Провадження №3/748/1281/15
Єдиний унікальний № 748/2877/15-п
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2015 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді : Меженнікової С.П.

при секретарі: Гримайло Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 займає посаду начальника відділення обліку та розподілу сержантів та солдат, які завершили лікування батальйону резерву та має звання майор, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-15 КУпАП, майор ОСОБА_1 , проходячи військову службу на посаді начальника стройової частини відділення особового складу військової частини (польова пошта НОМЕР_1 ), розташованої в АДРЕСА_2 , будучи військовою службовою особою, в період з 22.05.2015 року по 23.09.2015 року неналежно виконував свої службові обов`язки, а саме, за дорученням виконуючого обов`язки командира військової частини полковника ОСОБА_2 не підготував та не надав йому на підпис проект наказу про виведення в розпорядження ОСОБА_3 , який 06.04.2015 року самовільно залишив місце служби строком понад 10 діб та про призупинення йому виплат грошового забезпечення, що призвело до безпідставного нарахування та виплати ОСОБА_3 грошового забезпечення за період з 06.04.2015 року по 30.09.2015 року в сумі 11929,50 грн.

В даному адмінпротоколі вказується на порушення ОСОБА_1 функціональних обов`язків, згідно яких на нього було покладено обов`язок готувати проекти наказів, документів, забезпечувати їх оформлення та облік, а також на порушення ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV (далі Статуту), відповідно до яких кожний військовослужбовець зобов`язаний беззастережно виконувати накази командирів (начальників) , виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України; п.34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року, згідно якої військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснивши, що полковник ОСОБА_2 , якому він підпорядковувався, ні усно, ні письмово не доручав підготувати йому проект наказу про виведення в розпорядження командира військової частини та призупинення виплат грошового забезпечення ОСОБА_3 . Не заперечує, що в його функціональні обов`язки входило підготовка проектів наказів, але проекти наказів він готував на підставі завізованих рапортів, резолюції командира військової частини, проте в наданих йому матеріалах щодо ОСОБА_3 не було вказівки чи резолюції командира про підготовку проекту наказу.

Допитаний в судовому засіданні полковник ОСОБА_2 пояснив, що 22.05.2015 року після отримання документів щодо самовільного залишення військовослужбовцем ОСОБА_3 військової частини, він усно віддав майору ОСОБА_1 наказ підготувати проект наказу про виведення в розпорядження ОСОБА_3 та про призупинення йому виплат грошового забезпечення.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_2 , прокурора, дослідивши надані суду матеріали на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статей 30,35 Статуту, командир має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Як вбачається з функціональних обов`язків, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника стройової частини відділення особового складу, був зобов`язаний готувати проекти наказів, документів, забезпечувати їх оформлення та облік.

Отже, ОСОБА_1 , отримавши від прямого начальника виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 наказ чи доручення підготувати проекту наказу, зобов"язаний був виконати його .

Судом встановлено, що 22 травня 2015 року до військової частини польова пошта НОМЕР_1 надійшли копії матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 солдатом військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 ( а.с.28).

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, виплата грошового забезпечення призупиняється, що передбачено п.34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року.

Призупинення виплати грошового забезпечення, згідно цієї ж Інструкції, повинно здійснюватися на підставі наказу командира військової частини.

З пояснень в судовому засіданні полковника ОСОБА_5 встановлено, що матеріали службового розслідування щодо самовільного залишення ОСОБА_3 військової частини, йому, як виконуючому обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , приніс 22.05.2015 року ОСОБА_1 .. На супровідному листі ( а.с.28) він проставив резолюцію про скерування документів ЗКРОС, НШ (заступнику командира по роботі з особовим складом ОСОБА_6 і начальнику штабу - Жучкову), та усно наказав ОСОБА_1 підготувати проект наказу про виведення ОСОБА_3 з розпорядження та про призупинення йому виплати грошового забезпечення.

ОСОБА_1 стверджує, що такого наказу він від полковника ОСОБА_4 , не отримував.

Відповідно до Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України 16.09.2013 №200 (далі Інструкції), документи, розглянуті командиром (керівником) військової частини повертаються з відповідною резолюцією до служб діловодства, які здійснюють передачу документів на виконання (п.3.10.2). Резолюція це зроблений командиром (керівником) військової частини або посадовою особою напис на документі, який містить стислий зміст прийнятого рішення щодо виконання документа (п.2.9.14).
Таким чином, даною Інструкцією передбачено, що командир (керівник) військової частини, після розгляду документів ставить на документі резолюцію, яка свідчить про прийняте ним рішення щодо виконання документів із зазначенням виконавця. Надавати усні накази чи доручення про прийняте ним по розглянутим документам рішення, даною Інструкцією не передбачено.

В даному випадку, резолюція в.о. командира військової частини ОСОБА_2 , із зазначенням виконавця ОСОБА_1 , про прийняте ним рішення по матеріалам службового розслідування щодо ОСОБА_3 , відсутня. Підпис ОСОБА_1 під написом «Доведено» на супровідному листі на а.с.28 не свідчить про отримання останнім доручення від командира про підготовку проекту наказу щодо ОСОБА_3 , а може свідчити лише про ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом супровідного листа, текст якого вказує про направлення матеріалів службового розслідування для вирішення питання про притягнення солдата ОСОБА_3 до передбаченої законом відповідальності за порушення вимог ст.407 КК України та статтей 11 і 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Посилання прокурора на ст.35 Статуту, в якому зазначається , що командир може віддавати наказ усно, не відноситься до даної ситуації, оскільки порядок розгляду документів та передання їх на виконання передбачено вказаною вище Інструкцією.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених вище підстав провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за ст.172-15 КУпАП необхідно закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, оскільки суду не надані докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення .

Керуючись п.1 ст. 247; ст.283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-15 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.П. Меженнікова