АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/638/15 Головуючийупершійінстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 173-2КУпАП Головуючийудругійінстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2015 року суддяСудової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, буд, 20,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт.

Судом першої інстанції було встановлено, що 13.08.2015 року в період часу з 20.00год до 21 год 30 хв. ОСОБА_3 за місцем мешкання за адресою: м. Дніпропетровська, вул. Пушкарська, 20 знаходячись в нетверезому стані, вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5, в ході якої висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та завдав фізичного болю, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. .

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення..

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою винесена з порушенням норм матеріального права. При цьому апелянт вказує, що протокол не відповідає вимогам у ньому не встановлено особу яка притягується до відповідальності, не зазначено повну адресу проживання свідків та потерпілої, свідки зазначені у протоколі та особа яка складала протокол не підписали його. Також вказує, що не було встановлено, що він перебував у стані алкогольного спяніння. Крім того зазначає, що ніякого насилля до ОСОБА_5, який є його сином він не застосовував, показання його колишньої жінки ОСОБА_4 вважає неправдивими, показання ОСОБА_6 також на його думку є неналежним доказом тому, що він знаходився в іншому приміщенні та не міг знати фактичних обставин справи.

До того ж апелянт зазначає, що в суді був допитаний працівник міліції який складав протокол про адміністративне правопорушення та пояснив суду, що 13.08.2015 року о 20.30 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були в приміщенні міліції.

Апелянт вказує, щоне було також встановлено ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які ніби то наніс своєму сину, що в свою чергу є підтвердженням, що він не вчиняв ніякого фізичного насилля.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 змінив вимоги своєї апеляційної скарги та просив адміністративне стягнення яке було на нього накладено в суді першої інстанції змінити на більш мяке. При цьому пояснив, що вину свою визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому адміністративному правопорушенні. В судовому засіданні у потерпілої попросив пробачення.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи зміненої апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах зміненої апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ДН 025633 від 14.08.2015 року, який був складений уповноваженою особою з дотриманням ст. ст. 254-256КУпАП; рапортом працівника міліції від 13.08.2015 року; протоколом про прийняття заяви про вчинення правопорушення від 13.08.2015 року; поясненнями потерпілої ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6, які були допитані в суді першої інстанції та підтвердили вищевказані фактичні обставини справи; висновком від 14.08.2015 року лейтенанта міліції ОСОБА_7

Змінивши в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та просив змінити адміністративне стягнення на штраф.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

При призначенні ОСОБА_3 стягнення за вчинене адміністративне правопорушення суд вказаних вимог закону дотримався.

Як вбачається із постанови та матеріалів справи, при накладенні на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, суддя відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та обставини, які помякшують та обтяжують відповідальність, а тому обґрунтовано обрав йому вид стягнення відповідно в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, слід відмітити, що доводи ОСОБА_3 викладені ним в суді апеляційної інстанції на помякшення йому виду стягнення та застосування до нього стягнення у виді штрафу, не можуть бути задоволені, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Санкція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення, на момент скоєння та притягнення до відповідальності, передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від тридцяти до сорока годин або адміністративний арешт на строк до семи діб. Більш мяке адміністративне стягнення таке як штраф, про яке прохав ОСОБА_3,даною санкцією статті не передбачено, а тому адміністративне стягнення у виді громадських робіт на 40 годин, яке було накладено на ОСОБА_3 не може бути змінено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_8 залишити без задоволення, а постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_3 Володимировичавизнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

СуддяАпеляційного суду

ОСОБА_9 ОСОБА_2