Справа № 487/8132/15-п 10.12.2015 10.12.2015 10.12.2015
Номер провадження: 33/784/272/15
Провадження № 33/784/272/15 Категорія: ст. 124 УпАП
Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючої судді Гребенюк В.І.

За участі: секретаря судового засідання Георгици Г.В..

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2015 року, якою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (Молдова), українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, що має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, зареєстрованого на ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично проживаючого на ІНФОРМАЦІЯ_6; -

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Згідно оскаржуваної постанови суддя встановив, що 30.09.2015 року інспектором взводу ДПС з обслуговування стаціонарного поста роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС в Житомирській області області ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №395803, суть якого полягає в тому, що

30.09.2015 року об 11.30 год. на 8 км. автодороги Миколаїв-Парутіно-Очаків ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Шевролет Авео» із номером державної реєстрації ВЕ 52 56 ВА, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив наїзд на тварину (корову), яка вибігла на проїзну частину. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження.

Суддя прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у порушенні учасником дорожнього руху пунктів 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Твердить, що при розгляді справи суддею не враховано:

розмір гальмівного шляху довжиною 2 метри, що відповідає швидкості 23-25 км./год.;

що рухався по трасі зі швидкістю 65-70 км./год. та перед початком гальмування скинув швидкість до 23-25 км./год., що у тій ситуації неможливо було передбачити, що корови по обидві боки від дороги є одним стадом і що погонич збирається іншу їх частину переводити через дорогу, що корова раптово почне бігти через дорогу;

що застосував екстрене гальмування коли раптово корова побігла через дорогу під кутом напереріз його руху, а пастух ОСОБА_4 побіг за нею по зустрічній смузі руху;

що удару автомобіля об корову не було, а саме корова налетіла на автомобіль, вдарилась об нього і побігла далі, внаслідок чого саме автомобіль отримав механічні пошкодження;

що корова в результаті ДТП не постраждала та продовжила рух за своєю траєкторією;

що матеріальна шкода внаслідок цієї ДТП завдана лише йому (апелянту);

що п. 13.1. ПДР України не має відношення до цієї справи.

Також наводить доводи про порушення пунктів 7.7. «г», «в» ПДР України пастухом ОСОБА_4, який переганяв стадо корів через дорогу у невстановленому для цього місці, частину стада перегнав, а цю тварину залишив без догляду.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, вважаю апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи, а також зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Суддя суду першої інстанції не дотримався даних вимог закону і не зазначив у своїй постанові обставини, які він встановив при розгляді даної справи. Натомість, суддя обмежився лише констатуванням факту складання певним інспектором взводу ДПС протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, з наведенням даних цього протоколу.

Таке формулювання не є описом обставин, встановлених суддею при розгляді справи у сенсі ч. 2 ст. 283 КУпАП.

Крім того, суд вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення та не проаналізував вчинені ОСОБА_2 дії у тій дорожній ситуації на їх відповідність Правилам дорожнього руху України, у порушенні яких він обвинувачується.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 395803 від 30.09.2015 року (далі - протокол ) 30.09.2015 року об 11.30 год. на 8 км. автодороги Миколаїв Парутіно Очаків ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Шевролет Авео» д.н.з. ВЕ 52 56 ВА, не вибравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив наїзд на тварину (корову), яка вибігла на проїзну частину (не вжив заходів), в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 12.1, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а. с. 1).

Викладаючи суть даного протоколу, суддя безпідставно зазначив про порушення ОСОБА_2 вимог п. 13.1 ПДР України, оскільки вищевказаний протокол не містить таких даних і останньому не ставилося у провину таке порушення.

За такого, доводи апелянта ОСОБА_2 в цій частині є слушними.

Що стосується суті правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.3 «б» ПДР щодо обовязків та прав водіїв механічних транспортних засобів, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

А відповідно до вимог п. п. 12.1, 12.3 ПДР України щодо швидкості руху:

12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

12.3. у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень в апеляційному суді водія ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4, перший вказані вимоги Правил дорожнього руху України виконав.

Так, ОСОБА_2 апеляційному суду пояснив, що в тій ситуації не було підстав припустити, що корову будуть переганяти через дорогу, враховуючи їх місце розташування відносно дороги. Підтверджує, що дійсно спочатку їхав з допустимою швидкістю приблизно 65 км./год., але у звязку із необхідністю обїжджати ями на дорозі скинув швидкість до 25 30 км./год. Побачивши, що корова раптово побігла через дорогу, почав гальмувати. На дорозі залишився гальмівний шлях довжиною 11 м. 30 см. Зіткнення з коровою не вдалося уникнути, проте, автомобіль вже рухався з залишковою швидкістю і зупинився на місці зіткнення. Це відображено на схемі. Постраждав лише автомобіль, який отримав механічні пошкодження. Корова побігла далі.

Показання апелянта ОСОБА_2 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_4, який апеляційному суду пояснив, що дійсно 30.09.2015 року приблизно опівдні біля автодороги Миколаїв-Очаків, випасав стадо корів. Неподалік від повороту на с. Радсад переганяв тварин у неустановленому для цього місці. Побачив автомобіль ОСОБА_2 «Шевролет Авео» із номером державної реєстрації ВЕ 52 56 ВА, який їхав по розбитій дорозі. Чекав поки він проїде, щоб перегнати інших тварин. Зненацька одна корова вибігла на проїзну частину. Відстань між коровою і автомобілем була 20 30 м. Водій ОСОБА_2 почав гальмувати приблизно за 10 м від корови. Але остаточно автомобіль зупинитися не зміг, в наслідок чого сталося їх з коровою контактування, в результаті якого автомобіль отримав механічні пошкодження. Корові нічого не сталося і вона побігла далі.

Підтвердив свої пояснення, надані інспектору ДАІ (а. с. 3).

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази неуважності ОСОБА_2, не стеження ним за дорожньою обстановкою, невідповідності реагування ним на її зміну, відволікання ним від керування транспортним засобом у дорозі, не врахування ним дорожньої обстановки під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху тобто, порушення ним вимог п. п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України.

Навпаки, його дії у цій дорожній ситуації обєктивно свідчать про виконання ним вищевказаних правил дорожнього руху.

Це ж стосується і виконання ним п. 12.3 ПДР України, оскільки при виникненні перешкоди для руху в даному випадку тварини (корови), яка раптово вибігла на дорогу, водій ОСОБА_2 негайно вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, про що послідовно пояснювали сам ОСОБА_2 і свідок ОСОБА_4 інспектору ДПС (а. с. 3, 4), судам першої та апеляційної інстанцій.

Пояснення ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_4 в цій частині обєктивно узгоджуються з даними схеми до протоколу серії АП1 № 395803 від 30.09.2015 року, згідно яких на схемі зафіксований гальмівний шлях автомобілю «Шевролет Авео» д.н.з. ВЕ 52 56 ВА довжиною 11 м. 30 см. Дані схеми також свідчать, що рух автомобілю був припинений саме на місці зіткнення, на що вказують уламки на місці зіткнення біля передньої лівої частини автомобілю (а. с. 2).

З огляду на наведене є невірним висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у порушенні вищеназваних пунктів ПДР України, оскільки він зроблений без належного аналізу та оцінки всіх обставин даної справи.

Крім того, судом залишено поза увагою і факт складання відносно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення у звязку із порушенням ним вимог п. 7.7 КУпАП, хоча суддя і направила цей протокол на доопрацювання.

Також звертає на себе увагу і сумнівність вірної позиції інспектора ДАІ та суду щодо притягання особи до відповідальності за шкоду, спричинену тільки своєму транспортному засобу.

Так, диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У сенсі диспозиції цієї статті та з урахуванням вимог ч. 5 ст. 283 КУпАП щодо вирішення судом питання про відшкодування винним майнової шкоди, відповідальність настає у разі пошкодження саме чужого майна.

За такого у діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому його апеляційна скарга і в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова суду скасуванню із закриттям провадження у цій справі відносно ОСОБА_2 за відсутністю у його діях складу цього правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2015 року відносно ОСОБА_2 та закрити провадження у справі відносно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: ОСОБА_5