Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1, з участю посадової особи органів Служби безпеки України, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, особи, яка притягується до адміністративної відповідності, ОСОБА_3, його представника адвоката ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого начальником відділу режимно-секретної роботи апарату Рівненської обласної державної адміністрації, на постанову судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2015 року, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень. Стягнено з ОСОБА_3 в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_5, обіймаючи з 16 червня 2014 року посаду начальника відділу режимно-секретної роботи апарату Рівненської обласної державної адміністрації, будучи допущеним з 29 квітня 2013 року до роботи з матеріальними носіями секретної інформації, що мають ступінь секретності Цілком таємно та Таємно ( у тому числі з мобілізаційних питань), допустив порушення законодавства про державну таємницю, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці (порушення було виявлене 28.08.2015 року).

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_5 вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, передбачених ст. 256 КУпАП, а в постанові суду відсутній опис обставин справи, встановлених при розгляді справи, склад і час вчиненого правопорушення, а саме не вказано який порушено нормативно-правовий акт, оскільки норма п. 6 ст. 212-2 КУпАП є бланкетною.

Вказує, що посадовими особами Служби безпеки України в Рівненській області при складанні протоколу не розяснені його права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що є грубим порушенням. У звязку з цим вважає, що розгляд справи відбувся з порушенням його права на захист, а рішення винесене упереджено, без повного та обєктивного дослідження усіх обставин справи.

Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4, які просять апеляційну скаргу задовольнити, пояснення представника Служби безпеки України про заперечення доводів скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний всебічно, повно та обєктивно зясувати всі обставини у справі та вирішити питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна особа у його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, та інші питання, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вважаю, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що в матеріалах справи достатньо об'єктивних даних та доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Так, вчинення ОСОБА_3 вказаного правопорушення підтверджується актом тематичної перевірки від 22.08.2014 року № 21/6379 дск стану охорони державної таємниці в Рівненській обласній державній адміністрації, актом перевірки від 28.08.2015 року № 21/8863 ДСК стану охорони державної таємниці в Рівненській обласній державній адміністрації, відповідно до якого встановлено порушення законодавства про державну таємницю, про які зазначено в постанові судді (а.с. 86-87); протоколом про адміністративне правопорушення № 23 від 01 жовтня 2015 року (а.с.2-6).

Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеним доказам немає, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та іншими фактичними обставинами справи, а тому суд підставно обґрунтував ними свої висновки.

Будучи допитаним в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що його вини в даному порушенні не має, а на спростування вказаного адміністративного правопорушення посилається на письмовий висновок № 514дск від 29.10.2015 року за результатами службового розслідування в Рівненській обласній державній адміністрації.

Разом з тим, підстави для прийняття до уваги наданого апелянтом висновку № 514дск від 29.10.2015 року, відсутні, оскільки він стосується періоду після 28.08.2015 року, тобто не охопленого періодами, за які працівниками управління Служби безпеки України в Рівненській області здійснювалися планові тематичні перевірки стану охорони державної таємниці в Рівненській обласній державній адміністрації.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про порушене право на захист, а також не розяснення прав та обовязків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, посадовими особами Служби безпеки України в Рівненській області при складанні протоколу, не заслуговують на увагу, та спростовуються наявним в матеріалах справи письмовим поясненням заступника начальника відділу ОДТ УСБУ в Рівненській області ОСОБА_2, згідно якого ОСОБА_3, який відмовився як від підпису та отримання протоколу № 23, так і від підпису про розяснення його прав, про що ОСОБА_2 в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зроблено запис, розяснено його всі процесуальні права і обовязки.

Крім цього, не обґрунтованими є твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, і не містить факт, коли саме відбулась подія, оскільки встановлені фактичні обставини повністю підтверджують правильність його складання, без порушення вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Виходячи з наведеного, вважаю, що суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, що стверджується як протоколом про вчинення правопорушення, так і зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.33 КУпАП, суд в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність та прийшов до правильного висновку про те, що необхідним і достатнім буде застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови суду та задоволення апеляційної скарги не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2015 року щодо нього без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Рівненської області ОСОБА_1