Справа № 159/5231/15-п Провадження №33/773/314/15 Суддя в 1 інстанції: Бойчук П.Ю.
Категорія:ст. 172-7 КУпАП Доповідач: Бешта Г. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, з участю прокурора Ковальчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та жительку м. Ковеля, вул. Остапа Вересая, 4/27, українку, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_2, заміжню, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є депутатом Зеленської сільської ради Ковельського району, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2015 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП та піддана адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Провадження у даній справі в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона 20 серпня 2015 року в с. Зелена Ковельського району, в приміщенні місцевого будинку культури, будучи депутатом Зеленської сільської ради Ковельського району, свідомо голосувала за прийняття рішення № 45/116 "Про затвердження проекту землеустрою", яким затверджувалась технічна документація із землеустрою та надавалась у її приватну власність земельна ділянка, тобто приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що вплинуло на об'єктивність та неупередженість прийняття рішення, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", вчинивши тим самим адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині притягнення її до відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП, вважає постанову незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що вона брала участь в голосуванні при прийнятті рішення, яке є похідним для набуття в наступному права власності, і тому умов для існування реального конфлікту інтересів уже не було. Вказує, що судом не наведено доводів щодо виникнення реального конфлікту інтересів. Крім того, не надано належної правової оцінки тому, що на законодавчому рівні не встановлений чіткий механізм врегулювання конфлікту інтересів, не визначено які дії має виконати особа у випадку розгляду питання щодо себе або членів родини. Стверджує, що в її діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, а тому притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним. Просить постанову Ковельського міськрайонного суду в частині притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП скасувати, а провадження закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши прокурора, який заперечив апеляційну скаргу і просив залишити її без задоволення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обовязковому порядку має бути зясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) повинна оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводи, аналогічні тим, які були предметом дослідження судом першої інстанції. При цьому, аналізуючи їх, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, який відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим і повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, диспозиція ч.2 ст.172-7 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки ст.172-7 КУпАП субєктом правопорушень у вказаній статті є особи, зазначені у п.п.1, 2 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», зокрема, дія вказаного закону поширюється на депутатів місцевих рад.

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є депутатом Зеленської сільської ради Ковельського району шостого скликання, а тому відповідно до примітки ст.172-7 КУпАП та п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Згідно усних пояснень ОСОБА_2 в ході розгляду даної справи та її письмового пояснення від 16.09.2015 року /а.с. 5/, остання не заперечила, що питання, яке розглядалось на сесії сільської ради, стосувалось її самої та її особистих інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Як вбачається з протоколу №45 сесії Зеленської сільської ради від 20 серпня 2015 року на початку сесії слово попросили депутати і кожен з присутніх депутатів заявив про те, що в ході ознайомлення з проектами рішень виявили питання, які стосуються їх особисто або їхніх близьких осіб, у звязку з чим у них виникає приватний інтерес щодо вирішення даних питань, що свідчить про ознаки потенційного конфлікту інтересів. Кожен з присутніх депутатів повідомив, що через це він не може брати участь у голосуванні по питаннях, які можуть спричинити конфлікт інтересів.

Разом з тим, незважаючи на вказані вимоги закону, усвідомлюючи, що в її службовій діяльності виник конфлікт інтересів, достовірно знаючи про існування суперечності між її особистим інтересом у вирішенні винесених на розгляд сесії ради земельних питань та повноваженнями як депутата, ОСОБА_2 проголосувала за рішення № 45/116 "Про затвердження проекту землеустрою" від 20.08.2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в с. Зелена по вул. Степана Бандери, 10 Зеленської сільської ради Ковельського району загальною площею 0,10 га та надано у приватну власність ОСОБА_2 зазначену земельну ділянку /а.с. 20/. При цьому, будь-яких зауважень щодо цього рішення не висловила.

Таким чином, твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що вона не приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки такий конфлікт був відсутній, а процедура голосування носила лише технічний характер є безпідставними і не заслуговують на увагу у звязку з вищевикладеним.

Крім того, неучасть депутата ОСОБА_2 не призвела б до втрати правомочності 45 сесії Зеленської сільської ради, тому її дії не підпадають під норму абз.3 ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції».

Не заслуговують на увагу й доводи ОСОБА_2 про те, що в її діях відсутні ознаки корупційного правопорушення, зокрема, спеціальна мета - одержання неправомірної вигоди, оскільки ОСОБА_2 поставлено у провину саме вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, а не отримання нею неправомірної вигоди. Крім того, склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП є формальним, і відповідальність за його вчинення настає незалежно від наслідків.

Твердження про те, що національним законодавством чітко не встановлено механізму врегулювання конфлікту інтересів, зокрема відсутність норми, як б чітко вказувала про те, що вона як депутат сільської ради мала б утриматись від голосування є надуманим, оскільки зі змісту ч.2 ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» випливає, що посадові особи місцевого самоврядування зобовязані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Статтею 28 ЗУ "Про запобігання корупції" передбачено заходи запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. Зокрема, суб'єкти відповідальності за корупційні правопорушення зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатись про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

За таких обставин, постанова Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2015 року є законною та обґрунтованою, її висновки відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують вищевикладені обставини.

Визначаючи розмір адміністративного стягнення за вчинене ОСОБА_2 правопорушення, суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, відсутність обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність.

Постанова суду є законна та належним чином вмотивована і підстав для її скасування по обставинах, викладених в апеляції, немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя