АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/9084/15-п Головуючий суддя І інстанції Лях М.Ю.
Провадження № 33/790/580/15 Суддя доповідач Шевченко В.В.
Категорія: ч.1 ст.482 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, представника Харківської митниці ДФС ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2015 року про притягнення

ОСОБА_2, що народився 08 вересня 1983 року, не працює, мешкає за адресою : АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.482 МК України ,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2015 року постановою судді Київського районного суду м. Харкова Гапотченка Олександра Олександровича визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.482 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 235 362 грн. 75 коп.; конфісковано в дохід держави турки для кави чотирьох найменувань, загальною кількістю 925 штук.

Не погодившись з винесеним процесуальним рішенням судді, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, просить постанову суду від 17 вересня 2015 року скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв*язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Посилаючись на постанову суду від 04 вересня 2015 року, відповідно до якої матеріали справи були повернуті до Харківської митниці ДФС для проведення додаткової перевірки, апелянт вказує, що недоліки, за яких неможливо провести повний та всебічний розгляд адміністративного матеріалу, не усунуті, а саме: не було встановлено особу - володільця майна та не вирішено питання щодо автомобіля «УАЗ»» держномер С2973ХІ, який, відповідно до рапортів працівників прикордонної служби, використовувався ОСОБА_2 для перетинання кордону, тоді як у протоколі про порушення митних правил зазначено, що він переміщував товар пішим ходом. На думку апелянта за таких обставин, не маючи відомостей, які є суттєвими при винесенні рішення по справі, суд першої інстанції прийняв необґрунтоване рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Окрім того, ОСОБА_2 посилається на те, що після проведення додаткової перевірки та повернення матеріалів до суду він та його захисник не були належним чином, відповідно до вимог ст.272-2 КУпАП, сповіщені про дату, час та місце судового розгляду, а повідомлення про дату та час судового засідання, яке підписане начальником управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Харківської митниці ДФС апелянт вважає неналежним при розгляді справи судом. Враховуючи, що справа розглянута 17 вересня 2015 року за його відсутності, а копія оскаржуваної постанови отримана лише 01 жовтня 2015 року, апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, думку представника Харківської митниці ДФС ОСОБА_4, який проти задоволення скарги заперечував, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи із наступного :

Згідно із вимогами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, 486, 489 МК України, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 482 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні дії з переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів.

Як зазначено у протоколі про порушення митних правил №100/10700/15 від 20 березня 2015 року та встановлено судом першої інстанції, 19 березня 2015 року о 21 год.10 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» ВПС «Веселе» на території Харківського району Харківської області на відстані 10 метрів від лінії Держкордону України, в районі інформаційно-попереджувального знаку №1020, був виявлений ОСОБА_2, який, прямуючи пішки, незаконно перемістив через державний кордон України з Російської Федерації на митну територію України в напрямку с. Середа (РФ) с.Борисівка (Україна) поза встановленим пунктом пропуску, поза місцем розташування митного поста «Гоптівка» Харківської митниці Міндоходів, товар: турки для кави, чотирьох найменувань, загальною кількістю 925 шт.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.482 МК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Дана справа розглянута судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст.245 КУпАП, ст.486 МК України, а висновки суду, які викладені в оскаржуваній постанові, про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю наявних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_2 факту порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.482 МК України, не заперечує та жодних переконливих доказів на спростування висновку суду про його винуватість на наводить. Більш того, прохання апелянта про скасування постанови суду та закриття провадження у справі з нереабілітуючих підстав, передбачених п.7 ст.247 КУпАП, також підтверджує зазначену процесуальну позицію апелянта.

Підставами для скасування судового рішення апелянт вважає неповноту судового розгляду, яка полягає у не встановленні власника товару, який був переміщений через митний кордон України поза місцем розташування органу доходів і зборів; не з*ясування відомостей щодо автомобіля «УАЗ»» держномер С2973ХІ, який, відповідно до рапортів працівників прикордонної служби, використовувався ОСОБА_2 для перетинання кордону; а також порушення порядку виклику його та захисника в судове засідання та розгляд справи судом за його відсутності.

Натомість, з такими доводами ОСОБА_2 погодитись не можна.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_5 Шатаєвича, який мешкає на території Російської Федерації про те, що він є власником вилученого у ОСОБА_2 товару турок для кави (а.с.56); такі ж відомості містяться у накладній від 16 березня 2015 року про видачу вантажу на ім*я ОСОБА_5 (а.с.65). Обставини щодо належності вилученого 19 березня 2015 року у ОСОБА_2 товару саме ОСОБА_5 ніким із учасників судового розгляду не оспорювалось. Окрім того, зазначені відомості жодним чином на правильність висновку суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України, не впливають, оскільки відповідальність за вказані у диспозиції статті 482 МК України дії несе особа, яка безпосередньо їх вчинила, а не власник товару. Також, у розумінні положень ч.3 ст.465 МК України, конфіскація товарів, зазначених у пункті 3 ст.461 МК України, в тому числі товарів безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари власністю особи, яка вчинила правопорушення.

Необхідність перевірки відомостей щодо використання ОСОБА_2 автомобіля «УАЗ»» держномер С2973ХІ для перетинання кордону, була зазначена у постанові суду від 04 вересня 2015 року про направлення матеріалів справи до Харківської митниці ДФС для проведення додаткової перевірки (а.с.74-75), за наслідком якої встановлено, що автомобіль «УАЗ» знаходився на території України, державний кордон не перетинав та для незаконного переміщення товару через митний кордон України не використовувався; ОСОБА_2 товари предмети правопорушення (турки для кави) переміщував через державний кордон України в пішому порядку шляхом переносу, після чого завантажував їх у зазначений автомобіль на території України для подальшого перевезення. Таким чином, автомобіль «УАЗ»» держномер С2973ХІ не є транспортним засобом, що використовувався для переміщення товарів безпосередніх предметів порушення митних правил (а.с.81).

Не містять відомостей про використання ОСОБА_2 транспортного засобу при переміщенні товарів з порушенням митних правил ані постанова Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП незаконний перетин державного кордону України з метою переміщення товарів народного споживання ( а.с.15), ані протокол про порушення митних правил №100/10700/15 від 20 березня 2015 року, в межах якого була розглянута справа судом.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП з огляду на розгляд справи за його відсутності заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2, хоча і був завчасно сповіщений листом Харківської митниці ДФС про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с.82), проте на час розгляду справи у розпорядженні суду першої інстанції не було даних про вручення ОСОБА_2 такого повідомлення, а судова повістка в порядку, передбаченому ст.272-2 КУпАП, взагалі не направлялась.

Разом з тим, допущене судом порушення процесуального законодавства у даному випадку не є самостійною підставою для скасування судового рішення, яке по суті є законним та обґрунтованим. При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 був учасником судового розгляду справи, в тому числі із залученням захисника адвоката ОСОБА_3; брав участь у судових засіданнях 30 червня 2015 року; 16 липня 2015 року; 03 -04 вересня 2015 року; надавав пояснення, заявляв клопотання про витребування доказів та про проведення додаткової перевірки, які були задоволені судом. А тому, розгляд справи 17 вересня 2015 року за відсутності ОСОБА_2 та його захисника, хоча і свідчить про порушення судом вимог ст.268 КУпАП, проте на правильність висновків суду це не вплинуло. Окрім того, на даний час процесуальні права ОСОБА_2 відновлені шляхом використання ним процедури апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції та участі його захисника у стадії апеляційного перегляду судового рішення.

Інших порушень норм КУпАП та МК України, які б давали підстави апеляційному суду для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 не вбачається.

Керуючись ст.ст.527-528 МК України, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.482 МК України залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1