Номер провадження: 33/785/773/15
Номер справи місцевого суду: 514/1356/15-п
Головуючий у першій інстанції Тончева
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши подану ними апеляційну скаргу на постанову Тарутинського райсуду Одеської області від 19.10.2015 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, а також судового збору в розмірі 243,60 грн.

Відповідно до постанови суду, 04.08.2015 року близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_1, керував мопедом марки «Хонда» б/н, рухаючись в м. Одеса по вул. Армійській, скоїв виїзд на регульоване перехрестя з вул. Сегедською на заборонений (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого трапилося зіткнення з автомобілем марки «Хендай» держ. знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався по вул. Сегедській з боку вул. Піонерській в напрямку проспекту Гагаріна на зелений сигнал світлофора. Внаслідок зіткнення мопед «Хонда» б/н відкинуло на стоячий автомобіль «Мазда 3», держ. знак НОМЕР_1, водій якого ОСОБА_4 знаходився поза салону автомобіля. Внаслідок пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 зазначили, що постанова суду підлягає скасуванню у зв'язку з наступними обставинами:

- при постановленні рішення суд врахував лише показання водія ОСОБА_3 та не прийняв до уваги пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дані про яких записали співробітники ДАІ та його пояснення, згідно яких саме водій ОСОБА_3 рухався зі швидкістю, що перевищує встановлену для руху у населених пунктах, не оцінив дорожню обстановку та з його вини трапилась ДТП;

- схема ДТП та протокол огляду місця ДТП не відповідають дійсності, оскільки не підписані ОСОБА_1, складена за його відсутності та лише зі слів водія ОСОБА_3, що залишилось поза увагою суду1-ої інстанції;

- характер пошкоджень автомобілю «Хендай» свідчить про те, що саме водій ОСОБА_3 наїхав на ОСОБА_1 та збив його, а не він врізався в автомобіль збоку;

- суд 1-ої інстанції не надав належну оцінку показанням свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10;

- не встановлена тяжкість причинених ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, не проведені авто-технічні дослідження обставин ДТП, не проведена експертна оцінка пошкоджень автомобілів, не встановлено, чи заявлялись позовні вимоги власником автомобілю «Хендай», на якій правовій підставі ОСОБА_3 керував автомобілем.

Враховуючи викладене, скаржники просили постанову суду 1-ої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Окрім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду, в якому апелянт зазначив, що про дату та час розгляду справи він не був повідомлений належним чином. Крім того, копію оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_2 отримав лише 27.11.2015 р., коли звернувся до канцелярії суду, тому просив поновити йому строк на оскарження постанови.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, просили її задовольнити. ОСОБА_3 заперечував проти зазначених доводів та просив залишити постанову суду 1-ої інстанції без змін. Потерпілий ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності .... протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

В матеріалах справи міститься супровідний лист про направлення ОСОБА_1 копії постанови суду (а.с.55), а також повідомлення «Укрпошти» про її отримання 17.11.2015 року. При цьому, апеляційний суд не приймає до уваги доводи захисника про те, що підпис на повідомленні виконаний не ОСОБА_1, оскільки вони належними доказами не підтверджені.

Разом з тим, захисник ОСОБА_2 первісну апеляційну скаргу подав через суд 1-ої інстанції 27.11.2015 року, тобто на протязі 10-ти днів з дня отримання її копії ОСОБА_1, тому строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Стосовно доводів апеляційної скарги про скасування постанови суду 1-ої інстанції, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд 1-ої інстанції вказаних вимог закону дотримався повністю та прийняв обґрунтоване та законне рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Так, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги про те, що суд 1-ої інстанції врахував лише показання водія ОСОБА_3 та не прийняв до уваги його зауваження на протокол та докази, а саме показання свідків, згідно яких саме водій ОСОБА_3 виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофору та з його вини трапилась ДТП такими, що спростовуються матеріалами справи, а саме в постанові суду відображено, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №528621 (а.с.1),

- висновком про обґрунтованість невнесення інформації до ЄРДР від 05.08.2015 р. (а.с.3),

- протоколом огляду місця ДТП від 04.08.2015 року (а.с.6-8),

- протоколом огляду транспортного засобу від 04.08.2015 року (а.с.9-10),

- протоколом огляду транспортного засобу від 05.08.2015 року (а.с.11-12),

- поясненнями ОСОБА_3 (а.с.13),

- поясненнями ОСОБА_4 від 04.08.2015 року (а.с.14),

- фото-таблицею до протоколу огляду місця ДТП від 04.08.2015 року (а.с.16-18),

- поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с.20-22)

Таким чином, апеляційний суд не приймає доводи апелянта про те, що суд 1-ої інстанції неналежним чином дослідив докази по справі та не оцінив показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, оскільки в постанові суду (а.с.53-54) міститься посилання на всі докази, наявні в матеріалах справи із зазначенням аркушів справи, в тому числі пояснення зазначених свідків (а.с.20-22), на підставі яких суд зробив висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказані свідки вказували на те, що на момент зіткнення водію автомобілю «Хендай» був зелений миготливий сигнал світлофору.

Відповідно до п.п. 8.7.3.в. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, (далі ПДР) сигнали світлофора мають такі значення: в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Разом з тим, згідно із п.п. 8.7.3.е. ПДР, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи скарги про те, що при постановленні рішення суд не врахував, що саме водій а/м «Хендай» спричинив аварійну ситуацію на дорозі, порушивши ПДР та саме з його вини трапилась ДТП, оскільки вказані твердження спростовуються дослідженими в судовому засіданні, зазначеними вище доказами по справі.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_1 у співвідношенні з іншими матеріалами справи, апеляційний суд вважає, що його вина у порушенні вимог п.п. 8.7.3.еПДР повністю доведена, тому в його діях вбачається склад правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №528621 від 29.08.2015 рокута інші матеріали справи складені з порушенням вимог законодавства, оскільки вони містять оригінал протоколу, в межах якого, з урахуванням пояснень учасників процесу суд розглядає вказані матеріали.

Також вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КпАП України. В судовому засіданні оглянуті оригінали всіх документів - пояснення учасників ДТП, свідків, протокол огляду місця ДТП, схема ДТП, які містяться в матеріалах адміністративної справи.

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянтів про те, що під час складення матеріалів справи та в суді не проведені авто-технічні дослідження обставин ДТП, не проведена експертна оцінка пошкоджень автомобілів, оскільки під час подання заперечень на протокол, такі клопотання ОСОБА_1 або його захисником не заявлялись, а також не надходили і в процесі апеляційного розгляду справи, оскільки необхідність проведення зазначених досліджень взагалі не обгрунтована та про це зазначено загальними фразами без викладення переліку питань, які необхідно поставити експерту, якій установі необхідно призначити проведення експертизи та хто саме буде нести витрати по проведенню експертизи.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1про те, що протокол огляду місця ДТП та схема до нього, не відповідають дійсності, складені лише зі слів водія ОСОБА_3, не підписані ОСОБА_1, оскільки згідно із протоколом огляду місця ДТП зі схемою, які містяться в матеріалах справи (а.с.5-8), вони складені в день скоєння ДТП, після вчинення якого ОСОБА_1 відразу був доставлений каретою швидкої допомоги до лікарні, тому в них відсутній його підпис. Проте у вказаних документах, відображені всі транспортні засоби, які брали участь в ДТП, а також прізвища, ініціали водіїв та містяться підписи водіїв ОСОБА_3, ОСОБА_4, протокол огляду місця ДТП складений в присутності зазначених водіїв, а також понятих ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Крім того, до протоколу огляду також додана фото-таблиця місця ДТП від 04.08.2015 року (а.с.16-18).Зауважень щодо правильності складення вказаних документів від учасників пригоди не поступало. Крім того, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі особисто вказує на те, що в подальшому, при ознайомлені із вказаними документами, він відмовився давати показання.

Так, апеляційний суд вважає доводи ОСОБА_1 про те, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсності, безпідставними, оскільки його доводи про те, що він не виїжджав на перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, а виїхав на перехрестя на зелене світло, об'єктивними даними, а також належними доказами не підтверджуються, а, навпаки, спростовуються дослідженими вище доказами по справі та письмовими поясненнями свідків, які були допитані в день скоєння ДТП.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що співробітники ДАІ та суд не допитали та не врахували пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дані про яких записали співробітники ДАІ, оскільки при написанні заперечень на протокол про адміністративне правопорушення (а.с.41-42), захисник клопотання про допит зазначених свідків не заявляв та взагалі не вказав про їх наявність та необхідність допиту, від них пояснення на місці пригоди не відбирались, у зв'язку з чим, в даний час неможливо встановити об'єктивність їх позиції до пригоди, що сталась.

Доводи апелянта про необхідність встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, причинених ОСОБА_1 перевірені під час складення матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме, згідно висновку про обгрунтованість невнесення інформації до ЄРДР від 05.08.2015 року (а.с.3) внаслідок ДТП обидва водії отримали тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких не передбачена ст. 286 КК України, вказана ДТП не утворює складу зазначенного злочину. Доказів, які би спростовували висновок слідчого про встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, причинених ОСОБА_1, апеляційному суду не надані.

Доводи захисника про те, з пояснень ОСОБА_3 (а.с.13) та ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3 рухався зі швидкістю приблизно 65 км/год, чим також порушив ПДР не виключає відповідальність ОСОБА_1 у вчиненому ДТП.

Те, що у діях ОСОБА_3 можуть вбачатись ознаки правопорушення пов'язаного із порушенням ПДР не виключає відповідальність ОСОБА_1 за вчинене. Проте, суд в даний час розглядає матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності лише відносно ОСОБА_1 та з'ясовує, чи є в його діях склад правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Отже, у апеляційного суду вважає, що підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_1 або закриття провадження по справі відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що в постанові суду не вказано, які саме вимоги ПДР порушив ОСОБА_1, у зв'язку з чим, мотивувальна частина постанови суду 1-ої інстанції підлягає зміні.

В процесі апеляційного розгляду справи, з урахуванням відомостей, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №528621 від 29.08.2015 року, з урахуванням письмових доказів по справі, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.8.7.3.е ПДР.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд 1-ої інстанції розцінив його не проживання за місцем реєстрації як ухилення від адміністративної відповідальності в той час, коли у слідчого мались його контактні номери, безпідставними, оскільки в протоколі серії АП1 №528621 від 29.08.2015 року, який підписаний ОСОБА_1, а також в апеляційній скарзі, він особисто зазначив своє місце реєстрації, за яким суд 1-ої інстанції його і викликав відповідно до вимог законодавства. Іншу адресу, в тому числі, тимчасового проживання, ОСОБА_1 не повідомляв.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що, накладаючи на ОСОБА_1 стягнення, суд 1-ої інстанції належним чином не мотивував неможливість застосування до нього більш м'якого адміністративного стягнення.

Так, на протязі року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався, внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, відповідно до довідки до акту МСЕК серії 10 ААВ від 5.10.2015р. являється інвалідом третьої групи, його тимчасова робота пов'язана із використанням транспортних засобів.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає два альтернативних види стягнень - штраф та позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є надто суворим та необґрунтованим, врахувавши характер вчиненого правопорушення та його особу, виходячи з принципів розумності та справедливості, його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду 1-ої інстанції зміні, в частині застосування до нього адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 283, 293 ч.1 п.1, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 про поновлення строку для подання апеляційної скарги, - задовольнити, поновивши їм процесуальний строк на оскарження постанови Тарутинського райсуду Одеської області від 19.10.2015 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Тарутинського райсуду Одеської області від 19.10.2015 р. про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП- змінити.

Доповнити мотивувальну частину постанови абзацом про те, що «ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.8.7.3.е. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306».

Другий абзац резолютивної частини постанови суду в частині накладення стягнення змінити, вказавши: «накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца