АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/2993/15-п Головуючий суддя І інстанції Остропілець Є.Р.
Провадження № 33/790/629/15 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В, за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову від 6 серпня 2015 року.

ВСТАНОВИВ :

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1/один/рік.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 17 липня 2015 року о 15 год 15 хв. на 12 км+750 м автодорога Харків Золочів Дергачівського району Харківської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.п.2.5, 2.9 Правил дорожнього руху.

У діях правопорушника ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме керування транспортним засобами в стані алкогольного спяніння .

В судове засідання правопорушник не зявився, про причини неявки в суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення доказана в повному обсязі та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та матеріалами справи.

На постанову суду ОСОБА_1 20.11.2015 року подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову суду в частині накладення стягнення, замінивши його на менш суворе, а саме штраф.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі виконав вимоги КУпАП та застосував надто суворе адміністративне стягнення.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду оскільки в судовому засіданні він був відсутній, а постанову отримано ним лише 16 .11. 2015 року.

За таких обставин приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що вона підлягає задоволенню, а постанова місцевого суду зміні з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП однак не повно встановив фактичні обставини справи.

З постанови суду першої інстанції вбачається що водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.п. 2.5, 2.9 Правил дорожнього руху.

Судом не враховано те, що п.2.9 ПДР передбачає заборону водію саме керевати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння як і те, що таке керування є самостійною кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції взагалі не врахував що огляд на стан спяніння ОСОБА_1 по суті не проведено співробітниками ДАІ в порядку передбаченому законодавством, адже ОСОБА_1 від його проходження відмовився.

Протиріччя викладені в протоколі співробітниками ДАІ таким чином лягли в основу безпідставного висновку суду що, у діях правопорушника ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме керування транспортним засобами в стані алкогольного спяніння.

За таких обставин даний висновок суду базується лише на субєктивному та некомпетентному висновку співробітника ДАІ що складав протокол про адміністративне правопорушення про наявність порушень п.2.9 ПДР.

Матеріали справи свідчать лише про наявність в діях ОСОБА_1 порушень п.п. 2.5 ПДР які підпадають під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП лише щодо відмови від проходження медичного огляду на стан спяніння.

При визначенні адміністративного стягнення, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 33 КУпАП, не в повній мірі врахував дані про особу ОСОБА_1, а саме залишив поза увагою те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, з тексту апеляції вбачається, що він розкаюється в скоєному що ним підтверджено і при апеляційному розгляді.

Також згідно наданої довідки з ТОВ «ТММ» ОСОБА_1 працює на посаді водія з використанням особистого автомобіля.

Таким чином, робота водія є його єдиним доходом.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, апеляційний суд враховує вищезазначені обставини згідно ст. 33 КУпАП помякшуючими і вважає можливим змінити вид адміністративного стягнення, накладеного на ОСОБА_1, помякшивши його.

Керуючись ст..ст.130,283,284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1Д задовольнити поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови Дергачівського районного суду Харківській області від 06.08.2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Постанову Дергачівського районного суду Харківської області області від 06.08.2015 року в частині призначення покарання змінити. Накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави. В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_3