АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/635/15 Головуючийупершійінстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 173-2КУпАП Головуючийудругійінстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2015 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3, його апеляційну скаргу на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонер, працюючого машиністом загрузочних механізмів в ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт.

Судом першої інстанції було встановлено, що 17 серпня 2015 року приблизно о 22-00 год ОСОБА_3 за місцем свого мешкання, а саме за адресою: вул. Широка, буд. 65-е, м. ПідгороднеДніпропетровського району Дніпропетровської області, вчинив сварку в ході якої висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї дружини ОСОБА_4, погрожував фізичною розправою, чим вчинив насильство в сімї психологічного характеру, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити постановуДніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року в частині стягнення та накласти на нього штраф.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує, що в суді першої інстанції він вину не визнавав так, як не розумів, що його дії є протиправними. В даний момент апелянт вказує, що він щиро шкодує, що завдав своїй дружині страждання психологічного характеру. Вину свою повністю визнає та щиро розкаюється. При цьому вказує, що санкцією ч.2 ст. 173-2 КУпАП передбачено більш мяке покарання, а ніж виправні роботи, а саме штраф. Крім того вказує, що він пенсіонер, офіційно працює, на роботі характеризується позитивно та є єдиним годувальником в сімї.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити та змінити адміністративне стягнення на штраф.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ґрунтується на матеріалах справи, є правильним та в апеляції апелянтом не оскаржується.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.173-2 КУпАП в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 187-VIII від 12.02.2015р., вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з правопорушень передбачених частиною першою цієї статті - тягнуть за собою громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин або адміністративний арешт на строк до пятнадцяти діб.

Оскільки санкція статті не передбачає такий вид стягнення як штраф, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про накладення стягнення у виді громадських робіт, призначивши при цьому мінімальне стягнення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2