ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6070/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2015 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О. за участі: секретаря Горбань С.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, її адвоката Мінакова І.В., потерпілого ОСОБА_4, розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Потсдам, ФРН, працюючої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, до адміністративної відповідальності за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

5 грудня 2015 р. приблизно о 14-00 год. на проспекті П. Григоренка в м. Києві інспектори поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які перебували на службі у складі екіпажу № 206 патрульної поліції роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві, виявили факт порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 Виконуючи покладені на Національну поліцію завдання щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху та здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибули на паркувальний майданчик магазину Egersund Seafoоd, що по проспекту П.Григоренка, 32 в м. Києві, де знаходилась ОСОБА_2 На неодноразові законні вимоги співробітників поліції ОСОБА_2 категорично відмовилась пред'явити документи, які посвідчують її особу та право на керування транспортним засобом.

Своїми умисними діями ОСОБА_2 скоїла злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В суді ОСОБА_2 не визнала себе винною у вчиненні адміністративного правопорушення пославшись на те, що Правила дорожнього руху вона не порушувала, жодних доказів на підтвердження, що вона перетнула подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки їй не було пред'явлено, а тому вимоги поліцейських не були законними. На момент пред'явлення їй вимог про надання документів вона не керувала транспортним засобом, а отже працівники поліції перевищили свої повноваження.

Вказала також, що складений відносно неї протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, у зв'язку з чим просила повернути матеріали адміністративної справи на доопрацювання та/або відкласти розгляд справи до вирішення в суді її адміністративного позову щодо незаконності постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її адвоката, опитавши свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у злісній непокорі законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

Так, зі змісту диспозиції статті 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що це правопорушення полягає в злісному, тобто тривалому і наполегливому, невиконанні законної вимоги або розпорядження поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

За приписом статті 30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Відповідно до статті 32 цього Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Як пояснили в суді поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7, 5 грудня 2015 р. приблизно о 14-00 год., перебуваючи на службі у складі екіпажу патрульної поліції, на проспекті П.Григоренка в м. Києві вони стали очевидцями як автомобіль BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 заїхав на паркувальний майданчик біля магазину Egersund Seafoоd, перетнувши при цьому подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки. Вони не встигли зупинити автомобіль порушника і не могли допустити порушення Правил дорожнього руху, а тому поїхали на розворот, після чого прибули до магазину, де вже знаходився автомобіль, що порушив Правила дорожнього руху. Повідомивши ОСОБА_2 про виявлене ними порушення Правил дорожнього руху, вони попросили її надати документи. Проте остання надати документи категорично відмовилась і пішла до магазину. Повернувшись, вона сіла в авто і намагалась поїхати, через що вони змушені були заблокувати виїзд патрульним автомобілем На їх неодноразові вимоги надати документи і попередження щодо наслідків невиконання їх вимог ОСОБА_2 відмовлялась надавати документи, при цьому вела себе грубо і визиваюче, погрожувала викликом свого чоловіка, від якого у них будуть проблеми. Через таку поведінку ОСОБА_2 вони запропонували поїхати в райуправління поліції для встановлення її особи і складання протоколу, а коли вона відмовилась, змушені були застосувати наручники.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що 5 грудня 2015 р. приблизно о 14-30 год. біля магазину Egersund вони були очевидцями як громадянка на автомобілі BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 чинила опір поліцейським, намагалася втекти, відмовлялася надавати документи. Співробітники поліції неодноразово повторювали вимоги про надання документів, але громадянка відмовлялася, на попередження про можливість затримання та застосування спецзасобів не реагувала.

Пояснення свідків щодо тривалого і наполегливого невиконання вимоги поліцейських щодо пред'явлення документів об'єктивно підтверджується переглянутим в суді відеозаписом, який здійснювався нагрудною відеокамерою, закріпленою на одязі інспектора Павліченка Д.С.

З відеозапису вбачається, що протягом щонайменше 25 хвилин (з 14-27 год. до 14-52 год.) поліцейські у ввічливій формі просили ОСОБА_2 надати документи, проте вона категорично відмовлялась виконувати їх вимогу.

Наведене переконливо доводить, що вимога поліцейських щодо пред'явлення документів була законною, а ОСОБА_2 злісно їй не підкорилася.

Доводи ОСОБА_2 про те, що працівники поліції не пред'явили докази порушення нею Правил дорожнього руху не заслуговують на увагу, оскільки за змістом Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський як представник влади вправі самостійно визначати достатність підстав вважати, що особа вчинила правопорушення, при цьому закон не зобов'язує працівників поліції при встановленні особи правопорушника надавати докази вчинення ним правопорушення.

При незгоді з діями поліцейського особа вправі у встановленому законом порядку оскаржити його дії та/або рішення, проте незгода з діями та/або рішеннями поліцейського не звільняє особу від виконання його законних вимог.

Підстав для повернення матеріалів адміністративної справи для усунення допущених при складанні протоколу порушень суд не вбачає, оскільки на виконання постанови судді від 9 грудня 2015 р. Управлінням патрульної поліції у м. Києві складено висновок, у якому відображено всі передбачені статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення відомості, а саме: місце складання протоколу, місце, час та суть адміністративного правопорушення так, як це встановила особа, що складала протокол, та зазначено вірні відомості про особу правопорушника.

Суд вважає необґрунтованим і клопотання про відкладення розгляду справи до вирішення справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, оскільки таке відкладення не передбачене законом. Окрім того результати розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 жодним чином не впливають на розгляд цієї справи, предметом доказування у якій, зокрема, є законність вимог поліцейських на момент пред'явлення таких вимог. Як встановив суд, 5 грудня 2015 р. поліцейські мали право вимагати у ОСОБА_2 пред'явлення нею документів, оскільки вони були очевидцями порушення нею Правил дорожнього руху. Жодних підстав ставити під сумнів ці пояснення поліцейських у суду немає і доказів, які їх спростовують, суду не надано.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, умисний характер її дій, відсутність пом'якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, та дані про її особу, зокрема відсутність жодних ознак каяття, вбачаю підстави для накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому для цього виду правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 185, 279, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 мінімальних заробітних плат, що становить 243 гривні 60 копійок.

Строк пред'явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: