АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 34,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного спяніння і на вимогу працівника Державтоінспекції МВС в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладеного адміністративного стягнення, зі штрафу на виправні роботи або арешт.

Провадження № 33/774/618/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою в частині накладеного адміністративного стягнення. Апелянт вказує на те, що при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді штрафу місцевим судом, в порушення вимог ст. 33 КУпАП, не було враховано його особу, матеріальний стан, а також той факт, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, що, на думку ОСОБА_1, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 293 КУпАП, є підставою для зміни накладеного на нього адміністративного стягнення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість постанова суду першої інстанції в частині накладеного адміністративного стягнення є безпідставними.

Як встановлено апеляційним переглядом, адміністративне стягнення на правопорушника ОСОБА_1 районним судом накладено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскаржуваною постановою суду на ОСОБА_1 накладено найменш суровий вид адміністративного стягнення з передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та в найменшому розмірі, визначеному санкцією даної норми закону.

Згідно положень ст. 24 КУпАП, адміністративні стягнення у виді адміністративного арешту та виправних робіт є найбільш суворими видами адміністративних стягнень, які можуть застосовуватись за вчинення адміністративних правопорушень, що, у відповідності до вимог ч. 9 ст. 294 КУпАП, взагалі виключає можливість зміни постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в частині накладення стягнення, зі штрафу на виправні роботи або адміністративний арешт, оскільки в такому разі адміністративне стягнення буде посилено.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП взагалі не передбачено накладення на особу, визнану винною у вчиненні даного правопорушення, адміністративного стягнення у виді виправних робіт.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 суперечать нормам чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року, якою ОСОБА_1 Рахимбаєвича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3