П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу ДАІ з обслуговування Подільського району ГУ МВС України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, гр-на України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

13.11.2014 року до Подільського районного суду м. Києва від Відділу ДАІ з обслуговування Подільського району ГУМВС України в м. Києві надійшли матеріали про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1, згідно яких останній 05.11.2014 року о 18 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем Тойота Камрі, д/н НОМЕР_1 в м. Києві на перехресті вул. Н. Хрещатицька - вул. Спаська, не врахував дорожню обстановку, перед початком рух не переконався, що це буде безпечно, при ввімкненні сигналу світлофора, що дозволяє рух не надав дорогу автомобілю Фольксваген, д/н НОМЕР_2, який завершував рух через перехрестя в результаті чого відбулося зіткнення, чим за висновками працівників ДАІ порушив вимоги п.п. 10.1, 16.5 ПДР України.

Захисник ОСОБА_1 в судовому засіданні вину останнього у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди не визнав повністю, вважаючи, що він не порушував Правил дорожнього руху, а зіткнення транспортних засобів сталось з вини іншого водія, а саме ОСОБА_3, який керував автомобілем Фольксваген, д/н НОМЕР_2 та рухаючись на великій швидкості, мав намір повернути на право, а саме в першу смугу вул. Набережно-Хрещатицька, але не впорався з керуванням і автомобіль винесло аж до середньої смуги, де він фактично в'їхав в праву частину керованого ОСОБА_1 автомобіля, зачепивши його своєю передньою лівою частиною.

Водій автомобіля Фольксваген, д/н НОМЕР_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти тверджень водія ОСОБА_1 та його захисника про те, що він 05.11.2014 року о 18 год. 25 хв. порушив ПДР України. Підтвердивши надані ним працівникам ДАІ пояснення, вказав на те, що в його діях відсутня вина у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав пояснення останнього вказавши на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, водія ОСОБА_3 та його захисника, дослідивши в сукупності матеріали справи, приходжу до висновку про наявність події, а в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Як вже зазначалося вище, 13.11.2014 року до Подільського районного суду м. Києва від Відділу ДАІ з обслуговування Подільського району ГУМВС України в м. Києві надійшли матеріали про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1

Як вбачається з даних які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення Серії АП1 № 708024, 05.11.2014 року о 18 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Тойота Камрі, д/н НОМЕР_1 в м. Києві на перехресті вул. Н. Хрещатицька - вул. Спаська, не врахував дорожню обстановку, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, при ввімкненні сигналу світлофора, що дозволяє рух не надав дорогу автомобілю Фольксваген, д/н НОМЕР_2, який завершував рух через перехрестя в результаті чого відбулося зіткнення, чим за висновками працівників ДАІ порушив вимоги п.п. 10.1, 16.5 ПДР України.

Пункт 16.5 ПДР України визначає, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Крім того, згідно п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Аналізуючи зазначені пункти ПДР України з врахуванням характеру дорожньо-транспортної пригоди приходжу до висновку, що працівниками ДАІ помилково вказано на порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР України, оскільки в дорожній обстановці, що склалася його дії не підпадають під регулювання зазначеного пункту ПДР України і він в обстановці, що склалася повинен був керуватися п. 16.5 ПДР України у зв'язку з чим встановленню підлягає відповідність його дій саме зазначеному пункту ПДР України, який зобов'язує водія у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Як вбачається з пояснень водія ОСОБА_1 наданих 05.11.2014 року працівникам ДАІ під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди, останній вказав наступне, а саме 05.11.2014 року о 18 год. 25 хв. від їхав по вул. Н.-Хрещатицька в сторону Гаванського мосту. На перехресті з вул. Спаською загорівся жовтий сигнал світлофора, він зупинився, дочекався зеленого сигналу на який і продовжив рух. З вул. Спаської їхав автомобіль Фольксваген Пасат, д/н НОМЕР_2, який в'їхав в праву сторону його автомобіля (а.с. 4).

Зазначені пояснення водія ОСОБА_1 підтвердила і свідок ОСОБА_4, яка була пасажиром в автомобілі останнього (а.с. 2).

Згідно ж наданих працівникам ДАІ 05.11.2014 року пояснень водія ОСОБА_3 він вказав, що 05.11.2014 року приблизно о 18 год. 25 хв. керував автомобілем НОМЕР_3, рухався по вул. Спаська, в бік вул. Н.-Хрещатицька, під'їжджаючи до перехрестя перед ним рухався автомобіль Опель Омега, горів зелений сигнал світлофора відстань була 10-15 метрів і він без зупинки продовжував рух ліворуч в напрямку Верхнього та Нижнього Валу. В цей час зі сторони вулиці Н.-Хрещатицької йому перешкодив рух інший автомобіль Ніссан та вискочив автомобіль Тойота Камрі, який вдарив його автомобіль, зіткнення уникнути не вдалося, при цьому водій автомобіля Тойота не дав йому закінчити проїзд перехрестя (а.с. 3).

Як вбачається зі Схеми місця ДТП, яка підписана обома учасниками пригоди і ніким не оскаржена, а тому вважається такою, що відповідає фактичним обставинам події (а.с. 5), місце зіткнення транспортних засобів знаходиться в межах перехрестя вул. Н.-Хрещатицька - вул. Спаська. Автомобіль Тойота Камрі, д/н НОМЕР_1 після зіткнення знаходиться фактично паралельно до вул. Н.-Хрещатицька, правими колесами на відстані 5,2 - 4,7 м. до правової чатини проїзної частини, а автомобіль Фольксваген, д/н НОМЕР_2 правими колесами на відстані 3,5 - 1,4 м. до правої частини проїзної частини.

Крім того, 22.12.2014 року судом по справі була призначена судова автотехнічна експертиза (а.с.49-52).

Згідно отриманих судом Висновків експертів за результатами проведення автотехнічної експертизи № 672/673/15-52 від 27.02.2015 року, з чотирьох поставлених судом питань, а саме: Якими вимогами Правил дорожнього руху України регламентуються дії обох учасників дорожнього руху в дорожній обстановці, яка склалася 05.11.2014 року о 18 годині 25 хвилин, в м. Києві на перехресті вул. Н. Хрещатицька - вул. Спаська? Чи спроможні, з технічної точки зору, пояснення водіїв, учасників даної дорожньо-транспортної пригоди, з приводу механізму ДТП та отриманих пошкоджень наявних на транспортних засобах? Чи мали водії обох автомобілів, за даних дорожніх обставин, технічну можливість уникнути зіткнення? Чи відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, дії водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3?, експертами фактично надано відповідь лише на перше питання. Відповідь на третє та четверте питання є нічим іншим як коментарями та припущеннями, а на друге питання експертом взагалі не надано відповіді (а.с. 66-71).

Стаття 245 КпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи,яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши в сукупності надані докази та врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, приходжу до висновку про доведеність порушення ПДР України саме водієм ОСОБА_1, що є у причинно-наслідковому зв'язку із зіткненням транспортних засобів, у зв'язку з чим в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Я не приймаю до уваги пояснення останнього про те, що він не порушував Правил дорожнього руху, а зіткнення транспортних засобів сталось саме з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем Фольксваген, д/н НОМЕР_2 та рухаючись на великій швидкості, мав намір повернути на право, а саме в першу смугу вул. Набережно-Хрещатицька, але не впорався з керуванням і автомобіль винесло аж до середньої смуги, де він фактично в'їхав в праву частину керованого ОСОБА_1 автомобіля, зачепивши його своєю передньою лівою частиною, оскільки зазначені пояснення не відповідають фактичним обставинам справи та об'єктивно спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме Протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями водія ОСОБА_3, Схемою місця ДТП та характером отриманих ТЗ пошкоджень, які підтверджують пояснення водія ОСОБА_3 стосовно механізму ДТП та вказують, що саме автомобіль Тойота здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген, а не навпаки (в автомобіля Тойота пошкоджений передній бампер в правій частині, переднє праве крило, праві передні та задні двері. Пошкодження мають вигляд чисельних повздовжніх подряпин лакофарбового покриття із деформацією металу в зоні їх розташування. Напрямок дії слідоутворюючого зусилля спереду назад. А в автомобіля Фольксваген пошкоджено передній бампер, переднє ліве крило, передня ліва фара).

Також не можуть бути взяті мною до уваги Висновки експертів за результатами проведення автотехнічної експертизи № 672/673/15-52 від 27.02.2015 року, оскільки як вже зазначалося вище, вони є не повними та ґрунтуються на припущеннях, більш того надана експертами відповідь на перше питання не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема суд погоджується саме з доводами працівників ДАІ, що в дорожній обстановці, що склалася, водій ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності із вимогами п. 16.5 ПДР України, а не п. 8.10, як то припустив експерт в своїх висновках.

Інших доказів, які б спростовували винність ОСОБА_1 в порушенні ПДР України та які б суд міг покласти в основу рішення про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, до суду не надано.

В той же час встановивши наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, вважаю за необхідне закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, виходячи з наступних підстав.

Так стаття 38 КУпАП визначає, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

У разі відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи, але при наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи або про її закриття.

Як встановлено в судовому засіданні, правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 05.11.2014 року, а тому на момент розгляду справи, а саме 20.03.2015 року закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений вищезазначеною нормою Закону.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю зокрема у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового слідства чи дізнання, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про доведеність необхідності закриття провадження у справі незважаючи на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 124, 245, 247, 251, 252, 266, 280, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В. С. Декаленко