Справа № 473/4268/15-п 15.12.2015 15.12.2015 15.12.2015
Номер провадження: 33/784/276/15
Провадження № 33/784/276/15 Категорія: ст. 41 ч.1 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: Зубар Н.Б.
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Апеляційний суд Миколаївської області в

складі:

Головуючого судді Гребенюк В.І.

За участі: секретаря судового засідання Георгици Г.В.

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, одруженого, працюючого головним бухгалтером КУ «Вознесенська ЦРЛ», проживаючого на АДРЕСА_1, до адміністративної відповідальності протягом року не притягнутий; -

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови суддя встановив, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення №14-04-006/0001 від 23 жовтня 2015 року головний бухгалтер КУ «Вознесенська ЦРЛ» ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 41 КУпАП, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_2, будучи головним бухгалтером установи, який за своїми посадовими обов'язками за посадовою інструкцією, затвердженою наказом головного лікаря ЦРЛ № 291-к від 10.06.2013 року за узгодженням з головою профспілки закладу та особистим підписом про ознайомлення, організовує ведення бухгалтерського обліку згідно встановленого порядку нормативними актами і законодавством України, забезпечує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх здійснених господарських операцій, -

допустив порушення законодавства щодо оплати праці, оскільки відповідно до наказу № 117-а від 24.06.2015 року головного лікаря ЦРЛ, мало бути місце застосування з 01.06.2015 року тимчасового припинення нарахування індексації заробітної плати працівникам по установі, що суперечить ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян», «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого Постановою КМУ №1058 від 17.07.2003 року (зі змінами та доповненнями).

Так, порушуючи умови ст. 110 КЗпПУ у розрахункових листках на отримання заробітної плати за червень 2015 року працівникам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та багатьом іншим працівникам бухгалтером з розрахунку заробітної плати - ОСОБА_9 мало місце не відображення нарахування до виплати належних сум індексації за відповідний місяць. У липні цього ж року працівникам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та багатьом іншим працівникам мало місце не відображення нарахування до виплати належних сум індексації за відповідний місяць, подібні порушення мали місце також і у вересні поточного року. Ці ж порушення бухгалтер допускає шляхом відображення у особистих розрахункових листках нарахування індексації працівникам, які на це мають право за місяці, в які не проводились оплати цих видів оплати належних сум олівцем, але ця інформація до самих працівників офіційно не доводиться, не ведеться персоніфікований облік заборгованих з цього виду нарахувань працівникам сум, унаслідок чого встановити на день перевірки кількість і суми боргу перед працівниками є неможливим.

Крім того, в порушення вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» при нарахуваннях грошових сум від установи не було забезпечено відображення у розрахункових листках на отримання всіх належних видів та розмірів оплати при звільненні. 31.07.2015 року ОСОБА_7, яка працювала з 22.03.2006 року, ОСОБА_6, яка працювала з 18.08.2006 року, 20.08.2015 року було звільнено ОСОБА_10, яка працювала з 16.12.2003 31.07.2015 року та ОСОБА_3, яка працювала з 21.01.2008 року відповідно до часу прийому (до 10.10.2006 року) на роботу зазначені працівники мали повне право на нарахування належних розмірів індексації заробітної плати щомісячно, однак ОСОБА_7 та ОСОБА_6 при звільненні не було нараховано належних розмірів індексації заробітної плати за липень, звільненій ОСОБА_10 не було нараховано належних розмірів індексації заробітної плати за липень та серпень, ОСОБА_5 18.09.2015 року не було нараховано належних розмірів індексації заробітної плати за липень та серпень, а ОСОБА_3 при звільненні 15.10.2015 року не було нараховано належних розмірів індексації заробітної плати за липень, серпень та вересень поточного року.

Внаслідок чого звільненим працівникам нанесено значні суми матеріальної шкоди кожному понад 500 грн. за кожен місяць недонарахування.

Крім того, державним інспектором в протоколі зазначено, що грубо порушуючи умови Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян», а також інших нормативно-законодавчих актів України головний бухгалтер закладу не забезпечив належне нарахування всіх видів належних нарахувань до виплат в офіційних документах, а також порушив звітність шляхом не інформування відповідних державних органів про наявність заборгованості по виплаті заробітної плати в повному обсязі, яка з його письмових пояснень станом на 01.10.2015 року складала 1380159 грн.

Посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, уповноваженою на це законом згідно із п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, відносно ОСОБА_2, дії останнього були кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, без дослідження та без надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Твердить: що судом при розгляді справи не враховано його пояснення та доводи, та залишені без уваги надані ним докази;

не прийнято до уваги, що головний лікар ОСОБА_11 діяв відповідно до п.6.2.1 розділу 6 Статуту КУ «Вознесенська центральна районна лікарня» (затвердженого рішенням LII сесії міської ради V скликання від 27.11.2009 № 8 (зі змінами): «головний лікар користується правом розпоряджатися коштами, видає накази, обов'язкові для виконання всіма працівниками ЦРЛ», і що не виконувати наказ головного лікаря, законних підстав у головного бухгалтера та бухгалтерів з розрахунку заробітної плати не було;

що судом не проаналізовано зміст наказу головного лікаря Вознесенської ЦРЛ від 24.06.2015 року № 117-л, «Про тимчасове припинення нарахування індексації грошових доходів працівників»;

що відповідно до ч. 4. ст. 48 Бюджетного кодексу України є бюджетним правопорушенням нарахування та виплата індексації бюджетною установою без відповідних достатніх асигнувань, а взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства, що тягне за собою кримінальну відповідальність згідно з приміткою 2 до ст. 210 КК України;

що без рішення з боку державних органів влади (Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства фінансів України, Кабінету міністрів України, Верховної ради України) або з боку органів місцевого самоврядування, щодо збільшення лімітних призначень Комунальній установі «Вознесенська центральна районна лікарня» на виплату індексації за рахунок державного або місцевого бюджетів - головний бухгалтер не зможе здійснити донарахування та виплату індексації працівникам установи;

що адміністрація КУ «Вознесенська центральна районна лікарня» намагалася нарахувати індексацію заробітної плати без лімітних призначень та зареєструвати нараховану індексацію працівникам в органах держказначейства, на що отримала лист-попередження УДКСУ у Вознесенському районі № 01.5-19/959 від 22.05.2015 року про порушення бюджетного законодавства, за що ч. 1 ст. 121 Бюджетного кодексу України передбачено цивільну, дисциплінарну, адміністративну або кримінальну відповідальність;

що Державний інспектор з праці та суддя Вознесенського міськрайонного суду розглядали тільки ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» без урахування вимоги ст. 5 цього ж Закону (яку доповнено частиною шостою згідно із Законом № 76-VII1 від 28.12.2014, яка вступила в дію з 01.01.2015 року), за якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік;

що не можна розглядати трудове законодавство окремо від бюджетного законодавства, в тому числі Бюджетного кодексу України.

На момент апеляційного розгляду - згідно свідоцтва про смерть № 231485, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську від 03.12.2015 року - апелянт ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 35 років.

Проте, апеляційний розгляд даної справи про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою проводиться на підставі заяви його рідних - матері ОСОБА_12 та дружини ОСОБА_13 - задля реабілітації померлого.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка ОСОБА_14, вважаю апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з таких підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи, а також зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Суддя суду першої інстанції не дотримався і даних вимог закону і не зазначив у своїй постанові обставини, які він встановив при розгляді даної справи.

Натомість, суддя обмежився лише наведенням даних протоколу про адміністративне правопорушення, складеного державним інспектором відділу КУ Держпраці.

Таке формулювання не є описом обставин, встановлених суддею при розгляді справи у сенсі ч. 2 ст. 283 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Проте, зазначені вимоги закону не дотримані як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і при постановленні судового рішення.

Крім того, суд вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, навівши такі положення законодавства, якими автором протоколу не обґрунтовувалася вина ОСОБА_2 та не проаналізував дії останнього на їх відповідність тим порушенням, у яких він обвинувачується.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

За такого, диспозиція ч. 1 ст. 41 КУпАП в частині визначення вказаних дій є бланкетною, оскільки відсилає до законодавства про працю та про охорону праці.

Тому при визначенні складу цього адміністративного правопорушення є необхідним посилання на конкретні дії, які б свідчили про порушення встановленого законом порядку порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці.

Однак, як вище зазначено, в постанові суду відсутнє посилання на конкретні дії ОСОБА_2, які б свідчили про порушення, за які настає відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП, суть та обставини адміністративного правопорушення конкретно не визначені.

Так, у протоколі № 14-04-006/0001 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 від 23.09.2015 року (а. с. 1 - 2) автором протоколу наведено:

дані про наказ № 117-а від 24.06.2015 року головного лікаря Вознесенської ЦРЛ, за яким мало бути місце застосування тимчасового припинення нарахування індексації заробітної плати працівникам по установі з 01.06.2015 року, що суперечить ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян». - Проте, вищезазначений наказ виданий головним лікарем КУ «Вознесенська ЦРЛ», а тому не може за цей наказ нести відповідальність головний бухгалтер ОСОБА_2;

приклади не відображення бухгалтером з розрахунку заробітної плати ОСОБА_9 в порушення умов ст. 110 КЗППУ у розрахункових листках на отримання заробітної плати за червень, липень, вересень 2015 року нарахування до виплати належних сум індексації за відповідні місяці працівникам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та багатьом іншим працівникам, - та приклади відображення цим же бухгалтером в особистих розрахункових листках нарахування індексації певним працівникам за місяці, в які не проводились ці види оплати, належних сум олівцем, без доведення офіційно цієї інформації до самих працівників, без ведення персоніфікованого обліку заборгованих з цього виду сум нарахувань, внаслідок чого встановити на день перевірки кількість і суми боргу перед працівниками виявилося неможливим. - Проте, вищезазначені дії вчинені бухгалтером з розрахунку заробітної плати ОСОБА_9, а не головним бухгалтером ОСОБА_2, а тому також не можуть бути предметом відповідальності останнього;

приклади порушення умов ч. 2 ст. 30 Закону України « Про оплату праці» при нарахуваннях грошових сум від установи не забезпеченням відображення у розрахункових листках на отримання всіх належних видів та розмірів оплати при звільненні ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_3, яким не було нараховано належних розмірів індексації заробітної плати за липень, серпень та вересень поточного року відповідно, внаслідок чого звільненим працівникам нанесено значні суми матеріальної шкоди - кожному понад 500 грн. за кожен місяць недонарахування. - Однак протокол не містить вказівки на особу, яка вчинила вищезазначені дії, а тому вони також не можуть бути предметом відповідальності головного бухгалтера ОСОБА_2

Що стосується зазначення державним інспектором в протоколі, що головний бухгалтер закладу, грубо порушуючи умови Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян» (яких конкретно? - примітка ап. суду) , а також інших нормативно - законодавчих актів України (яких? - примітка ап. суду), не забезпечив належне нарахування всіх видів належних нарахувань (яких? - примітка ап. суду) до виплат в офіційних документах (яких? - примітка ап. суду), а також порушив звітність шляхом не інформування відповідних державних органів (яких? - примітка ап. суду) про наявність заборгованості по виплаті заробітної плати в повному обсязі, яка з його письмових пояснень станом на 01.10.2015 року складала 1 380 159 грн., то ці поставлені у вину ОСОБА_2 дії лише загальний характер.

Зокрема, таке формулювання суті вчиненого правопорушення є неконкретним і не містить, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, даних про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення з посиланням на конкретні дії та конкретні норми вказаних автором протоколу законів.

Суд же, не проаналізувавши зміст вказаного протоколу, механічно переніс всі його дані зі всіма помилками та описками, у свою постанову. До того ж, як зазначено вище, суддя не виклав у своїй постанові обставини, які він встановив при розгляді даної справи.

За такого, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду відсутнє посилання на конкретні дії ОСОБА_2, які б свідчили про порушення, за які настає відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП, суть та обставини адміністративного правопорушення конкретно не визначені.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, а постанова суду не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки дії, які поставлені ОСОБА_2 у провину, є фактично не визначеними та неконкретними, що позбавляє можливості надати їм правову оцінку.

При апеляційному розгляді, допитавши свідка та дослідивши наявні докази, апеляційний суд встановив наступне.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_14, яка є начальником фінансового управління Вознесенської міської Ради, КУ «Вознесенська центральна районна лікарня» є бюджетною установою, а тому фінансується з Державного бюджету та місцевого бюджету. Індекс інфляції у 2015 був непередбачуваним і не був спрогнозований ані у місцевому бюджеті, ані у Законі України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», у перехідних положеннях якого передбачено розробку Мінсоцполітики та затвердження КабМіном особливого порядку проведення індексації та акцентуванням, що така проводиться лише у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.

Також свідок апеляційному суду пояснила, що спочатку року гроші були і лікарнею вчасно проводилася індексація та її виплата. Проте, це було лише до травня 2015 року. Але ЦРЛ в межах діючого законодавства (як трудового, так і бюджетного) намагалася зробити все можливе для виконання вимог закону щодо проведення індексації. Так, у травні поточного року ЦРЛ були проведені відповідні розрахунки і подані для реєстрації цих фінансових зобов'язань до держказначейства, на що був отримаий лист-попередження про порушення у такому разі бюджетного законодавства. Також адміністрацією ЦРЛ неодноразово направлялися лити до МОЗ України, як головного розпорядника бюджетних коштів щодо медичної субвенції. Все було безрезультатним. Місцевою радою (яка могла розглядати ці питання лише за підсумками першого півріччя цього року, відповідно до бюджетного законодавства) з урахуванням можливостей місцевого бюджету на ці потреби ЦРЛ було виділено 400 000 грн., чим закрили ці потреби лише по червень 2015 року.

Показання свідка ОСОБА_14 об'єктивно узгоджуються з встановленими апеляційним судом фактичними обставинами справи та наявними у ній доказами.

Зокрема,

- копією розподілу видатків міського бюджету на 2015 рік із зазначенням загальних обсягів фінансування лікарні за рахунок субвенцій з державного бюджету та бюджету Вознесенського району;

- копією кошторису на 2015 рік управління соцзахисту населення Вознесенської міської ради із зазначенням надходжень та видатків, а також загальних сум на оплату праці;

- копією розрахунку видатків по фонду заробітної плати на 2015 рік КУ «Вознесенська ЦРЛ», погодженої начальником Управління соцзахисту населення, у п. 14 якого передбачено витрати на індексацію заробітної плати на рік в сумі 695 685 грн.;

- копією кошторису доходів та видатків КУ «Вознесенська ЦРЛ» на медичні профілактичні огляди на 2015 рік, погодженого начальником Управління соцзахисту населення;

- копією наказу головного лікаря Вознесенської ЦРЛ № 117-л від 24.06.2015 року про тимчасове припинення нарахування індексації грошових доходів працівників, п. 1 якого тимчасово припинено з 01.06.2015 року нарахування індексації заробітної плати в установі, а п. 2 - зобов'язано головного бухгалтера ОСОБА_2 (на якого покладено контроль за виконанням наказу) у разі виділення додаткових асигнувань у цьому чи наступному бюджетному періоді провести остаточний розрахунок із працівниками за невиплаченими сумами індексації, п. 3 - зобов'язано щомісячно повідомляти головного розпорядника бюджетних коштів вищого рівня - Управління соціального захисту населення Вознесенської міської ради про недоотримані працівниками суми;

- копією відповіді КУ «Вознесенська ЦРЛ» № 504/02/01 від 13.03.2015 року на лист начальника управління охорони здоров'я облдержадміністрації про те, що затверджений помісячний розподіл лімітів не відповідає потребам і що, окрім іншого, по КЕКВ 2111 недостатність лімітів складає 1 300 000 грн., оскільки індексація була запланована лише на 6 місяців 2015 року;

- копією повідомлення КУ «Вознесенська ЦРЛ» № 827/03/01 від 29.04.2015 року начальнику управління соціального захисту населення Вознесенської міської ради про відсутність коштів на індексацію заробітної плати із зазначенням, що кошти на виплату такої індексації заплановані по факту 2014 року, а саме - 695 685 грн., а за результатами 4 місяців 2015 року загальна сума виплати індексації зарплати склала 545 863 грн.; та з проханням про внесення змін до помісячного розпису медичної субвенції, а саме - про збільшення лімітних призначень;

- копією відповіді № 1240/01/01-02/21 від 24.06.2015 року секретаря міської ради на лист начальника управління соціального захисту населення Вознесенської міської ради про потребу у фінансуванні витрат на індексацію заробітної плати медичним працівникам та про нарахування та виплату індексації в межах затвердженого фонду оплати праці;

- копією повідомлення Міністерства охорони здоров'я управлінням соціального захисту населення Вознесенської міської ради № 1701/07 від 06.05.2015 року щодо необхідності внесення змін до помісячного розпису медичної субвенції м. Вознесенська;

- копією протоколу наради Вознесенської міської ради з питання недопущення небюджетної заборгованості по заробітній платі до кінця 2015 року б/н від 05.05.2015 року;

- копіями інформації КУ «Вознесенська ЦРЛ» № 962/03 та № 962/02 від 25.08.2015 року на адресу начальника управління соціального захисту населення Вознесенської міської ради та начальника управління охорони здоров'я облдержадміністрації про суми індексації заробітної плати працівників лікарні за п'ять місяців 2015 року та про відсутність можливості виплати індексації заробітної плати працівників лікарні з 01.06.2015 року;

- копією відповіді заступника міністра МОЗ України від 10.07.2015 року № 10.03.67/220/6 на лист управління соціального захисту населення Вознесенської міськради про розгляд пропозицій щодо наближення асигнувань медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за рахунок резерву коштів;

- копіями повідомлення КУ «Вознесенська ЦРЛ» від 27.05.2015 року № 960/03 та від 25.06.2015 року № 1113/03 начальнику управління соціального захисту населення Вознесенської міськради щодо необхідності внесення змін до помісячного розпису медичної субвенції;

- копією повідомлення управління соціального захисту населення Вознесенської міськради від 24.06.2015 року № 2359/07 Міністерству охорони здоров'я щодо необхідності внесення змін до помісячного розпису медичної субвенції м. Вознесенська;

- копією листа-попередження управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області від 22.05.2015 року № 015-19/959 на адресу головного лікаря КУ «Вознесенська ЦРЛ», відповідно до якого начальник Управління Державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області повідомив, що при наданні установою пакету документів щодо оплати праці за травень 2015 року (реєстру бюджетних фінансових зобов'язань від 22.05.2015 року № 132 по КТКВКМБ 080101 КЕКВ 2111,2120 на суму 1 607 476,67 грн.) було порушено ч. 7 ст. 48 Бюджетного кодексу та абзац 7 п. п. б п. 2.9 розділу 2 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачі в бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби затвердженого Наказом МФУ 309 від 02.03.2012 року (зі змінами), а саме «недотримання розпорядниками бюджетних коштів бюджетних повноважень та обмежень, які вводяться законодавчими та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу)». Реєстр бюджетних зобов'язань щодо оплати праці за травень 2015 року був повернутий на доопрацювання з зобов'язанням надати пояснення по даному факту;

- копією реєстру бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів КУ «Вознесенська ЦРЛ» від 22.05.2015 року № 132;

- копією листа КУ «Вознесенська ЦРЛ» від 12.06.2015 року № 1032/06 про надання пояснення на ім'я начальника управління Державної казначейської служби у Вознесенському районі, відповідно до яких у зв'язку з ростом індексації по заробітній платі на протязі п'яти місяців 2015 року та недостатністю місячних лімітних призначень на її виплату, КУ «Вознесенська ЦРЛ» 22.05.2015 року подала на реєстрацію фінансові зобов'язання по заробітній платі без забезпечення місячними асигнуваннями по КЕКВ 2111, КЕКВ 2120;

- копією повідомлення КУ «Вознесенська ЦРЛ» від 28.07.2015 року № 1296/03 на ім'я начальника управління соціального захисту населення Вознесенської міськради про розмір невиплаченої індексації заробітної плати за липень 2015 року, яка виникла у зв'язку з відсутніми лімітними призначеннями;

- копіями листів секретаря міської ради від 29.07.2015 року №2899/07 та від 30.07.2015 року № 2896/07 на адресу Міністерства охорони здоров'я та начальника управління охорони здоров'я Миколаївської державної адміністрації (відповідно) щодо нестачі коштів на виплату індексації на заробітну плату та з проханням про внесення змін до помісячного розпису медичної субвенції м. Вознесенська;

- копією відповіді Вознесенської міської ради від 21.08.2015 року № 3206/07 на лист начальника управління соціального захисту населення Вознесенської міськради щодо нестачі коштів для проведення індексації заробітної плати працівникам закладів охорони здоров'я з посиланням на роз'яснення щодо нарахування індексації заробітної плати, надане Міністерством фінансів України у листі від 24.06.2015 року № 31-09010-09-8/21023;

- копією відповіді МОЗ України управлінню соціального захисту населення Вознесенської міськради щодо віднесення до компетенції органів місцевого самоврядування усіх питань, пов'язаних з організацією та фінансовим забезпеченням діяльності комунальних закладів органів охорони здоров'я, а також про звернення МОЗ України до Кабінету Міністрів України з проханням розглянути питання можливості збільшення обсягу медичної субвенції для забезпечення галузі охорони здоров'я фондом оплати праці, зважаючи на обмеженість фінансових можливостей місцевих бюджетів;

- копіями повідомлень КУ «Вознесенська ЦРЛ» від 26.08.2015 року № 1420/03, від 30.09.2015 року № 1600/03 на ім'я начальника управління соціального захисту населення Вознесенської міськради про суми невиплаченої індексації заробітної плати працівників лікарні за липень-вересень 2015 року з проханням про виділення додаткових коштів у певному розмірі на проведення індексації до кінця 2015 року;

- копією відповіді заступника міністра МОЗ України від 09.10.2015 року № 10.03.68/32399 управлінню соціального захисту населення Вознесенської міськради з роз'ясненням щодо здійснення проведення у поточному році індексації доходів населення після прийняття КМУ Постанови «Про особливий порядок індексації грошових доходів населення в 2015 році та внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», яка була направлена КУ «Вознесенська ЦРЛ» для використання у роботі листом від 22.10.2015 року № 4269/07;

- копією листа управління соціального захисту населення Вознесенської міськради від 06.11.2015 року № 4541/07 на адресу МОЗ України щодо нестачі коштів по розпису медичної субвенції м. Вознесенська та з проханням виділення додаткових коштів у певному розмірі на виплату індексації заробітної плати працівникам закладів охорони здоров'я м. Вознесенська за липень-грудень 2015 року;

- копією листа КУ «Вознесенська ЦРЛ» № 1818/03 від 03.11.2015 року на адресу начальника управління соціального захисту населення Вознесенської міськради щодо обсягу медичної субвенції з державного бюджету на 2016 рік та з проханням про виділення додаткових коштів у певному розмірі на проведення індексації заробітної плати працівників лікарні за липень-грудень 2015 року відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян» із змінами; -

- (а. с. 24 - 56 відповідно).

Що стосується листа міністра Міністерства фінансів України Н.Яресько від 24.06.2015 року № 31-09010-09-8/21023 про те, що індексація доходів громадян має відбуватися після прийняття КМУ Постанови «Про особливий порядок індексації грошових доходів громадян в 2015 році та внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», то він є лише інтерпретацією п. 9 перехідних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Сукупність вищенаведених доказів свідчить про застосування КУ «Вознесенська ЦРЛ» всіх можливих заходів, направлених на виконання обов'язку індексації заробітної плати працівників лікарні, передбаченого трудовим законодавством, із дотриманням, водночас, і норм бюджетного законодавства.

Тобто, питання проведення індексації грошових доходів населення підлягає розгляду з урахуванням бюджетного законодавства, зокрема - Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та Бюджетного Кодексу.

З огляду на зазначення є невірною позиція інспектора, що склав протокол, та є помилковим висновок судді суду першої інстанції про неврахування вимог бюджетного законодавства у зв'язку кваліфікацією дій ОСОБА_2 як порушення трудового законодавства та без прийняття до уваги всього законодавства, що регулює питання нарахування та виплати індексації грошових коштів, оскільки бюджетна установа (головним бухгалтером якої був апелянт) не може функціонувати поза межами бюджетного законодавства, адже питання фінансування цієї медичної установи (в тому числі і оплати заробітної плати та її індексування) напряму пов'язані з лімітами асигнувань та із межами фінансування з відповідних бюджетів.

А тому є слушними доводи апелянта про те, що не можна розглядати трудове законодавство окремо від бюджетного законодавства, в тому числі і норм Бюджетного кодексу України.

Окрім того, як інспектор, що склав протокол, так і суддя суду першої інстанції взяли до уваги лише положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян» та залишили поза увагою інші норми цього ж Закону.

Так, ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян» містить перелік об'єктів індексації грошових доходів населення та передбачає шлях перегляду їх розміру у зв'язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства.

А відповідно до ч. 6 ст. 5 цього ж Закону в редакції, що діє з 01.01.2015 року Статтю 5 доповнено частиною шостою згідно із Законом № 76-VIII від 28.12.2014 року проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Також ними залишено поза увагою що положення ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян» кореспондуються з положеннями п. 9 Перехідних Положень до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», яким встановлено, що:

Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік; …

… норми і положення (окрім інших) Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (абзац третій пункту 9 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 02.03.2015 р. N 217-VIII).

Крім того, суддею суду першої інстанції залишено поза увагою практику Європейського Суду з прав людини щодо недопустимості втручання держави у гарантовані Конвенцією права людини і необхідності оцінювання будь-якого нормативно-правового акту за критерієм якості «закону».

Так, у рішеннях у справах Полторацького, Назаренка, Алієва, прийнятих у 2004 році, ЄСПЛ зазначив:

[...] Насамперед Суд повинен розглянути, чи втручання було здійснене «відповідно до закону». Цей вираз, по-перше, вимагає, щоб відповідний захід мав певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна бути здатна передбачити його наслідки для себе, а також, це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див. рішення у справах «Круслін проти Франції» та «Ювіг проти Франції» від 24 квітня 1990 р., серія А №176-А, с.20, § 27, і серія А №176-В, с.52, § 26, відповідно).

Крім того, у рішеннях «Щокін проти України» ((Shchokin v. Ukraine) від 14 жовтня 2010 року, заява № 23759/03, 37943/06), «Серков проти України» ((Serkov v. Ukraine) від 7 липня 2011 року, заява № 39766/05) ЄСПЛ констатував порушення гарантованих Конвенцією прав людини через нечіткість закону, колізію або неузгодженість практики.

Так, у рішенні у справі «Щокін проти України» ЄСПЛ зазначив:

56. [...] На думку Суду, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого … питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у права заявника.

Отже, вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення № 14-04-006/0001 від 23 жовтня 2015 року складений з істотними порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, а постанова суду не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки дії, які поставлені ОСОБА_2 у провину, є фактично не визначеними та неконкретними (з огляду на відсутність, у тому числі, і чіткого зазначення окремих норм закону, який підлягав застосуванню на думку автора протоколу), що позбавляє можливості надати їм правову оцінку.

Розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції не звернув на це уваги і механічно переніс в свою постанову весь зміст протоколу та перелік норм законодавства, які державний інспектор відділу контролю управління Держпраці у Миколаївській області вважав порушеними ОСОБА_2

При цьому, як інспектор, що склав протокол, так і суддя суду першої інстанції залишили поза увагою, що ті норми статутних документів, якими обґрунтовувалася винуватість ОСОБА_2, до нього не мали жодного відношення.

Так, суддя посилався на п. п. 1.1, 5.3.6 Статуту Комунальної установи «Вознесенська центральна районна лікарня» (затвердженого Рішенням LІІІ сесії міської ради V скликання від 27.11.2009 року № 8), витяг з якого наданий суду автором протоколу (а. с. 5 - 6), щодо заснування установи на комунальній власності територіальної громади м. Вознесенська та щодо здійснення установою заходів по вдосконаленню організації заробітної плати працівників, забезпечення економного і раціонального використання фонду споживання і своєчасні розрахунки з працівниками установи. Проте, ці положення (пункти) статуту носять загальний характер, в тому числі і загальних обов'язків установи і не передбачають безпосередніх обов'язків головного бухгалтера.

Також, не мають жодного доказового значення і норми посадової інструкції бухгалтера із розрахунку заробітної плати, затвердженої наказом головного лікаря ЦРЛ № 291-к від 10.06.2013 року (а. с. 3 - 4), як такі, що регулюють роботу саме бухгалтера з розрахунку заробітної плати, а не головного бухгалтера. Підпис останнього лише свідчить про те, що текст цього документу з останнім узгоджений, але цей документ не є підставою для відповідальності головного бухгалтера.

З огляду на вищевикладене протокол про адміністративне правопорушення у зазначеному вище вигляді не міг бути предметом судового розгляду через його істотні недоліки, оскільки викликає обґрунтовані сумніві, які відповідно до вимог ч. З ст. 62 Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_2

Цей протокол в порядку ст. 278 КУпАП підлягав поверненню на дооформлення під час підготовки справи до розгляду.

Однак скасування постанови судді з поверненням протоколу про адміністративне правопорушення для його належного оформлення органу, який склав протокол, не передбачено як вид рішення, яке відповідно до положень ч. 8 ст. 294 КУпАП має право прийняти суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

З наведених мотивів та враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення відповідно до правил ст. 251 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

А тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є слушними.

Керуючись п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП - скасувати.

Провадження у цій справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: Гребенюк В.І.