Справа № 729/1171/15-п Головуючий у 1 інстанції Демченко Л. М.
Провадження № 33/795/267/2015
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області Щербаков О.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2015 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень та стягнуто судовий збір в сумі 243грн. 60коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.09.2015 року близько 20год. в с. Н.Басань, Бобровицького району,Чернігівської області, по вул. Стадіонній ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ -21099д.н.з. АА 4690 ІО з явними ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того ОСОБА_1, 19.09.2015 року близько 20год. в с. Н. Басань, Бобровицького району, Чернігівської області, по вул. Стадіонній керував автомобілем ВАЗ -21099д.н.з. АА 4690 ІО, перед початком руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив наїзд на шиферний паркан, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ст. 124КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження по справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не в повній мірі зясував всі обставини справи, не взяв до уваги його пояснення на першому судовому засіданні, в якому він наголошував, що за кермом автомобіля не знаходився, оскільки він був пошкоджений і не міг рухатися, отже правил дорожнього руху не порушував, а пошкоджений шифер відноситься до цивільно-правових відносин між ним та господарем паркану і вартість якого він відшкодував.

Також зазначив, що судом першої інстанції було порушено його законне право на захист, оскільки рішення було винесено без його присутності, тому воно є незаконне. Довідку про перебування в лікарні у період з 17.11.2015 року по 20.11.2015 року, тобто в час прийняття судом рішення, він додав до матеріалів справи.

Апелянт вказав, що йому не пропонували пройти медичний огляд тому, що протоколи у відношенні нього були складені вже пізніше у його відсутності, отже про їх існування йому нічого відомо не було, тобто і в цьому випадку його теж було позбавлено права на захист.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено той факт, що всі докази ґрунтуються тільки на показаннях свідків, які зацікавленні в притягненні його до відповідальності.

В судове засідання Апеляційного суду ОСОБА_1 не з?явився.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи, які викладені в апеляційній скарзі, Апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен зясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним по справі доказам.

Зазначені обставини обєктивно підтверджуються сукупністю послідовних та узгоджених між собою доказів, зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 2) ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медогляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння так само, як і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

За змістом ст. 124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.10) ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він, в порушення вимог п.10.9 ПДР України, перед початком руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив наїзд на шиферний паркан, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.13,14), які підписані ними особисто і додані до вищезазначеного протоколу. Дані свідки пояснили, що шиферний паркан був пошкоджений автомобілем ВАЗ 21099, із-за керма якого вийшов наглядно знайомий їм чоловік на імя ОСОБА_1, який перебував в нетверезому стані, оскільки ледве стояв на ногах та від якого було чутно запах алкоголю. Співробітниками автоінспекції, які приїхали на виклик, було запропоновано йому пройти медичний огляд на факт вживання спиртних напоїв, на що він відмовився.

З огляду на викладене, слід зазначити, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях адміністративного правопорушення є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вище наведеним.

З наведених підстав не можуть бути прийняті до уваги і посилання апелянта на те, що протоколи про адміністративне правопорушення були складені у його відсутність та про їх існування йому нічого не було відомо.

Посилання в апеляційній скарзі, що судом було порушено його законне право на захист, оскільки рішення по справі було винесено без його участі, є безпідставним, оскільки відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи і відповідно до протоколу судового засідання від 03.11.2015 року був присутнім на судовому засіданні.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції послався на пояснення свідків, які зацікавлені в притягненні його до адміністративної відповідальності, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ст. 272 КУпАП, свідком у справі про адміністративні правопорушення може бути кожна особа, якій відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, а доказів їх зацікавленості у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суду надано не було.

Посилання апелянта, що судом не було взято до уваги свідчення свідків, які підтверджували факт відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, також судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки дані свідки, з пояснень самого апелянта, є його друзями, тому судом може бути поставлено під сумнів їх обєктивність.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Метою адміністративного стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП є виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, згідно з вимогами передбаченими ст. 33 КУпАП України, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4