АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/1266/2015 Постанова винесена суддею Радуцькою Л.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю учасників дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, працюючого водієм СП ТОВ «Драган-капітал», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 13 серпня 2015 року о 12 год. 11 хв. по вул. Бульварно-Кудрявській в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Шкода», державний номер НОМЕР_2, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 12.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з постановою суду, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в його діях відсутні порушення Правил дорожнього руху, оскільки він рухався по дорозі з одностороннім рухом з дозволеною для руху в межах міста швидкістю не більш ніж 60 км/год, а саме автомобіль «Хюндай», який несподівано виїхав, здійснюючи маневр повороту ліворуч, перешкодив його руху вперед, і якщо б водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_3 переконався в безпеці свого маневру, зіткнення автомобілів можливо було б уникнути, тому вважає, що саме дії ОСОБА_3 стали причиною ДТП, який порушив п. 10.1 ПДР.

При цьому зазначає, що висновки про перевищення ним швидкості зроблені працівниками Управління патрульної служби в м. Києві, виходячи з довжини гальмівного шляху, якій відповідно до схеми ДТП складає 10,3 м, але якщо б швидкість руху складала більше ніж 60 км/год, то гальмівний шлях та пошкодження обох автомобілів були б значно більшими.

Крім того, звертає увагу, що під час оформлення ДТП було складено два протоколи про адміністративні правопорушення відносно нього та ОСОБА_3, які судом розглядалися окремо, різними суддями та у різний час,що призвело до незабезпечення своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, в результаті чого він несправедливо визнаний винним у вчиненні ДТП.До того ж судом у постанові не зазначено підстав, що підтверджують його вину у перевищенні швидкості, не наведено доказів його вини, та не взято до уваги малу відстань гальмового шляху і незначні пошкодження транспортних засобів, що підтверджує той факт, що він не перевищував швидкості. При цьому, вважає неправомірним посилання судді в постанові по справі ОСОБА_3, як на доказ невинуватості останнього, на постанову, якою він (ОСОБА_2.) визнаний винним у вчиненні даного ДТП, оскільки ця постанова не набрала законної сили.

Також ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин. В обґрунтування поважності причин пропуску строку посилається на те, що оскаржувана постанова винесена 02 жовтня 2015 року, а повний її текст він отримав лише 08 жовтня 2015 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо своєчасного вручення або направлення на адресу ОСОБА_2копії постанови суду, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин справи та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи, по факту дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 13 серпня 2015 року, було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо обох водіїв, а саме: відносно ОСОБА_2 за порушення п. 12.1 ПДРУкраїни, та відносно ОСОБА_3 за порушення п. 10.1 ПДРУкраїни.

За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, суддя дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 в порушенні п. 12.1 Правил дорожнього руху, а саме в тому, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Шкода», державний номер НОМЕР_2, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Однак, такі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.

З пояснень ОСОБА_2, наданих ним після дорожньо-транспортної пригоди та при апеляційному розгляді справи, вбачається, що він рухався прямо по вул. Бульварно-Кудрявській на автомобілі «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_2, зі швидкістю до 60 кілометрів на годину, про що свідчить гальмівний шлях, який складає 10,3 метрів. Перед пішохідним переходом, він призупинився, пропускаючи пішоходів, і тільки почав набирати швидкість, як перед ним з лівої сторони різко виїхав автомобіль «Хюндай», під керуванням ОСОБА_3. Він почав гальмувати одразу, як побачив цей автомобіль, але водій ОСОБА_3 продовжував рух, не зупиняючись, та перегородив йому дорогу, і сталося зіткнення. В результаті ДТП в його автомобілі був розбитий передній бампер з лівої сторони і фара, а в автомобілі «Хюндай» - праве переднє крило, а якби його швидкість була більшою, ніж дозволена, то були б значно більші пошкодження.

При цьому ОСОБА_2 наполягав на тому, що у дорожньо-транспортній пригоді винен ОСОБА_3, який допустив порушення проїзду перехрестя, так як у нього була перешкода з правої сторони, а він його не пропустив.

Заперечуючи такий механізм дорожньо-транспортної пригоди, другий її учасник - водій ОСОБА_3 одразу після дорожньо-транспортної пригоди пояснював, що він рухаючись автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_3, здійснював поворот ліворуч. Перед початком його маневру поміхи праворуч не було, однак при закінченні маневру відбулося зіткнення з автомобілем «Шкода», водій якого рухався, перевищуючи швидкість.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 також вказав, що вул. Воровського має основну дорогу і прибудинкову. Повертаючи ліворуч, з основної дороги на прибудинкову, він переконався, що праворуч машин немає, і дивлячись наліво, щоб не вдарити автомобілі, які були припарковані з цієї сторони, закінчував маневр, маючи намір припаркуватися. Однак, фактично по зустрічній смузі їхав ОСОБА_2 зі швидкістю, яка не дозволяє їхати безпечно, і вдарив його автомобіль. При цьому зазначив, що по напрямку руху ОСОБА_2 і праворуч, і ліворуч були припарковані автомобілі.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_3 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується не лише приведеними вище поясненнями ОСОБА_2, а й письмовими доказами по справі.

Зокрема, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, їх положення після зіткнення, сліди гальмівного шляху автомобіля «Шкода» (10,3 метри), а також пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та надані ОСОБА_2 фотокартки, свідчать про те, що водій автомобіля «Хюндай» змінював напрямок руху, виїжджаючи з вул. Воровського на вул. Бульварно-Кудрявська, по проїзній частині якої рухався прямо автомобілем «Шкода» водій ОСОБА_2, тобто рухався відносно нього праворуч, а, відтак, повинен був дати дорогу автомобілю «Шкода» та закінчувати маневр лише переконавшись в тому, що це буде безпечним для інших учасників руху, проте продовжив рух та сталося зіткнення з автомобілем «Шкода».

На такі обставини дорожньо-транспортної пригоди вказують і пояснення в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3, який зазначав, що його увага була зосереджена ліворуч, щоб не вдарити автомобілі, які були припарковані з цієї сторони, а наявність гальмівного шляху автомобіля «Шкода», що відображений на схемі дорожньо-транспортної пригоди та який виник внаслідок застосування гальмування водієм ОСОБА_2 через виявлення автомобіля «Хюндай», котрий раптово виїхав перед ним, жодним чином не вказує на те, що обрана ним швидкість не була небезпечною.

Твердження ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 фактично рухався по зустрічній смузі, що є порушенням Правил дорожнього руху, не заслуговують на увагу, оскільки такі дії ОСОБА_2 в даному випадку не можуть бути визнані тими порушеннями вимог правил дорожнього руху, які перебувають в причино-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, що виникла.

Тому, за відсутності доказів, які б беззаперечно свідчили про недотримання ОСОБА_2 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, зважаючи на обставини справи та дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, а також приймаючи до уваги, що водій автомобіля «Шкода» ОСОБА_2 мав підстави розраховувати, відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, що водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_3 дотримається вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в його діях не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які б мали причинний зв'язок з обставинами виникнення ДТП, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.