АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/695/15 Головуючий у І-й інстанції - Поліщук Р.А.
Справа № 182/641/15 -п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, працюючого водієм ПП «Витрикуш», який мешкає за адресою: вул. Набережна, 19, с. Першотравневе, Нікопольський район, Дніпропетровська область,

закрито у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року, провадження про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого за ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 25 листопада 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_4 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що він не був присутній під час оголошення зазначеної постанови, та отримав її лише 18.11.2015 року.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що постанова суду першої інстанції незаконна і необґрунтована. Вказує на те, що носій інформації при обставинах ДТП електронний диск, був долучений до справи не дізнанням ДАІ, а стороною захисту і був наданий суду не менш як 4 місяці після зіткнення. Розглядаючи запис диску у судовому засіданні, ні один із автомобілів учасників ДТП не був в кадрі відео фіксатора, наслідки пригоди також не зафіксовані. Зазначає, що водій ОСОБА_3, що рухався у лівій смузі, не мав переважного права на рух, при повороті праворуч, по відношенню до водія ОСОБА_2, що рухався прямо в суміжній смузі, без перевищення швидкості. Також, суд не встановив технічної причини ДТП, дії кого з водіїв створили аварійну ситуацію.

В судовому засіданні ОСОБА_2, та його представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови і задовольнити вимоги апеляційної скарги. Вказували на те, що ОСОБА_2 їхав у своєму напрямку, оскільки дорога одностороннього руху с двома полосами. Водій автомобіля «ДАФ» почав повертати в право в сторону «Сільпо», чим порушив правила маневрування. Вказують на те, що те, що зазначено в експертизі, не відповідає дійсності, оскільки водій ОСОБА_2, не мав технічної можливості запобігти зіткненню, оскільки водій ОСОБА_3 почав різко повертати. Вважають, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Водій ОСОБА_3, пояснив суду, що під час здійснення маневру повороту праворуч, здійснив невелике відхилення в ліву сторону, запевнившись, що він нікому не заважає, оскільки автомобіль «ДАФ» з причепом, має дуже великі габарити, та коли передня частина його автомобіля знаходилась в повороті, він почув удар, пояснивши, що автомобіль «Додж» знаходився у сліпій зоні. Апеляційну скаргу не підтримають, постанову суду вважають законною та обґрунтованою.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції, дійшов наступного.

За вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана ОСОБА_2 25 листопада 2015 року з порушенням встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на оскарження постанови судді. При цьому, дана постанова була оголошена у відсутність ОСОБА_2 Згідно наявного в матеріалах справи супровідного листа, копію оскаржуваної постанови суду від 27.10.2015 року, ОСОБА_2 було направлено 10.11.2015 р., в порушення триденного строку направлення, визначеного ст. 285 КУпАП.

З таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення і керуючись ст. 289 КУпАП, вважає необхідним задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо незаконності оскаржуваної постанови суді є необґрунтованими.

Так, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженими із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Як вбачається з постанови судді першої інстанції, провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_3, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: за пояснення ОСОБА_3, згідно яких, він здійснюючи поворот праворуч, переконавшись в безпечності руху, намагався заїхати у двір. З правого боку в нього вїхав легковий автомобіль, який знаходився у невидимій зоні.

Обєктивність цих пояснень підтверджується і схемою місця ДТП та фототаблицею до протоколу огляду місця ДТП, та згідно висновку судово-автотехнічної експертизи за № 989-14 від 11.08.2014 року і додаткової судово-автотехнічної експертизи за № 160/161-15 від 27.07.2015 року автомобіль НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2, пояснення якого у судовому засіданні є технічно неспроможними і він мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

Враховуючи зазначене, вбачається, що ОСОБА_3 здійснюючи поворот направо, виконав усі вимоги передбачені п.10.4, п. 10.6 Правил дорожнього руху України і в його діях не вбачається порушень п.10.1 цих Правил та його дії не знаходяться в причинному звязку з настанням наслідків ДТП, а тому висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є вмотивованим та обґрунтованим і таким який відповідає фактичним обставинам справи і вимогам закону.

Щодо посилань ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_5 на те що, незважаючи на їх клопотання, судом не було визнано залучений ним електронній диск як неналежний доказ є необґрунтованим, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і обставин справи.

На переконання суду апеляційної інстанції, при розгляді питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно дослідив усі обставини справи у їх сукупності та прийшов до правильного висновку про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області: ОСОБА_1