АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/791/427/2015
Головуючий в І інстанції Колєсніченко Т.Є.
Категорія ч.1 ст.482 МК України Доповідач: Волошко С.Г.
П О С Т А Н О В А

09 грудня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області Волошко С.Г., розглянувши апеляційну скаргу Херсонської митниці з участю її представника Бабільова І.І. та захисника-адвоката Кузьменко А.Д. на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 13 листопада 2015 року, якою відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Фастів, Київської області, працюючого водієм,

провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про порушення митних правил від 07 серпня 2015 року, 06 серпня 2015 року о 22 годині 30 хвилин в пункт пропуску ПКВВ «Каланчак» з АР Крим прибув транспортний засіб RENAULT державний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_4) та причіп SCHMITZ державний номер НОМЕР_2 (VIN НОМЕР_5) під керуванням громадянина України ОСОБА_4. Під час огляду транспортного засобу посадовою особою ДПС було виявлено міжнародну накладну (CMR) за якою вищевказаний транспортний засіб переміщувався раніше. Після цього він був запрошений посадовою особою ДПС для співбесіди в службове приміщення. В ході співбесіди було встановлено, що о 01 годині 30 хвилин 06 серпня 2015 року даний транспортний засіб з водієм перетнув Державний кордон України в АР Крим через паромну переправу за напрямком порт Кавказ - порт Крим. Водій надав письмове пояснення, в якому підтвердив переміщення транспортного засобу 04 серпня 2015 року на автомобілі НОМЕР_3 (VIN НОМЕР_4) та причіп SCHMITZ державний номер НОМЕР_2 (VIN НОМЕР_5) з території Російської Федерації за маршрутом порт «Кавказ» - порт «Крим» до ВЕЗ «Крим». За даним фактом посадовими особами ДПС було складено протокол про адміністративне правопорушення від 06.08.15 року за № 104723 за ст. 204 ч.2 КУпАП.

Згідно витягу диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску, даний транспортний засіб виїхав за межі митного кордону України 13 липня 2015 року в п/п «Краківець-Корчова» Львівської митниці та в'їхав на територію України через територію АР Крим в зону діяльності м/п «Скадовськ» КППВВ «Каланчак» Херсонської митниці.

Таким чином, дії ОСОБА_4 митними органами було кваліфіковано як порушення митних правил, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст. 482 МК України.

Суд першої інстанції, розглядаючи матеріали цієї справи прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 складу зазначеного порушення, а саме, ч. 1 ст. 482 МК України. Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції, зазначив, що в порушення п.4 ч.2 ст.494 МК України в протоколі, складеному відносно ОСОБА_4 містяться суперечливі дані стосовно дати перетину кордону під керуванням ОСОБА_4, оскільки зазначені дві різні дати 06.08.2015 року та 04.08.2015 року.

Крім того, протиправне діяння, вчинене певною особою, відповідно до ст. 458 МК України, ст.9 КУпАП, визнається порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід'ємною ознакою суб'єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.

Виходячи з конструкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, а також роз'яснень, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суб'єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю в особи вини у формі прямого умислу.

При цьому, за змістом ст. 10 КУпАП наявність умислу є необхідною у всіх випадках, коли особа притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що може бути зроблено тільки навмисно, вина у формі умислу полягає в усвідомлені особою протиправного характеру вчиненої дії або бездіяльності, тобто їх незаконності, передбачені її шкідливих наслідків та бажанні їх свідомого допускання цих наслідків.

Крім того, як зазначено у вказаній вище постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 р. № 8, особи, що вчиняють контрабанду та порушують митні правила, посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, внаслідок чого завдають шкоду економіці держави, її культурній спадщині, здоров'ю населення та громадській безпеці, сприяють розширенню тіньового сектора економіки.

Однак, матеріали зібрані митним органом, працівник якого склав протокол про правопорушення митних правил відносно ОСОБА_4, з урахуванням пояснень останнього, наданих при складені цього протоколу, не містять як переконливих даних про те, що мав місце факт заподіяння, інкримінованими ОСОБА_4, діями будь-якої шкоди, а також достатніх даних для прийняття рішення про умисне вчинення ним того діяння, яке ставиться йому у вину.

Згідно ст. 10 МК України межа митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Крім того, як зазначено у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 р. за № 424-р «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», у зв'язку із загостренням ситуації в Автономній Республіці Крим і вторгненням на територію України озброєних формувань, екстремістське налаштованих осіб та військовою агресією з боку Російської Федерації, блокування роботи пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю, які розташовані в Автономній Республіці Крим, що призводить до неможливості провадження подільшої діяльності в них та перешкоджає здійсненню передбачених законодавством України видів державного контролю під час перетинання державного кордону, прийнято рішення тимчасово закрити пункти пропуску та пункти контролю за переліком згідно з додатком. Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.06.2014 року № 255 «Про закриття морських портів» (зареєстровано в Мінюсті України 24.06.2014 року за № 690/25467) морський порт Керч закрито до відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупованій території АР Крим.

Та відповідно до Розпорядження КМУ від 04.06.2014 р. № 535 «Про реорганізацію деяких територіальних органів Міндоходів і зборів» реорганізовано в Кримську та Севастопольську митниці, а повноваження делеговані Херсонській митниці.

Конституцією України, як і положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожному громадянину України гарантується безперешкодне право повернутися в Україну.

Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

З пояснень ОСОБА_4, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції, видно, що необхідність в'їзду на територію АР Крим через паромну переправу «Крим-Кавказ» виникла у нього у зв'язку зі службовими обов'язками, так як є водієм ПАТ «Укртранс» і маршрут йому складає керівництво.

З огляду на наведене не може йтися про те, що не проходження ОСОБА_4 митного контролю у порту «Керч» було викликано його умисними діями, бо це не залежало від його волі, а до цього призвели вище наведені обставини, які пов'язані з окупацією території АР Крим.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.482 МК України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що інкриміноване йому діяння не містить усіх ознак складу такого правопорушення, а тому відсутній склад у цілому.

В апеляційній скарзі Херсонська митниця ДФС просить зазначену постанову скасувати, як незаконну та визнати ОСОБА_4 винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст. 482 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскільки ОСОБА_4 переміщував транспортний засіб, на якому здійснювалось комерційне перевезення товарів, а тому транспортний засіб є комерційним і при його переміщенні через кордон настання шкідливих наслідків у вигляді матеріальних збитків державі не є обов'язковим. Незнання діючого законодавства не є підставою для закриття провадження у справі і не звільняє правопорушника від передбаченої законом відповідальності за порушення митних правил.

Заслухавши доповідача, доводи представника митниці на підтримку апеляції, який просив її задовольнити та представника правопорушника, який вважав рішення суду першої інстанції законним, а тому вважав, що апеляція задоволенню не підлягає, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляції, вважаю, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного

Суд першої інстанції, з чим повністю слід погодитись повно та обґрунтовано довів про відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_4. Погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, вважаю за необхідне також заначити наступне.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений митним кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність ( ч. 1 ст. 458 МК України )

Статтею 280 КУпАП на орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, покладено обов'язок з'ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поряд з цим, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція», має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08.06.1976 р., п.55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 06.09.2005 р., п.38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27.09.2011 р.).

Наведене свідчить, що протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчинені конкретного адміністративного правопорушення, а надання повної, детальної інформації щодо пред'явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано, крім іншого, зазначив, що не встановлено час, на думку митниці, незаконного перетину кордону, оскільки в протоколі зазначені різні дати.

Поряд з цим, необхідно мати на увазі, що справа про притягнення до відповідальності особи за порушення митних правил на підставі Митного кодексу України повинна чітко відповідати як вимогам самого кодексу, так і загальним нормам права. Зокрема, бездоганно повинна бути доведена наявність складу митного правопорушення, тобто чітко треба визначати та доводити наявність об'єкту, суб'єкту, об'єктивну та суб'єктивну сторону правопорушення, на що і націлюють ст. 494 МК України, яка регламентує порядок складання та вимоги до протоколу про порушення митних правил та ст. 495 МК України, в якій мова йде про докази у справі про порушення митних правил, про що обґрунтовано зазначив суд у своїй постанові.

Згідно ст. 497 МК України, у провадженні про порушення митних правил беруть участь:

1)особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил;

2)власники товарів, транспортних засобів та інші.

Вищезазначені вимоги не були виконані посадовими особами Херсонської митниці, що складали відповідні документи та визначали коло осіб, які причетні до зазначеної справи. Проте, суд апеляційної інстанції розглядає справу у межах апеляції, згідно якої у цій справі митниця, не наполягаючи на повному об'єктивному дослідженні усіх обставин справи з дотриманням вищезазначених вимог митного кодексу, вважає ОСОБА_4 винним, виходячи тільки з того, що він опинився на Херсонській митниці, ігноруючи вимоги про доведеність вини та наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_4. З огляду на це, апеляційна інстанція не має юридичних підстав відшукувати та досліджувати докази, які не були предметом дослідження у суді першої інстанції і на які відсутні посилання в апеляції.

За таких обставин та враховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановлено порушень з боку суду першої інстанції, його постанова є законною та обґрунтованою, а апеляція - такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 280, 482, 494, 495, 497 МК України, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Херсонської митниці ДФС на постанову Суворовського районного суду м. Херсона відносно ОСОБА_4 від 13 листопада 2015 року про закриття провадження у справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.482 МК України - залишити без задоволення, а зазначену постанову - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області С.Г.Волошко