Справа № 392/1667/15-п
Провадження № 3/392/671/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кратко Д.М., розглянувши адміністративний матеріал, направлений Відділенням ДАІ з обслуговування Маловисківського району при УМВС України в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, місце роботи судом не встановлено, у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

12 жовтня 2015 року до Маловисківського районного суду Кіровоградської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судові засідання призначені на 02 листопада 2015 року о 08 год. 45 хв. та на 30 листопада 2015 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 не зявився, неодноразово повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП, судові повістки про виклик у судове засідання направлялися за встановленими адресами місця проживання порушника: вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення, та встановленими згідно довідки Маловисківського районного сектору УДМС в Кіровоградській області, проте до суду поверталися поштові конверти із відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «за зазначеною адресою не проживає», у звязку із чим справа розглядалася за наявними у ній доказами.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2015 року о 09 год 50 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, по вул. Леніна в м. Мала Виска Маловисківського району Кіровоградської області з явними ознаками алкогольного спяніння (різким запахом алкоголю з ротової порожнини) від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння відмовився, в присутності двох свідків, чим порушил вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин), а, відтак, скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку із чим відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 200600 від 08 жовтня 2015 року.

З протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній з ним погоджується, згідно пояснень що містяться в протоколі він зазначає, що перед тим як управляти транспортним засобом він вживав алкогольні напої, а саме горілку, підтвердив свою відмову від проходження огляду у встановленому законодавством порядку для визначення стану алкогольного спяніння, в присутності 2-х (двох) свідків.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 200600 від 08 жовтня 2015 року додаються пояснення 2-х (двох) свідків, громадян: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з пояснень яких вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти у встановленому законом порядку обстеження для визначення стану алкогольного спяніння.

В ч. 1 ст. 130 КУпАП серед іншого зазначається, що керування транспортними засобами в стані алкогольного, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння або порядку огляду на стан алкогольного спяніння тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння визначений ст. 266 КУпАП та постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 200600 від 08 жовтня 2015 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1, а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення доведенною у повному обсязі.

Згідно ст. 33 КУпАП обираючи вид стягнення, суд враховує особу правопорушника, характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що помякшують або обтяжують відповідальність громадянина ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП судом не встановлено, у зв'язку із його неявкою у судове засідання.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, надаючи оцінку всім зібраним доказам у їх сукупності, прихожу до висновку про наявність підстав для застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу розмірі 3400 ( три тисячі чотириста) гривень 00 коп, що становить 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки і за таких обставин може бути досягнута мета перевиховання й попередження нових правопорушень, повязаних із грубими порушеннями Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 33, 34, 35, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 245, 251, 252, 266, 280, 283, 284, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області через Маловисківський районний суд Кіровоградської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Д.М. Кратко