Справа № 450/2219/15-п Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 33/783/488/15 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року, суддя Апеляційного суду Львівської області Романюк М.Ф., з участю правопорушника ОСОБА_1, захисника правопорушника адвоката ОСОБА_2, апелянта-представника потерпілої ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_5, яка виступає в інтересах апелянта, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.09.2015 року,-

встановив:

постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.09.2015 року закрито провадження у справі №450/2219/15-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЛВ 001022 від 04.09.2015 року ОСОБА_1 ставиться в провину, те що 01.08.2015 року о 18:40 год., перебуваючи в с. Солонка по вул. Наварійська, 74, він ОСОБА_1 виражався до своєї дочки ОСОБА_4 нецензурними словами, чим вчинив насильство в сімї психологічного характеру, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.09.2015 року та надіслати справу на новий розгляд. Мотивує апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції чинив психологічний тиск та допустив повторну віктимізацію неповнолітньої потерпілої змусивши її давати показання у присутності батька, обґрунтовує постанову виключно поясненнями ОСОБА_1 і, на думку апелянта, не надає оцінки поясненням та доказам, які підтверджують, як вказує апелянт, не тільки вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства, але й неодноразове нанесення доньці та апелянту тілесних ушкоджень. Суд, як вважає апелянт, не дослідив та не надав оцінки доказам того, що діями ОСОБА_1 наноситься значна шкода.

Заслухавши пояснення правопорушника та захисника правопорушника, які заперечили апеляційну скаргу, виступ адвоката ОСОБА_5, апелянта-представника потерпілої та потерпілої, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» насильство в сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї стосовно іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю. Психологічне насильство в сім'ї - насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173 - 2 КУпАП, суб'єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, зокрема із пояснень ОСОБА_1, конфлікт виник у звязку із неутриманням будинку, оплати комунальних послуг. ОСОБА_1 пояснив, що конфлікт стосується не лише його доньки ОСОБА_4

У своїх поясненнях ОСОБА_3, також пояснила, що конфлікт від 01.08.2015 року виник з приводу непризначення субсидії.

ОСОБА_4 аналогічно вказала, що причиною конфлікту було непризначення субсидії. Крім цього, ОСОБА_4 додатково зазначила, щоб не продовжувати конфлікт ОСОБА_4 пішла на другий поверх будинку.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час сімейної сварки 01.08.2015 року ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_4 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак, завдати шкоди її психічному здоров'ю, а як вбачається з пояснень сторін умисел ОСОБА_1 був спрямований на вирішення питань побутового характеру, а саме призначення субсидії.

Вказавши про вчинення ОСОБА_1 певних дій психологічного характеру щодо потерпілої, орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення не встановив і не розкрив у фабулі суб`єктивну сторону правопорушення. Також, під час судового розгляду не здобуто доказів із огляду матеріалів справи та пояснень сторін, наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, насильства в сімї, передбаченого диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи вищевказане, підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.09.2015 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_6