Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/240/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 122-2 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 В. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Осєтров В.І., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.10.2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.10.2015 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, згідно з правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 02.08.2015 року о 23 годині 35 хвилин в м. Олександрія, Кіровоградської області керуючи автомобілем «Тойота Прадо» д.н.з. НОМЕР_1 не зупинився на вимогу працівника ДАІ про зупинку та поїхав по вул. 6 Грудня з подальшим виїздом на вул. ОСОБА_4. При цьому, водій автомобіля знаходився в стані алкогольного спяніння, однак від продуву алкотестера «Драгер» № 6810 та проходження освідування на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому порядку, відмовився, чим порушив вимоги п.п. 2.4 (а), 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена відповідальність за ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду стосовно нього скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Своє прохання апелянт мотивує тим, що адміністративні правопорушення апелянт не вчиняв, так як не керував транспортним засобом, за кермом його автомобіля знаходився ОСОБА_5, який підтвердив вказаний факт в судовому засіданні. Свідок ОСОБА_6 підтвердив в суді, що прибув до гаражу і не бачив апелянта за кермом автомобіля на дорозі. ОСОБА_6 також повідомив суду те, що другий свідок приїхав пізніше, а тому не міг бачити апелянта за кермом автомобіля.

Окрім цього, ОСОБА_3 зазначає, що показання інспектора ДАІ ОСОБА_7 не відповідають дійсності в частині переслідування автомобіля із сиреною та маячками, невиконання вимог зупинки, а також, що водій був один.

Також, на переконання апелянта, не відповідають дійсності висновки суду про те, що апелянт не подавав скарги на дії працівників ДАІ, і такий висновок суду спростовується листом т.в.о. начальника управління ДАІ УМВС України в Кіровоградській області від 11.08.2015 року.

Заслухавши ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, та допустив однобічність та неповноту судового розгляду справи, про що свідчать наступні обставини.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, з-поміж іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

На підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи містять протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також рапорти працівників міліції.

Так, відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із аналізу вказаної норми закону слідує, що однією з ознак, яка утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є наявність в діях винної особи факту керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння був підтверджений рапортами працівників міліції та поясненнями інспектора ДАІ ОСОБА_7, які він надав суду першої інстанції. Будь-яких інших доказів на підтвердження даного факту, суду надано не було.

При цьому, ОСОБА_3 заперечив факт керування ним транспортним засобом, вказуючи на те, що за кермом знаходився його товариш. Такі показання ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив свідок ОСОБА_5, який зазначив, що саме він перебував за кермом автомобіля ОСОБА_3

Враховуючи те, що у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути залучені як свідки працівники міліції, оскільки вони є зацікавленими особами, а також за відсутності будь-яких інших доказів, не можливо прийти до висновку, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з приводу того, що в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, не можуть підтверджувати той факт, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, так як вказані свідки не бачили ОСОБА_3 за кермом автомобіля.

З огляду на те, що в судовому засіданні не було підтверджено факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, то слід дійти до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також слід зазначити, що лише відмова особи від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного спяніння в установленому законом порядку, за недоведеності факту керування особою транспортним засобом, не може утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, до суду були надані рапорти працівників міліції. З огляду на те, як вже було зазначено, що у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути залучені як свідки працівники міліції, та за відсутності інших належних доказів, не можна дійти до висновку, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи дану справу по суті, не звернув свою увагу на зазначені факти, та за відсутності будь-яких належних доказів помилково прийшов до висновку про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційні доводи ОСОБА_3 з приводу невинуватості його до вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшли своє підтвердження, а тому постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2015 року стосовно нього слід скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку із відсутністю події (ст. 122-2 КУпАП) і складу адміністративного правопорушення (ч. 1 ст. 130 КУпАП).

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.10.2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

Згідно оригіналу:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2