АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1620/15-пГоловуючий у 1-й інстанції ГОРДЄЄВ в.о.
Провадження № 33/789/146/15 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що як вказано у постанові, становить 3400 грн. штрафу в дохід держави.

Згідно постанови, 16 серпня 2015 року о 00 годині 03 хвилин ОСОБА_1 в с.Пишківці Бучацького району керуючи транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, на вимогу працівників міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі. Вказує, що в день складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був зупинений працівниками ДАІ та через відсутність посвідчення водія та технічного паспорта на транспортний засіб був притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Через декілька днів, поштою він отримав повістку про виклик до суду по справі про вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, про яке йому не було нічого відомо. Після ознайомлення з матеріалами справи було виявлено, що вказані у ньому дані не відповідають дійсності, оскільки, при зупинці ОСОБА_1 жодних свідків не було, а пояснення складені на наперед заготовлених бланках, що свідчить про відсутність у свідка можливості вільно викласти свої пояснення. Також працівниками ДАІ не пропонувалось йому продути технічний засіб для проходження огляду на стан алкогольного спяніння, що в судовому засіданні також підтвердив працівник ДАІ, оскільки такого приладу він у своєму розпорядженні не мав. Вказує, що в суд першої інстанції було подано клопотання про допит свідків зазначених у протоколі, однак зявився тільки один з них, а допиту іншого судом не проведено. Також зазначає, що у протоколі було вказано, що транспортний засіб ОСОБА_1 було доставлено по місцю проживання, що не відповідає дійсності, оскільки він сам поїхав на авто додому і від керування не був відсторонений.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисника, які просили задовільнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі доводи, а також додані до неї документи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і обєктивне дослідження всіх обставин справи.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обвинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення має бути обґрунтовано конкретними доказами. В основу постанови мають бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

Цих вимог закону, при винесенні постанови по зазначеній справі, судом першої інстанції у повній мірі не дотримано і допущено однобічність та неповноту судового розгляду справи, про що свідчать наступні обставини.

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлено Інструкцією (далі Інструкція), затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09 вересня 2009 року №400/666.

За змістом п.п. 1.2., 1.3. Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В разі наявності ознак, передбачених у п.1.3. Інструкції, уповноважена особа Державтоінспекції МВС проводить огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого зазначається правильна суть вчиненого адміністративного правопорушення.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №829768 від 16 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), зазначених вимог у повному обсязі дотримано не було.

Так, в даному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився продути в технічний засіб та пройти медичний огляд для визначення ступеню алкогольного сп'яніння. При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано марку та серійний номер спеціального технічного засобу, за допомогою якого працівниками міліції пропонувалося ОСОБА_1 пройти такий огляд на стан сп'яніння на місці зупинки, що позбавляє суд можливості перевірити чи входить цей спеціальний засіб, до переліку засобів дозволених до застосування, чи він є сертифікованим та чи пройшов повірку в установленому законом порядку тощо.

Крім того, захисник ОСОБА_1 в запереченнях, поданих до суду першої інстанції та в апеляційній скарзі стверджує, що працівник міліції не пропонував його підзахисному пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, оскільки вказаних засобів у його користуванні не було. Наведені твердження захисник, обґрунтовує даними листа Управління Державтоінспекції в Тернопільській області №15/А-37а.з. від 28.05.2015р. (а.с.28) згідно якого чотири прилади для визначення стану алкогольного спяніння Drager Alcotest 6810 знаходяться на балансі УДАІ УМВС України в Тернопільській області і використовуються у відділеннях ДАІ з обслуговуванням Кременецького, Гусятинського, Зборівського та Тернопільського районів.

Ця обставина має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки не дотримання встановлено порядку щодо проведення огляду на стан спяніння особи на місці зупинки, унеможливлює визнання здобутих по справі доказів належними та допустимими, в розумінні вимог ст.251 КУпАП.

Суд першої інстанції, зазначені недоліки протоколу залишив поза увагою, а доводи захисника не перевірив, не дав їм жодної оцінки та не навів доказів на їх спростування, чим порушив вимоги ст.ст.278,280 КУпАП за змістом яких, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, а також зясувати інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

Згідно протоколу, свідками вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення були ОСОБА_3 і ОСОБА_4, присутність яких на місці події ОСОБА_1 категорично заперечував.

Також з матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції захисником було подано письмове клопотання про виклик цих свідків, однак відомості про результати розгляду цього клопотання судом і вжиття заходів для їх виклику до суду в матеріалах справи відсутні.

Згідно оскаржуваної постанови, в судовому засіданні був допитаний лише свідок ОСОБА_3, а стосовно виклику іншого зазначеного в протоколі свідка відомості відсутні і не наведено мотивів, з яких суд проігнорував клопотання захисника в цій частині.

Позбавлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливості заперечувати показання свідка і здійснити його допит під час надання показань, є порушенням його права на захист та свідчить про неповноту судового розгляду.

Окрім того, захисник в апеляційній скарзі та ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду стверджують, що показання допитаного в судовому засіданні свідка суд безпідставно визнав такими, що доводять вину ОСОБА_1, оскільки свідок пояснював, що перебував у автомобілі і не чув змісту розмови між інспектором ДАІ та ОСОБА_1

Під час апеляційного розгляду встановлено, що при розгляді даної справи судом першої інстанції протокол судового засідання не вівся і показання вказаного свідка в суді жодним чином не зафіксовані. Вони наведені лише у постанові суду, яка оскаржується і відповідно до ст.251 КУпАП не може бути джерелом доказів.

Письмові пояснення ОСОБА_3, які відібрані інспектором ДАІ 16 серпня 2015 року (а.с.3), також не можуть братися до уваги, оскільки вони викладені на попередньо заготовлених бланках, де зміст пояснень свідка по суті правопорушення є наперед сформульованим, що ставить під сумнів їх об'єктивність.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду неможливо перевірити і спростувати чи підтвердити доводи апеляційної скарги про невірну оцінку судом першої інстанції показань вказаного свідка.

Таким чином, доказів дотримання працівниками міліції вимог ст.266 КУпАП та п.2.6. Інструкції, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення відсутні належні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок чого оскаржувану постанову не можна вважати законною і обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі згідно п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2015 року відносно ОСОБА_1 скасувати та провадження у даній справі за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю події та складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5