П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Рогозін С.В., розглянувши матеріали, що надійшли від ВДАІ м. Рівне про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

22 серпня 2015 року, інспектором ДПСВ ДАІ м. Рівне прапорщиком міліції ОСОБА_2 складено протокол серії АП2 № 203707 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1

З протоколу слідує, що 22 серпня 2015 року, близько 22.00 год., в м. Рівне, перехрестя вулиць Чорновола Басівкутська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Мітсубісі Галант», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а з участю його представника адвоката ОСОБА_5 Вину у вчиненому правопорушенні не визнав, просив закрити провадження в справі у звязку із відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Надав суду письмові пояснення по обставинам справи в яких вказав, що під час повернення з роботи, приблизно о 20.30 год. та руху по зазначеній вулиці на своєму автомобілі, який належить на праві власності, ОСОБА_6 за кермом, якого перебував ОСОБА_7, проживаючий та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, сталася поломка. Після декількох спроб з'ясування причини, він був вимушений констатувати факт, що автомобіль далі рухатися не може, оскільки заклинило колесо та викликав технічну допомогу. Враховуючи вечірній час, йому відповіли, що технічна допомога (евакуатор) буде тільки зранку. Після того водій ОСОБА_7 розпочав разом з ним самотужки ремонтувати автомобіль. Через 30-35 хвилин до них під'їхали працівники ДАІ. Спочатку запитали у чому річ, а далі спитали чий транспортний засіб. Він, чітко вказав, що є власником, але за кермом перебував його друг ОСОБА_7 Вони відразу зауважили, що він підозрюється у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. На його зауваження відносно того, що він не є водієм, тому що не керує нерухомим автомобілем і не підлягає такій перевірці, працівник Державтоінспекції відповів, що навіть коли він стоїть біля свого автомобілю, значить є водієм та зобов'язаний виконувати вимоги працівників міліції. На пояснення водія ОСОБА_7 працівникам ДАІ, про те, що він тверезий і був за кермом, останні жодним чином не відреагували, крім того він погодився пройти повне обстеження, однак останні жодних дій по перевірці вказаної обставини не провели, доказів відмови від проходження тесту для визначення факту вживання алкоголю на місці та від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, а також відсторонення ОСОБА_7 від керування транспортним засобом працівниками ДАІ в протоколі не зазначено. За таких підстав, вважає, що в інспектора не було жодних належних і допустимих доказів, щодо його протиправної і винної поведінки.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу такого правопорушення. Додатково пояснив, що вказаний протокол не відповідає дійсності та обставинам справи, вимогам ст. 130 КпАП України, ст. 266 КпАП України, Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 р. "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду спільного Наказу № 400/666 МВС та МОЗ України від 9.09.2009 р. "Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції". З твердженням інспекторів ДАІ неможна погодитись, оскільки відповідно до п. 1. 10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. В той же час стаття 130 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Відповідальність за знаходження біля автомобіля, або в непрацюючому автомобілі, навіть у стані алкогольного, чи іншого сп'яніння, законодавством не встановлена. Не зважаючи на те, що працівники ДАІ особисто переконалися у тому, що автомобіль ОСОБА_1 не може рухатись, не погоджуючись із твердженнями його клієнта, та те що він не є водієм, а водієм є ОСОБА_7, службові особи Державтоінспекції наполегливо вказували, що його клієнт перебуває у стані алкогольного сп'яніння і тільки його вони будуть притягати до адміністративної відповідальності. Відповідно до Постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законі порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такий порядок перевірки передбачений ст. 266 КУпАП, п. 1.6. Наказу №400/666, п. 3 Постанови КМУ №1103. Огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться уповноваженою особою Державтоінспекції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом у присутності двох свідків. Перед проведенням огляду уповноважена особа Державтоінспекції МВС інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку (п. 2. 5 вказаного наказу №400/666). У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Майже всі згадані нормативні документи, включно із КУпАП, містять норму, за якою огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ст. 266 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на п. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного спяніння не доведений і наведене спростовується наступним.

Обєктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані спяніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані спяніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Отже, лише при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак спяніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан спяніння може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обовязок проходження особами огляду на стан спяніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками спяніння.

Виходячи з обставин справи, доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_8 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння не встановлено. Оскільки, транспортним засобом керувала інша особа (ОСОБА_7С.), відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду, як пасажира, а не водія транспортного засобу, на думку суду, є правомірною.

Наведені обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 30-1, 33, 283, 284, 285, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рогозін С.В.