АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/286/15 Справа № 702/1479/15-п Головуючий по 1 інстанції Ротаєнко Д.С.
Категорія:ч. 1 ст. 164 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2015 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень; стягнуто судовий збір в сумі 243,60 грн.; у разі несплати штрафу в 15 днів в порядку примусового виконання визначено, що штраф буде стягнуто в подвійному розмірі в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп., -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2015 року встановлено, що ОСОБА_3 09.10.2015 року о 15 год. 30 хв. в с. Леськово Монастирищенського району Черкаської області здійснював господарську діяльність на ставі 3,8058 га в адміністративних межах Леськівської сільської ради без відповідних дозвільних документів, що передбачає ст. 17 ЗУ «Про тваринний світ», ст. 24 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охоронну водних біоресурсів», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2015 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В своїй скарзі апелянт указує, що він фактично господарською діяльністю не займався, промислового вилову та продажу риби з 2012 року до цього часу не проводив. На підтвердження цього надає до апеляційної скарги довідку Христинівської об'єднаної податкової інспекції від 30.11.2015 про відсутність доходів від підприємницької діяльності. Зазначає, що в 2014-2015 роках через зниження рівня ґрунтових вод та малою кількістю опадів ставок обмілів і знаходився в такому стані постійно. Щодо посилання інспектора в протоколі на те, що апелянт навмисне спустив ставок, вказує, що це не відповідає дійсності. Разом з тим вказує, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено свідків та інших даних про обставини справи. Тому невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття законного й обґрунтованого судового рішення. На думку апелянта, без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції апелянта, підтримавши свою скаргу, пояснив, що він дійсно зареєстрований як підприємець, однак лише з тією метою, щоб, узявши ставок в оренду, доглядати за ним разом з іншими сусідами, які проживають навколо цього ставка. З цією метою вони інколи спільно купують зарибок, щоб потім мати можливість половити рибу на вудку біля ставка у якості відпочинку. Він не займався і не займається виловом риби з метою отримання прибутку, на що вказують дані з податкової інстанкції. 09 жовтня 2015 року до нього додому прийшов рибінспектор, який сказав, що він начебто спустив ставок і виловив у ньому рибу. Він заперечив проти цього, вказавши, що ставок сам майже висох за браком припливу води, а рибу він не ловив. Цього дня він взагалі на ставку не був. Однак, інспектор не звернув уваги на його слова і склав протокол.

Заслухавши пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляції та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є необґрунтованим і не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюється наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Зазначені вимоги закону при розгляді і вирішенні справи судом першої інстанції в повному обсязі не дотриманні.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, адміністративна відповідальність встановлена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином діянням, яке становить об'єктивну сторону вказаного правопорушення, є провадження або здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Враховуючи це, для належної кваліфікації діяння певної особи за ч. 1 ст. 164 КУпАП, необхідно обґрунтовано встановити, що ця особа не просто здійснила певне діяння, яке може носити ознаки господарювання, а займається цим як певною діяльністю, тобто системними діями, спрямованими на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Втім зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та з показів самого ОСОБА_3 чи допитаних свідків вказана вище обставина не випливає.

Згідно зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення був виявлений факт приспуску ставка в адміністративних межах Леськівської сільради без відповідних дозвільних документів. Жодної вказівки на те, хто саме здійснив цей приспуск, немає.

Далі вказується, що ОСОБА_3 під час спуску ставка проводив промисловий вилов водних біоресурсів, що вбачається фактом здійснення господарської діяльності. Що саме він робив, які вчиняв дії щодо вилову риби, не вказується. За якими ознаками вилов риби був кваліфікований як промисловий, також не вказується.

Враховуючи це, залишається абсолютно незрозумілим, що саме робив ОСОБА_3 у вказаний день і час на ставку у с. Леськове; які конкретні дії він вчинював? Також не підтверджений факт перебування обвинуваченого на ставку 09 жовтня 2015 року взагалі.

У поясненнях в змісті протоколу ОСОБА_3 письмово указав, що ставок він не приспускав, оскільки він висох сам без достатнього притоку води. Це ж підтвердили і свідки в суді першої інстанції.

У своїх показав, в суді першої інстанції ОСОБА_3 вказав, що дозвіл на спеціальне водокористування він дійсно не продовжував, оскільки не знав, що це треба робити, однак при цьому він не визнавав свою провину, й не визнавав факту зайняття господарською діяльністю. Виходячи зі змісту наданих свідками показів, які викладені у постанові суду першої інстанції, жодний зі свідків також не вказав на факт зайняття ОСОБА_3 господарською діяльністю, пов'язаною з виловом риби.

Тому, на переконання суду апеляційної інстанції, зробити достовірний висновок щодо доведеності вказаних у протоколі обставин лише на підставі змісту самого протоколу та відображеного у постанові змісту показів обвинуваченого і свідків було неможливо.

Той факт, що ОСОБА_3 зареєстрований як підприємець з виробничою спеціалізацією «Ведення рибного господарства» не може бути достатнім доказом вчинення особою дій щодо фактичного ведення господарської діяльності.

Згідно з передбаченою Конституцією України презумпцією невинуватості особи, будь-який сумнів у наявності події правопорушення має трактуватися судом на користь особи, яку притягують до відповідальності. Відтак подію та склад правопорушення неможливо вважати належно встановленими.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи ту обставину, що надані суду першої інстанції матеріали не містять достатньо доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, суд вважає, що постанова суду першої інстанції відносно останнього підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко