АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа №33/796/707/2015 Суддя суду 1 інстанції - Фролов М.О.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_5, 05 вересня 2014 року о 06 год. 00 хв. по пр-ту Університетському у м. Кіровограді, керував автомобілем марки «Опель», д.н.з. НОМЕР_1,з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року та закрити провадження у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що про дату і час розгляду справи ОСОБА_5 належним чином повідомлено не було та в порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП суд розглянув справу за відсутності правопорушника, порушивши цим його право на участь у розгляді справи.

Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення №8400983 є сфальсифікованим, та таким, що суперечить ст. 256 КУпАП.

Також, зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказане місце народження ОСОБА_5, невірно вказане місце його роботи, що суперечить вимогам закону щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, звертає увагу, на те, що на прохання інспектора ДАІ, ОСОБА_5 не підписував протокол про адміністративне правопорушення від 05.09.2014 року, і не робив в ньому будь-яких записів.

Щодо вчинення адміністративного правопорушення, стверджує, що 05.09.2014 року о 06 год. 00 хв. ОСОБА_5 не керував транспортним засобом, в стані алкогольного сп'яніння не перебував та не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, в тому числі на місці за допомогою спеціальних технічних засобів. Так, 05.09.2014 року з 4 години до 6 години ранку ОСОБА_5 відпочивав у своєму автомобілі «Опель» на стоянці АЗС «ANP», яка знаходиться на проспекті Університетцькому в передмісті Кіроворгаду, оскільки всю ніч знаходився за кермом, а під ранок вирішив зупинитися і перепочити.

Інспектор ДАІ ОСОБА_5 не зупиняв, а підійшов до нього, коли той не перебував за кермом автомобіля, а знаходився на задньому сидінні та почав вимагати пред'явити документи. Оскільки ОСОБА_5 не перебував за кермом автомобіля, то вважав вимоги інспектора неправомірними.

Інспектор не пропонував ОСОБА_5 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності свідків, він одразу йому запропонував проїхати до медичного закладу, на що ОСОБА_5 відмовився, оскільки вважав такі дії незаконними. При цьому ОСОБА_5 повідомляв інспектору, що може пройти огляд на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, однак інспектором було відмовлено в цьому. Вказує, що все що відбувалося на вказаній заправці о 06 год. ранку також може підтвердити автозаправник ОСОБА_6, який все бачив.

Апелянт звертає також увагу на те, що будь-яких свідків, які б засвідчували відмову ОСОБА_5 від проходження медичного огляду, на місці події не було. А тому рішення суду винесено на підставі письмових поясненнях свідків, які не були безпосередніми очевидцями події, що на думку апелянта є неправомірним.

Крім того, апелянт зазначає, що порядок огляду на стан алкогольного сп'яніння встановлюється ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», проте інспектором не було дотримано встановленого порядку проходження огляду.

Вислухавши пояснення ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку захисника ОСОБА_4, який також, посилаючись на відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення свідка ОСОБА_7 ретельно перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційні скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, а тому висновок судді місцевого суду про винність ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у постанові обставин, є правильним.

Доказом вчинення ОСОБА_5 зазначеного адміністративного правопорушення є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою на те особою, пояснення в ньому самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які долучені до матеріалів справи.

В суді апеляційної інстанції були перевірені доводи апеляційної скарги з приводу порушення працівником ДАІ, який складав протокол про адміністративне правопорушення вимог ст. 266 КУпАП та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», проте такі доводи не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п.п 1.2 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.09.2009 року № 400/666, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5, який відповідно до ст. 251 КУпАП, який є належним та допустимим доказом у справі, інспектор ДПС зазначив наявність ознак алкогольного сп'яніння, передбаченої п.п. 1.3 Інструкції, а саме: запах з порожнини рота та почервоніння очей.

За наведених обставин, інспектор ДПС мав підстави вважати, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп'яніння та запропонувати останньому пройти огляд у встановленому законом порядку.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, від проходження у відповідності до вимог п. 2.1 названої вище Інструкції, огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, а саме продуття алкотестеру «Драгер» ОСОБА_5 відмовився.

А тому, в зв'язку з незгодою ОСОБА_5 на проведення огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, працівниками ДАІ у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, п.п. 1.2, 1.3 Інструкції № 400/666 від 9 вересня 2009 року та п.п.2-5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було запропоновано проведення огляду на стан сп'яніння ОСОБА_5 в закладі охорони здоров»я.

Проте, ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду і у закладі охорони здоров'я, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Наведене свідчить про порушення ОСОБА_5 п. 2.5 ПДР України, які вказують на те, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотиків чи інших речовин, що в свою чергу вказує про наявність в діях ОСОБА_5 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_5 взагалі не керував автомобілем, а лише перебував в автомобілі на території АЗС, і при цьому знаходився не за кермом, а на задньому автомобілі, спростовуються письмовими поясненнями самого ОСОБА_5, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 підтвердив, що такі пояснення в протоколі писав, і під ним стоїть його підпис. Згідно наведених пояснень, ОСОБА_5 вказав, що він 05.09.2014 р. керував автомобілем Опель Омега по пр-ту Університетському в м. Кіровоград.

Цими ж поясненнями спростовуються доводи апеляційної скарги з приводу того, що при відмові ОСОБА_5 від проходження огляду на стан сп'яніння та при складанні адміністративного протоколу не були присутні свідки, адже як вбачається з власноручних письмових пояснень ОСОБА_5, він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння при свідках.

Крім того, з письмових показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вбачається, що в їхній присутності ОСОБА_5 на вимогу працівників ДАІ продути алкотестер « Драгер» а в подальшому пройти медогляд на визначення стану алкогольного сп'яніння, категорично відмовився.

До пояснень в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_7, про те, що він не був свідком відмови ОСОБА_5 від проходження огляду, а лише, ознайомившись з його письмовими поясненнями, підписав на прохання працівника ДАІ чистий бланк пояснень, апеляційний суд ставиться критично, та вважає, що таким чином свідок намагається допомогти ОСОБА_5 уникнути адміністративної відповідальності. Адже, з пояснень вказаного свідка вбачається, що оскільки він працює водієм дальнобійником, то на прохання працівників ДАІ часто являється свідком аналогічних подій. Більш того, з письмових пояснень вказаного свідка вбачається, що він читав пояснення, що написані з його слів, і вони були записані вірно.

Письмових пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8, надісланих на адресу апеляційного суду, суд апеляційної інстанції взагалі не бере до уваги, оскільки відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, надіслання таких пояснень взагалі не передбачено. Відповідно до ст. 272 КУпАП лише в судовому засіданні свідок має дати пояснення та повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

Що стосується доводу апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, то як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в ній відсутні дані про належне повідомлення ОСОБА_5 про час розгляд у справи в суді першої інстанції та справа була розглянута без участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, що позбавило цю особу можливості реалізувати права, передбачені вищезазначеною нормою права та стало підставою для поновлення зазначеній особі строку апеляційного оскарження постанови суду.

Проте, вказані права ОСОБА_5, передбачені ст. 268 КУпАП, були поновлені в суді апеляційної інстанції, де ОСОБА_5 скористався своїм правом на дачу пояснень, у тому числі про обставини подій, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тощо. В усякому разі порушення судом першої інстанції прав особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, не є підставою для скасування постанови судді районного суду і закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення конкретного місця народження ОСОБА_5 та його місця роботи не є підставами для визнання даного доказу неналежним та недопустимим.

На підставі наведеного, притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності є законним та обґрунтованим.

Оскільки суддею районного суду було встановлено, що адміністративне правопорушення ОСОБА_5 було вчинено 06 вересня 2014 року, то на день винесення постанови ( 09.02.2015 р.) закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, а тому суддя обгрунтовано закрив провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал