ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5007/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Рудюк О.Ю., розглянувши матеріали за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, іншого учасника ДТП - ОСОБА_3, захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого в ОО «Стандарт ПП», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124 КпАП України, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 20 січня 2015 року о 08 год. 25 хв., керуючи автомобілем Хундай д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Центральна, перед початком обгону не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем Лексус д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 10.1, 14.2 (а) ПДР України;

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав, пояснивши, що він рухався по вул. Центральній приблизно 55 км/год. Побачивши за перехрестям автобус, упевнившись в тому, що інші автомобілі позаду нього не здійснюють обгін, включив лівий показчик повороту та виїхав на зустрічну смугу руху, коли почув удар у задню частину, а потім побачив автомобіль Лексус, який, здійснюючи обіг, ще раз його вдарив.

Крім того, захисники ОСОБА_2 в судовому засіданні, також, стверджували, що винуватим є інший водій ОСОБА_3, який у супереч положенням ПДР здійснював обгін на перехресті, на підтвердження чого суду було надано висновок експертного дослідження № 47 від 12 листопада 2015 року.

Також, останні посилалися на те, що у разі руху водія ОСОБА_3 зі швидкістю менше 60 км/год., можливо б було уникнути ДТП.

Як на доказ невинуватості ОСОБА_2 посилався й на висновок автотехнічного дослідження № 1-01/04 від 1 квітня 2015 року.

ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що винуватим у даній ДТП є водій ОСОБА_2, який без відповідних сигналів повороту, здійснюючи обгін автобуса, виїхав на зустрічну полосу, по якій він уже рухався, тим самим здійснив з ним удар. При цьому, стверджував, що, коли водій ОСОБА_2 почав обгін, то він уже порівнявся з його автомобілем.

На підтвердження таких своїх пояснень останній послався на висновок експертного дослідження № 8ат від 12 лютого 2015 року.

Суд, вислухавши думку ОСОБА_2 та його захисників, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, а його винуватість підтверджується поясненнями водія ОСОБА_3, з яких убачається, що причиною ДТП стало недотримання водієм автомобіля Хюндай п. 10.1, 14.2 (а) ПДР; протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 189554 від 20 січня 2015 року, з якого убачається, що водій ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого сталось пошкодження транспортних засобів та схемами місця ДТП, які підписані уповноваженою особою та самим ОСОБА_2 без будь-яких зауважень, які містять об'єктивні відомості щодо напрямку руху транспортних засобів, локалізацію механічних ушкоджень та розташування після пошкодження транспортних засобів.

Твердження ж ОСОБА_2 про відсутність в його діях порушення ПДР, спростовуються викладеними доказами, а також висновком експертного дослідження № 8ат від 12 лютого 2015 року, відповідно до якого в момент контакту автомобіль Лексус повністю перебував ліворуч від автомобіля Хундай. Будь-які фактори, які б могли обмежити видимість вказаного автомобіля водію ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні. Стосовно ж водія ОСОБА_3, то зазначено, що останній не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом застосування екстреного гальмування. В той час, як водій ОСОБА_2, за умов дотримання вимог п. 10.1, 14.2 (а) ПДР мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Лексус.

Підстав сумніватися у вказаних висновках експертного дослідження у суду не має. Що стосується доводів захисників про те, що при проведенні цього дослідження використовувалася неналежна схема ДТП, що було причиною повернення вказаних матеріалів на дооформлення Апеляційним судом м. Києва, то суд уважає зазначити наступне. В ході дооформлення уповноваженими особами разом з учасниками ДТП було здійснено виїзд на місце пригоди та складено додаткову схему, в якій вказані всі необхідні розміри, за допомогою яких можливо встановити місце розташування автомобілів на проїжджій частині після зіткнення по відношенню до сталих орієнтирів. При цьому, як убачається, ширина проїжджої частини не змінилася, бетонний та металевий паркан не прибирався та не переміщався. Відповідно до експертного дослідження № 8ат, спеціаліст виходив з вихідних даних, зазначених у первинній схемі ДТП, зокрема, ширини проїзної частини вул. Центральна, яка залишилася незмінною. А тому суд приходить до висновку, що відсутність у початковій схемі розмірів, за допомогою яких можливо встановити місце розташування автомобілів на проїжджій частині після зіткнення, саме по відношенню до сталих орієнтирів, не було перешкодою для проведення цього дослідження та не впливає на висновки цього дослідження. Крім того, сам спеціаліст не зазначав про те, що відсутність саме цих даних, якимось чином перешкоджає йому надати відповідь на поставлені перед ним питання.

Між тим, суд не може визнати спроможним доказом невинуватості ОСОБА_2 висновок № 1-01/04, оскільки перед судом не було доведено його переконливість (п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України), оскільки вихідні дані швидкості автомобілів експерт брав зі слів водія ОСОБА_2 та не в повній мірі врахував механізм пошкоджень обох транспортних засобів. При цьому, вказаний висновок суперечить зазначених у цій постанові доказам.

Стовно доводів захисників про те, що в діях ОСОБА_3 наявні порушення п. 16.6 а ПДР, на підтвердження чого суду було надано висновок експертного дослідження № 47 від 12 листопада 2015 року, то суд його вважає таким, що не відноситься до розгляду даного адміністративного матеріалу, оскільки суд розглядає справу лише в межах складеного протоколу. Так, у протоколі № АП1 № 189555 від 20 січня 2015 року зазначено, що останнім порушено вимоги п. 14.2 б ПДР. Крім того, суд звертає увагу, що з даного експертного дослідження взагалі неможливо зрозуміти, яким чином експерт прийшов до висновку про те, що недотримання саме водієм ОСОБА_3 вимог п. 14.6 а ПДР знаходиться у причинному зв'язку з наслідками, які настали, враховуючи той факт, що якщо погоджуватися з висновками експерта в частині меж перехрестя, та зіставити з місцем зіткнення, вбачається, що водій ОСОБА_2 також здійснював обгін на перехресті. Також для суду є незрозумілим причини, з яких ОСОБА_2 при звернені до експерта, не ставив на вирішення останнього питання щодо особисто своїх дій та їх відповідність ПДР.

Щодо посилань захисників на те, що у разі руху водія ОСОБА_3 зі швидкістю менше 60 км/год., то можливо б було уникнути ДТП, суд уважає за необхідне зазначити, що останніми суду не було надано доказів на підтвердження наявності знаків, які забороняють рух автомобілів зі швидкістю 60 км/год. Між тим, для суду, також є незрозумілою позиція сторони захисту, чому 60 км/год. є небезпечною швидкістю, а 55 км/год., з якою рухався ОСОБА_2 ,як він сам зазначив у суді, була безпечною. Не змогли надати таку відповідь і останні.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що ОСОБА_2 скоєно правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Однак, відповідно до ст. 38 КпАП України строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, встановлений в три місяці, закінчився, а тому суд уважає за необхідне закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо останнього за ст. 124 КпАП України у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя