Провадження № 33/772/345/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач: Кривошея А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Кривошея А.І.

за участю правопорушника ОСОБА_2

та адвоката Варчука А.Б.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького районного суду від 19.11.2015 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 188-13 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2015 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 340грн.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_2, працюючи в.о. начальника ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» не виконав вимогу державного виконавця від 09.09.2015 №3886/02-27, щодо передачі відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції автомобіля марки САЗ3507, Самоскид-С, 1987 р.в., номерний знак НОМЕР_1, який знаходиться на арешт майданчику спеціального поста №3ДПС ДАІ УМВС за адресою: Літинський район СП «Літин» 346км. автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка у Вінницькій області, для подальшого проведення виконавчих дій з реалізації арештованого майна боржника, про що державним виконавцем від 17.09.2015 складено акт.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, прийняти нову постанову, якою закрити справу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 188-13 КУпАП України відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що він не є розпорядником майна, яке перебуває на зберіганні ДП, а лише відповідає за його схоронність а тому не може здійснювати передачу чи відчуження такого майна без письмової згоди посадової особи УДАІ УМВС у Вінницькій області.

Крім того, він зобов'язаний забезпечувати на платній основі схоронність такого майна. Державний виконавець діяв всупереч вимогам п. 4.8 Інструкції про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), затвердженої наказом МВС України та Міністерства юстиції України 25 червня 2002 року №607/56/5.

Протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності ОСОБА_2 та йому не було надано копію протоколу, чим його було позбавлено можливості оскаржити незаконні дії ДВС.

Також, на думку апелянта, мало місце порушення його права на захист, оскільки йому було відмолено в перенесенні судового розгляду для явки його адвоката з доказами які б вплинули на рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 його адвоката Варчука А.Б., які підтримали апеляційну скаргу, вважаю за необхідне, в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Дійсно протокол про адміністративне правопорушення від 22.09.2015 року складено у відсутність ОСОБА_2 (а.с.2), однак його копія, в якому містяться роз'яснення прав, передбачених ст.268 КУпАП та прохання надати пояснення, направлено ОСОБА_2 рекомендованим листом 23.09.2015 року (а.с.12,13), а тому не може вважатися порушенням вимог ст.256 КУпАП, що тягне за собою визнання протоколу недійсним.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. Невиконання законних вимог державного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, які є похідними від його повноважень, утворює об'єктивну сторону ст.188-13 КУпАП.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб'єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

Частиною 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Абзацом 2 п. 2 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 N 1102 (далі - Порядок N 1102), визначено, що у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", уповноважена особа Державтоінспекції негайно тимчасово затримує такий транспортний засіб та доставляє на спеціальний майданчик чи стоянку.

Згідно з п. 12 Порядоку N 1102, визначено, що повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця.

Згідно з п. 13 цього Порядку за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці Державтоінспекції справляється плата у встановленому спільним наказом МВС, Мінфіну та Мінекономіки розмірі.

Згідно з п 14 - на спеціальному майданчику і стоянці ведеться в установленому МВС порядку облік прийняття і видачі тимчасово затриманих транспортних засобів, а згідно з п.15 - спори, пов'язані із шкодою, що заподіяна тимчасово затриманому транспортному засобу і майну, яке перебуває в ньому, під час транспортування або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці, розв'язуються в установленому законодавством порядку.

Таким чином, згідно з Порядком N 1102 є дві підстави повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці:

1) за письмовим зверненням водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення;

2) за вимогою державного виконавця.

У першому випадку, як вбачається, необхідними умовами для повернення особі-заявнику транспортного засобу є оплата цією особою витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

У другому випадку вищевказані вимоги при поверненні транспортного засобу на особу не покладаються. Водночас, системний аналіз наведених нормативних положень вказує на те, що плата за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, справляння якої випливає з п. 13 Порядку N 1102, компенсується за рахунок коштів виконавчого провадження з подальшим віднесенням їх до витрат на проведення виконавчих дій згідно з п. 4.8 Інструкції N 607/56/5.

Пунктом 4.8 Інструкції про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), затвердженої наказом МВС України, Міністерства юстиції України від 25.06.2002 N 607/56/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.06.2002 за N 541/6829 (далі - Інструкція N 607/56/5), передбачено, що за час зберігання транспортного засобу боржника на спеціальних майданчиках чи стоянках посадова особа Державтоінспекції складає кошторис витрат і подає його до органу державної виконавчої служби, який ініціював затримання транспортного засобу. Орган державної виконавчої служби компенсує Державтоінспекції витрати на зберігання транспортного засобу боржника за рахунок коштів виконавчого провадження з подальшим віднесенням їх до витрат на проведення виконавчих дій.

Згідно матеріалів справи, цих дій посадовими особами Державтоінспекції всупереч п. 4.8 Інструкції N 607/56/5 вчинено не було, натомість за відсутності передбачених в абз. 1 п. 12 Порядку N 1102 умов безпідставно повідомлено виконавця про необхідність оплати вартості зберігання транспортного засобу.

Крім того, як убачається з договору №01-1 від 22.03.2013 року укладеного між Головним управлінням юстиції у Вінницькій області, ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» та УДАІ УМВС України у Вінницькій області саме ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» згідно п.3.2.1 зобов'язано видати транспортний засіб на вимогу державного виконавця та згідно п.4.3 надати виконавцю акт виконаних робіт, розрахунок для проведення оплати. Згідно ж п.4.2 цього договору головне управління юстиції у Вінницькій області зобов'язане провести розрахунок за надані послуги після проведення реалізації майна за рахунок витрат виконаного провадження.

Тобто ОСОБА_2 умисно не виконав законну вимогу в.о. начальника відділу ДВС Літинського РУЮ Іванишина Р.А. від 09.09.2015 року за №3888/02-27 (а.с.6, 25), вимагаючи від державного виконавця, в порушення п.4.8 зазначеної вище Інструкції у непередбаченому законом порядку, спочатку оплати час зберігання автомобіля на стоянці (а.с.26), а тому обґрунтовано притягнутий судом до адміністративної відповідальності за ст.188-13 КУпАП.

Твердження ОСОБА_2, що державний виконавець безпосередньо не звертався з вимогою передати йому автомобіль, по місцю його зберігання на стоянці в м.Літині, а лише направив письмову вимогу, після чого склав протокол, суперечать акту від 17.09.2015 року, складено державним виконавцем Рябою Л.С. в присутності представника ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» Дубового І.М. та понятих, згідно якого представника ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» відмовився передати автомобіль в зв'язку з відсутності оплати за його зберігання.

Також є голослівними твердження ОСОБА_2, що повернення автомобіля за вимогою державного виконавця можлива лише з дозволу уповноваженої особи Державтоінспекції.

Згідно п.2.3.3 Додаткової угоди від 03.11.2014 року до договору про співпрацю №1-Д-П-І-Р від 20.03.2012 року між УДАІ УМВС України у Вінницькій області та ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» такий дозвіл не потрібен, а транспортний засіб повертається за вимогою державного виконавця.

Керуючись ст. 294 КУпАП України

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду від 19.11.2015 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 188-13 КУпАП - без зміни.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І. Кривошея