Провадження № 33/792/168/15
Категорія: ст.124 КУпАП Доповідач Ващенко С. Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року м. Хмельницький

Суддя апеляційного суду Хмельницької області Ващенко С.Є., з участю секретаря Крисюк В.С., потерпілого ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Постановою суду ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він 09.10.2015 близько 01 години 20 хвилин, керуючи автомобілем «Ауді 100», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Проскурівського Підпілля, 115/1 в м. Хмельницькому, при виконані повороту праворуч до будинку №112 порушив п.10.4. Правил дорожнього руху (далі ПДР), не зайняв відповідне крайнє положення, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався праворуч від нього в попутному напрямку, після чого автомобіль «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_2, відкинуло за межі проїзної частини, де відбувся наїзд на перешкоду - електроопору. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1.ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому стверджує, що він правил дорожнього руху не порушував. Зазначає, що „жодна з норм Правил дорожнього руху не забороняє водієві займати крайнє ліве або праве положення під час руху і без наміру здійснення маневру. Сам же факт незайняття транспортним засобом крайнього положення не перебуває у причинно-наслідковому звязку із виникненням зіткнення. Уважає, що у звязку з цим складу порушення будь-якого пункту Правил дорожнього руху в його діях не було, а враховуючи ширину смуги руху 4,40 м та ширину автомобілів „Ауді саме водій ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, випереджаючи його з правої сторони, не обравши при цьому безпечного інтервалу. На його думку, суд цих обставин ДТП у повній мірі не дослідив, правової оцінки діям усіх учасників ДТП не дав, внаслідок чого дійшов хибних висновків та ухвалив незаконне рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, потерпілого ОСОБА_1 та його представника, на думку яких апеляційна скарга є необґрунтованою, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, уважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за вказаних у постанові обставин та кваліфікація його дій за ст.124 КУпАП підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами, зокрема:

поясненнями самого ОСОБА_3 про те, що їдучи посередині смуги руху він розпочав маневр повороту праворуч і в той час відчув удар у праву сторону його автомобіля, при цьому він не памятає, чи вмикав світловий покажчик повороту праворуч;

поясненнями водія ОСОБА_1 про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3, їдучи попереду нього, раптово пригальмував і зайняв ліве крайнє положення, а коли він намагався проїхати по вільній смузі руху і майже порівнявся із задньою частиною автомобіля ОСОБА_5, останній без увімкнення світлового покажчика повороту почав виконувати маневр повороту праворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, від якого його (ОСОБА_1М.) автомобіль відкинуло на тротуар і він зіткнувся з електроопорою;

даними протоколу про адміністративне правопорушення та схеми до нього, які узгоджуються з поясненнями водія ОСОБА_1 та частково з поясненнями ОСОБА_5

Оскільки пояснення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_5 здійснював маневр повороту праворуч з крайнього лівого положення проїзної частини, повністю узгоджуються з даними схеми ДТП, у якій також відображено місце і характер пошкоджень транспортних засобів, зокрема й на правій стороні автомобіля ОСОБА_5, підстав піддавати сумніву достовірність цих доказів немає.

Сукупність досліджених судом доказів з достатністю вказує на те, що ОСОБА_5, виконуючи поворот праворуч з крайнього лівого положення проїзної частини дороги шириною 4,40 м в одному напрямку, порушив вимоги п.10.4. ПДР, відповідно до якої: Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку ..., і саме це порушення знаходиться в причинному звязку з наслідками, що настали, тобто із спричиненням пошкоджень транспортних засобів.

Наведене спростовує твердження ОСОБА_3 про те, що він не порушував правил дорожнього руху, та про те, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1

Доводи апелянта з посиланням на розрахунки, повязані з шириною проїзної частини та транспортних засобів, не спростовують правильності висновків суду про доведеність його вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, як і не вказують на порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1, адже ширина проїзної частини в одному напрямку 4,40 м, попри відсутність розподільчої лінії, давала підстави уважати, що вона має дві смуги в одному напрямку руху, та можливість водію ОСОБА_1 проїхати по правій крайній смузі повз автомобіль, який зайняв крайнє ліве положення на вказаній проїзній частині дороги.

Крім того, відповідно до п.1.4. ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, тому водій ОСОБА_1, побачивши, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3 зменшив швидкість і зайняв ліве крайнє положення, до того ж без увімкнення світлового покажчика повороту, вправі був розраховувати, що він з цього положення не почне здійснювати маневр повороту праворуч.

Пояснення ж ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 не включав покажчика повороту, жодними доказами не спростовані. Сам ОСОБА_3 працівникам міліції безпосередньо після ДТП повідомив, що не памятає, чи включав покажчик повороту, суду першої інстанції пояснив, що: „Покажчик повороту, здається, був увікнений, а в апеляційному суді лише припустив, що міг автоматично включити його, оскільки має великий стаж водія.

Не підтвердив включення ОСОБА_3 покажчика повороту у своїх поясненнях працівникам міліції і очевидець ДТП ОСОБА_6, на пояснення якого в апеляційній скарзі також є посилання.

На здійснення ОСОБА_3 маневру повороту праворуч саме з крайнього лівого положення проїзної частини вказує і місце розташування пошкоджень на його автомобілі усі з правої частини. До того ж за його поясненнями в апеляційному суді удар автомобіля ОСОБА_1 прийшовся у передні праві двері та стойку його автомобіля.

Отже, з огляду на викладене, уважаю доводи апеляційної скарги необґрунтованими і підстав для скасування постанови не убачаю.

На підставі викладеного, керуючись ч.8 п.1 ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2015 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_7