Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №33/778/482/15Головуючий у 1-й інстанції Бредун Д.С. Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/4718/15-п
Категорія ст. 130 ч. 2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1 за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2015 року та апеляційну скаргу останнього на вказане судове рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2015 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП притягнуто

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, який постановою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2015 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

і йому призначено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки 6 місяців без вилучення транспортного засобу.

Постановлено стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Згідно постанови, 18.08.2015 року, об 11 год. 00 хв. по вул. Будьоного, 12 в м. Запоріжжі, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» або медичного огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_2 подав клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження наведеного вище судового рішення посилаючись на те, що під час розгляду справи, а саме з 17.09.2015 року по 24.09.2015 року, він перебував на лікарняному та копію постанови отримав лише 26.09.2015 року, у звязку з чим пропустив строк на оскарження з поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність судового рішення через порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права. При цьому зазначає, що суд порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки незважаючи на повідомлення ним про термінову госпіталізацію до медичного закладу, розглянув справу у його відсутність. Крім того, виклав опис обставин правопорушення, згідно до яких ним фактично було порушено вимоги п. 2.9 ПДР України, за що відповідний протокол відносно нього не складався, а також послався на доведеність його вини, зокрема доказами, які містяться в матеріалах справи, наявність яких в дійсності відсутня, а призначаючи адміністративне стягнення не надав уваги санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, в редакції яка діяла на час події правопорушення та не мотивував чому обрав саме такий вид та розмір стягнення. Крім того, вказує, що займає посаду начальника Державної пожежної рятувальної частини, через що потребує постійного пересування на транспортному засобі для виконання посадових обовязків, а враховуючи, що робота є єдиним джерелом заробітку, позбавлення права керування транспортним засобом ставить у скрутне матеріальне становище його родину.

На підставі викладеного, просить постанову змінити та застосувати до нього інше адміністративне стягнення у вигляді штрафу або адміністративного арешту.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_3, підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційну скаргу і просили їх задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність задоволення клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 17.09.2015 року, але не вбачає підстав для задоволення скарги останнього з наступних підстав.

Виходячи з вимог ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З огляду на представлені матеріали, розгляд справи відносно ОСОБА_2 відбувався у відсутність останнього, а копія оскаржуваної постанови отримана останнім 26.09.2015 року (а.с. 36).

Враховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції знаходить причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 17.09.2015 року поважними, через що вважає необхідним цей строк останньому поновити.

Між тим, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для зміни постанови судді по вказаним у апеляційній скарзі доводам.

Висновки судді, викладені у постанові щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є вмотивованими і відповідають наявним доказам в матеріалах справи.

Так, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 18.08.2015 року серія АП1 № 246745, в якому останнім власноручно зроблено запис про керування транспортним засобом після вживання напередодні пива, відмову від проходження огляду на місці за допомогою спеціального технічного приладу та у медичному закладі в присутності двох свідків. У звязку з чим ОСОБА_2 було відсторонено від керування транспортним засобом (а.с. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили викладені у протоколі обставини вчиненого правопорушення (а.с. 4, 5), копією постанови судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. (а.с. 8).

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, суддя дійшов правильного висновку про порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України, та у звязку з цим вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З огляду на зміст постанови, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вона повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема в частині викладеного опису, обставин, установлених при розгляді справи. При цьому, судом зазначено на порушення ОСОБА_2 саме вимог п. 2.5 ПДР України через необґрунтовану відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, при наявності у нього ознак алкогольного спяніння, що є складовою вказаного правопорушення.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_2 щодо необґрунтованого посилання суду на доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема іншими доказами через їх відсутність у матеріалах справи, оскільки вони суперечать наявним та дослідженим суддею в судовому засіданні доказам, ут.ч. письмовим поясненням свідків, копії постанови суду від 20.05.2015 року тощо.

Не вбачає суд апеляційної інстанції і правових підстав, які б свідчили про порушення судом прав ОСОБА_2, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки з огляду на матеріали справи, він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 10), що зокрема ним не оскаржується. Його ж доводи щодо повідомлення суду про термінову госпіталізацію до медичного закладу, не підтверджені документальними доказами.

Стосовно суворості призначеного ОСОБА_2 основного адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки 6 місяців, то апеляційний суд зауважує, що обраний судом вид стягнення є найбільш мяким поміж інших альтернативних видів стягнення, передбачених санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, а його розмір не є максимальним (від 2 до 3 років позбавлення права керування транспортними засобами ).

З огляду на вказані обставини, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_2, зокрема і в частині прохання щодо застосування до нього іншого адміністративного стягнення у вигляді штрафу або адміністративного арешту, оскільки перший не передбачений санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, а другий взагалі є більш тяжким чим той, що призначено судом.

Між тим, суд апеляційної інстанції вважає необхідним уточнити оскаржувану постанову і зазначити правильним прізвище особи, що притягнута до адміністративної відповідальності «Буклєв» замість «Буклев», що відповідає даним про особу винного (а.с. 23), та помилково зазначено судом.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2015 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки 6 місяців без вилучення транспортного засобу, без змін.

Уточнити постанову і вважати правильним прізвище особи, що притягнута до адміністративної відповідальності «Буклєв» замість «Буклев».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1