АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/605/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст. 188-13КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2015 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську,апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором Приватне підприємство фірма «Антоніо і К», ІНН № НОМЕР_1, паспорт серія АЕ №774343, виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 22 вересня 1997 року, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП, та накладено адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1190 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 рокуБухова І.Г. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП, та накладенно адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1190 гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» не виконав законні вимоги державного виконавця, а саме у визначений виконавцем строк не зявився до державного виконавця та не надав пояснень та відомостей щодо фактичного місця мешкання, місця роботи, відомостей про фінансовий та майновий стан.

Так, на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №38845670 з примусового виконання виконавчого листа №2-5220/11, виданого 05.07.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про «Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 5 142 842,00 (пять мільйонів сто сорок дві тисячі вісімсот сорок дві) гривні»

У відповідності до вимог ст.ст. 5,11 ЗУ «Про виконавче провадження», 17.09.2015 за вих. №02.1-14/15744 представнику боржника під підпис вручено вимогу, якою зобовязано боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_1 в строк до 14 години 24.09.2015 року надати до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, за адресою: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 56, каб. 312, інформацію та документи, а саме: надати письмові пояснення з приводу невиконання зазначеного рішення суду та законних вимог державного виконавця; місце фактичного мешкання, місце реєстрації (прописки), поштову адресу, а також інший зручний спосіб тримання кореспонденції (а/с, факсимільний зв'язок, електронна пошта, тощо) з урахуванням вимог ч. 3 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження»; всі відомості про місце роботи чи тримання доходів (із зазначенням повної назви організації та адрес, у разі заняття підприємницькою діяльністю надати підтверджуючі документи та останній фінансовий звіт); відомості про наявність майнових та корпоративних прав, у тому числі із зазначенням відомостей про участь у підприємствах та організаціях як засновника або керівника; відомості про особистий фінансовий та майновий стан (із зазначенням конкретного найменування належного майна та наданням підтверджуючих правовстановлюючих документів); повний перелік відкритих розрахункових рахунків в банках та інших фінансових установах (в тому числі депозитів); відомості про належні цінні папери, а також рахунки в цінних паперах, у тому числі якими володієте спільно з іншими особами або які належать від інших осіб (із зазначенням інформації про реєстраторів, зберігачів, дипозитаріїв, які ведуть облік та зберігання цінних паперів); у разі наявності, відомості про боргові зобовязання (із зазначенням найменування боржника, розміру боргу та доданням всіх документів, які стосуються цих боргових зобовязань); відомості про майно, яке знаходиться у інших осіб або належить йому від інших осіб (із зазначенням його видів, обсягів, балансової вартості та найменування його утримувача).

Разом з цим боржника попереджено про адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця.

Однак вимога від 17.09.2015 за вих. №02.1-14/15744 щодо явки до державного виконавця та надання пояснень та відомостей щодо фактичного місця мешкання, місця роботи, відомостей про фінансовий та майновий стан ОСОБА_3 виконана не була без поважних на то причин.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року скасувати та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 вважає, що судом першої інстанції не було дотримано вимоги ст. 245, 280 КУпАП. При цьому апелянт вважає,що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням ст. ст. 254 та 256 КУпАП тобто на думку апелянта було порушено сам порядок складання протоколу. Також апелянт вказує, що 24 вересня 2015 року він разом з представником зявилися до державного виконавця Соловей О.О.але вона була відсутня на своєму робочому місці, після чого здійснили телефонний дзвінок на робочий номер державному виконавцю Соловей О.О., але ніхто трубку не брав.Вважає, в його діях відсутній склад правопорушення. Крім того на думку апелянта судом було порушено вимоги ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 неодноразово не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

В суді апеляційної інстанції головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування всіх обставин справи, які підлягають для зясування питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають іст отне значення для правильності вирішення справи.

Дані вимоги законну судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2015 року; вимогами «Про виконавче провадження від 10.09.2015 року №02114/15396 та від 17.09.2015 року №02114/15744; актом державного виконавця від 24 вересня 2015 року. (а.с.1-7,19).

Що стосується доводів апелянта про незаконність протоколу про адміністративне правопорушення та про порушення його прав при його складанні, вважаю їх необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, а саме вимоги «Про виконавче провадження від 10.09.2015 року №02114/15396 ОСОБА_3 необхідно було зявитися до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на 14.00 годину 17.09.2015 року та надати документи, які зазначені у вимозі в якій також було зазначено, що невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність встановлену законом. Того ж дня представником ОСОБА_3 -ОСОБА_7 було отримано дану вимогу, що засвідчено її підписом.(а.с.4-5)

ОСОБА_2 чого від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 17.09.2015 року до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області будо надано заяву про призначення іншої дати та часу для особистої явки ОСОБА_3 та надання ними відповідних документів, в звязку з чим державним виконавцем Соловей О.О. було перенесено явку ОСОБА_3 на 24.09.2015 року о 14.00 годині та було надано представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_7 Вимогу «Про виконавче провадження» від 17.09.2015 року № 02114/15744, яку остання отримала під особистий підпис, в якій також було зазначено, що невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.(а.с.6-8)

Проте 24.09.2015 року ОСОБА_3 зявився до канцелярії державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та здав заяву про відвід державного виконавця Соловей О.О. При цьому документи, які були зазначені у Вимозі «Про виконавче провадження» від 17.09.2015 року №02114/15744 не здавав ні до канцелярії ні державному виконавцю.(а.с.11-12)

В звязку з чим 24.09.2015 року було складено Акт державного виконавця яким було встановлено, що 17.09.2015 року державним виконавцем Соловей О.О. було надано під підпис представнику ОСОБА_3 ОСОБА_7 Вимогу «Про надання інформації, якою викликано ОСОБА_3 на 24.09.2015 року до відділу, однак останній у вказаний час до державного виконавця не зявився, інформацію не надав, хоча представником до відділу надано заяву про відвід державного виконавця через канцелярію.(а.с.19)

25.09.2015 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 було складено протокол про скоєння адміністративного правопорушеннята направлено з листом 28.09.2015 року №В3/02.1.-14/16211 на адресу ОСОБА_3 в якому було розяснено права та обовязки передбачені ст. 268 КУпАП. (1-3,20)

В звязку з вище вказаним суд апеляційної інстанції вважає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з вимогами ст. 254-256 КУпАП. Те, що протокол був складений без правопорушника, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

При розгляді справи в суді, представнику ОСОБА_3 за його клопотанням надавався час для ознайомлення з матеріалами справи в тому числі зі змістом протоколу. Отже право на захист правопорушника не було порушено.

Що стосується доводів ОСОБА_3 про те, що він разом зі своїм представником ОСОБА_7 24.09.2015 року зявилися до Відділу примусового виконання рішень управління державної служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області для надання пояснень, але державний виконавець Соловей О.О. була відсутня на думку суду теж є голослівними, оскільки дані доводи нічим не підтверджуються.

Вивчивши всі докази по справі суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-13 КУпАП.

Твердження ж апелянта, про те, що судом було порушено вимоги ст. 33 КУпАП при накладені на ОСОБА_3 адміністративного стягнення,вважаю обґрунтованими. Судом першої інстанції адміністративне стягнення на правопорушника було накладено хоч і в межах санкції ст. 188-13 КУпАП, але в максимальному розмірі.

При цьому обираючи вид та розмір адміністративного стягнення судом першої інстанції було враховано характер скоєного правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, стан здоровя, майновий стан та обставини, що помякшують та обтяжують його відповідальність. При цьому в постанові суду не мотивовано взагалі рішення суду про накладення стягнення на ОСОБА_3 саме в максимальному розмірі, саме з урахуванням яких конкретних обставин суд прийшов до такого висновку.

Вважаю, що судом першої інстанції були порушені вимоги ст.33 КУпАП при накладенні стягнення на правопорушника. З цих підстав рішення суду в частині призначення адміністративного стягнення підлягає зміні. З урахуванням того, що відповідно до даних встановлених судом, ОСОБА_3 працює, до відповідальності раніше не притягався, вважаю можливим зменшити розмір адміністративного стягнення до 850 гривень.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_3 правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміні постанови в частині накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, апостанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП, змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_3 за ст. 188-13КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2