб, відповідно до їх функціональних обов'язків, із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право знайомитися з матеріалами перевірки.

Крім того, відповідно до абзацу другого частини другої статті 11 Закону України «Про інформацію», кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про інформацію», ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Таким чином, право потерпілого на ознайомлення з матеріалами перевірки, яке передбачене абзацом другим частини першої статті 18 Закону України «Про звернення громадян», було порушено.

Відповідно до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Водночас, провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і з місцем розгляду справи про правопорушення.

Відтак, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення від 31.08.2015 року, в діях в.о. директора Департаменту ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною шостою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції статті станом на дату вчинення правопорушення 01.04.2015 р.), у зв'язку з порушенням абзацу другого частини першої статті 18 Закону України «Про звернення громадян», а саме порушення права знайомитися з матеріалами перевірки.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КУпАП України.

Не погодившись з таким рішенням суду, потерпілий ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КУпАП (в редакції статті станом на дату вчинення правопорушення).

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постанова суду була прийнята з порушенням норм процесуального і матеріального права, та, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, без врахування всіх обставини справи, внаслідок чого було прийняте необґрунтоване та незаконне рішення.

При цьому, вказує на помилковість висновків суду про те, що дія Закону України «Про звернення громадян» не поширюються на взаємовідносини, пов'язані з проведенням клініко-експертної оцінки якості і обсягу надання медичної допомоги, які виникли попередньо між ним та Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради, оскільки саме за результатами розгляду його зверненнящодо проведення клініко-експертною комісією перевірки якості надання медичної допомоги його матері, яка померла в лікарні через можливо неналежне надання медичних послуг, Департаментом було створено клініко-експертну комісію та проведено відповідну перевірку, а наказ, яким було створено комісію, в даному випадку є лише документом, на підставі якого організовувалась перевірка його звернення.

Тому, те, що перевірка здійснювалась на підставі наказу Департаменту, не виключає застосування Закону України «Про звернення громадян», оскільки саме звернення є підставою і для наказу, і для проведення перевірки.

Крім того, звертає увагу й на те, що в самому протоколі засідання клініко-експертної комісії Департаменту від 12.12.2014 року зазначено про те, що комісія слухала звернення громадянина ОСОБА_4 щодо неналежного, на думку заявника, надання медичної допомоги хворій ОСОБА_6 в умовах Київського клінічного онкологічного центру за період 2010-2011 рр. Відповідно, під час засідання клініко-експертної комісії його звернення розглядалось і комісією досліджувалось питання якості надання медичних послуг його рідній матері, яка померла.

Таким чином, інформація (матеріали), пов'язана з проведенням цією комісією перевірки, стосується його особисто і була зібрана у зв'язку з перевіркою його скарги, тому він має право на ознайомлення з нею в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», однак, у відповідь на його звернення виконуюча обов'язки директора Департаменту ОСОБА_2 листом від 01.04.2015 року №061-2700/02.01 фактично відмовила йому у реалізації його права на ознайомлення з матеріалами перевірки, так як він вже отримав її висновок, чим порушила його право на ознайомлення з матеріалами перевірки, передбачене ч. 1 ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», та має нести адміністративну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення потерпілого ОСОБА_4 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, які заперечували проти поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляції, вважаю що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин справи та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону суддею, як убачається з матеріалів справи, належним чином не виконані, внаслідок чого не була надана належна оцінка усім наявним у справі доказам та фактичним обставинам, що були встановлені у судовому засіданні.

Так, диспозиція ч. 6 ст. 212-3 КУпАП (в редакції станом на 01.04.2015 року) передбачає відповідальність за незаконну відмову у прийнятті і розгляді звернення, інше порушення Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Як встановлено у ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема: знайомитися з матеріалами перевірки.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2015 року, складеного уповноваженою на те особою, вбачається, що суть порушення у зв'язку з яким було складено цей протокол полягає в тому, що листом від 01.04.2015 року №061-2700/02.01 в.о. директора Департаменту охорони здоров'я України виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2 відмовила ОСОБА_6, на його звернення, в ознайомленні з матеріалами перевірки клініко-експертної комісії Департаменту за період грудень 2014 року - січень 2015 року щодо оцінки якості надання медичної допомоги хворій ОСОБА_6 (померла матір потерпілого), обґрунтувавши це тим, що результати роботи клініко-експертної комісії з оцінки якості надання медичної допомоги ОСОБА_6 в умовах Київського міського клінічного онкологічного центру зафіксовано у відповідному висновку КЕК та вручено йому особисто 23.01.2015 року.

За результатами розгляду справи місцевий суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КУпАП, при цьому такий висновок обґрунтував тим, що в.о. директора Департаменту охорони здоров'я ВО КМР ОСОБА_2 у відповідності до вимог ЗУ «Про звернення громадян»було розглянуто заяву ОСОБА_4 та надано на неї відповідь, а на взаємовідносини, пов'язані з проведенням клініко-експертної оцінки якості і обсягу наданої медичної допомоги, які виникли попередньо між ОСОБА_4 та Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу КМР (його посадовими особами), дія Закону України «Про звернення громадян» не поширюється, оскільки підставою для проведення клініко-експертної оцінки якості і обсягу надання медичної допомоги може бути виключно наказ Міністерства охорони здоров'я України або відповідного органу охорони здоров'я, тому у діях ОСОБА_2 відсутня така обов'язкова складова адміністративного правопорушення, як вина.

Проте, враховуючи наведені вище вимоги закону, а також, оцінивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та листа в.о. директора Департаменту охорони здоров'я ВО КМР ОСОБА_2, яким остання відмовила ОСОБА_4 в наданні для ознайомлення матеріалів перевірки клініко-експертної комісії Департаменту за період грудень 2014 року - січень 2015 року щодо оцінки якості надання медичної допомоги хворій ОСОБА_6 (померла матір потерпілого), яка, відповідно до матеріалів справи, проводилась на підставі наказу Департаменту охорони здоров'я саме у зв'язку зі зверненням ОСОБА_4 з таким проханням, апеляційний суд вважає, що висновок судді про дотримання ОСОБА_2 вимог Закону України «Про звернення громадян» та непоширення його дії на взаємовідносини, пов'язані з проведенням клініко-експертної оцінки якості і обсягу наданої медичної допомоги, які виникли між ОСОБА_4 та Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу КМР, не може бути визнаний обґрунтованим, оскільки він не ґрунтується на вимогах відповідного закону та наявних у справі доказах.

При цьому слід вказати про те, що й п. 1.2 Положення

про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, затвердженого наказом Міністерстваохорони здоров'я України №693 від 06.08.2013 року, на підставі якого суд дійшов висновку про нерегулювання Законом України «Про звернення громадян» взаємовідносин, пов'язаних з проведенням клініко-експертної оцінки якості і обсягу наданої медичної допомоги, які виникли між ОСОБА_4 та Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу КМР, визначає, що підставою для здійснення клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги та медичних послуг відповідно до цього Положення є наказ МОЗ України або відповідного органу охорони здоров`я, який приймається за результатами розгляду саме запитів і звернень фізичних та юридичних осіб або з ініціативи МОЗ України, а наявність такого звернення ОСОБА_4 самою ОСОБА_2 не заперечувалось.

Також, як слушно зазначає апелянт, його звернення з приводу надання для ознайомлення матеріалів перевірки клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу КМР за період грудень 2014 року - січень 2015 року щодо оцінки якості надання медичної допомоги хворій ОСОБА_6 (померла матір потерпілого) не підлягало розгляду в порядку, встановленому кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», на які, відповідно до ст. 12 Закону України «Про звернення громадян», не поширюється його дія.

Таким чином, розглядаючи зазначену справу, суддя не мав жодних підстав для висновку про те, що в діях в.о. директора Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КУпАП (в редакції станом на 01.04.2015 року), оскільки, виходячи зі змісту підписаної нею відмови у наданні для ознайомлення матеріалів перевірки клініко-експертної комісії Департаменту за період грудень 2014 року - січень 2015 року щодо оцінки якості надання медичної допомоги хворій ОСОБА_6 (померла матір потерпілого), а також вимог Закону України «Про звернення громадян», її вина у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення є беззаперечною та підтверджується відповідними матеріалами та протоколом про адміністративне правопорушення.

Що ж стосується наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_2, які є аналогічними поясненням захисника ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції, про дотримання вимог п. 4.9 Положенняпро клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, затвердженого наказом Міністерстваохорони здоров'я України №693 від 06.08.2013 року, яким визначено обов'язок надати заявнику на його вимогу лише копію відповідного висновку клініко-експертної комісії, то їх слід визнати безпідставними, оскільки цей відомчий підзаконний акт, який, хоча і є спеціальним та регулює відносини, пов'язані з проведенням клініко-експертної комісії, однак не лише не визначає порядку надання матеріалів для ознайомлення, але й не може обмежувати прав громадян при розгляді заяви чи скарги, прямо визначених ст. 18 Закону України «Про звернення громадян».

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року - скасуванню, з прийняттям нової постанови, відповідно до якої ОСОБА_2 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КУпАП (в редакції, що діяла на 01.04.2015 року), а провадження у справі щодо неї закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 212-3 КУпАП закрито, у зв'язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КУпАП (в редакції, що діяла на 01.04.2015 року), а провадження у справі щодо неї закрити, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.