АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 657/2290/15-п
Справа № 33/791/405/15 Головуюча в І інстанції Ковальчук О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015 р. м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області у складі головуючого судді Бугрименка В.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, котра діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 204-2 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн..

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 23.10.2015 року в порушення п. 3 «Порядку вїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» вїхав на тимчасово окуповану територію України поза пунктом вїзду -виїзду. Таким чином ОСОБА_2. вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-2 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі з доповненнями до неї адвокат ОСОБА_1, котра дії в інтересах ОСОБА_2 вважає постанову місцевого суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує на той факт, що ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, яку розглянуто без його участі, чим порушено його право на захист. Вказує на той факт, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про час та місце вчинення ОСОБА_2 правопорушення, та інших необхідних відомостей, а тому він не міг бути предметом розгляду. Крім того, другий екземпляр не був вручений ОСОБА_2, та йому не були розтлумачені його права, чим порушено право на захист. Вказує, що судом не враховані положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян» та правовий режим на тимчасово окупованій території України і інших законів. Стверджує, що судно «Аліна», членом екіпажу якого був ОСОБА_2, знаходилося у виключній морській економічній зоні України, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Просить постанову місцевого суду скасувати, та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Твердження апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП є хибним, так як в ньому зазначені всі, передбачені законом відомості про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП, йому повідомлено про час та місце розгляду справи, про що зроблений запис у протоколі та вказано, що ОСОБА_2 відмовився від підпису, в тому числі про отримання примірника протоколу та розяснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 відповідає положенням ст. 256 КУпАП, зокрема й ч. 3 вказаної статті, згідно з якою, у разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

А тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 був повідомлений 27.10.2015 року про дату, час і місце розгляду справи в передбачені ст. 277-2 КУпАП строки, яка згідно ст. 277 КУпАП розглядається протягом доби з дня надходження матеріалів до суду.

До того ж, своє право надати пояснення та докази ОСОБА_2 міг реалізувати під час апеляційного розгляду справи. Був повідомлений належним чином, разом з тим на судове засідання не зявився.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.204-2 КУпАП, підтверджується матеріалами справи та наступними доказами.

Так, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 23.10.2015 року, ОСОБА_2 23.10.2015 року вїхав на тимчасово окуповану територію АР «Крим» поза контрольно-пропускним пунктом вїзду виїзду, що підтверджується відповідним рапортом старшого прикордонника ОСОБА_3.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 відмовився від його підпису, про що відповідно до ч.3 ст. 256 КУпАП зроблено запис.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 дав пояснення від 23.10.2015 року , із яких слідує, що він разом з іншими членами екіпажу судна «Аліна» поверталися на материкову частину України. 22.10.2015 року його разом з іншими членами вищевказаного екіпажу забрали на катер, котрий відвіз їх в порт «Кавказ» РФ, звідки згодом вони через паромну переправу попрямували на ТОТ Крим в порт Керч, а звідти вирушили на КПВВ Каланчак. Такі пояснення ОСОБА_2 спростовують доводи апеляції, що це судно виконувало роботи в морській економічній зоні України.

Статтею 2042 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку вїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. Ця норма є спеціальною та бланкетною.

Так, згідно ст.10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний і безперешкодний вїзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти вїзду виїзду.

Відповідно до ст.2 «Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» контрольний пункт в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї є спеціально виділена територія на автомобільному шляху, залізничній станції..., де здійснюються прикордонний, митний та інші види державного контролю і пропуск осіб, що вїжджають на тимчасово окуповану територію України та виїжджають з неї, а також транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Додатком №1 до вищевказаного Порядку визначені наступні пункти вїздувиїзду з окупованої території: для автомобільного сполучення «Каланчак», «Чаплинка», «Чонгар», для залізничного «Херсон», «Мелітополь», «Вадим», «Новоолексіївка».

Інших пунктів пропуску зазначеним додатком не визначено.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 як моряк, відповідно до Конвенції про посвідчення особи моряків має право безперешкодного переміщення територією будь-якої держави, суд не бере до уваги, оскільки таке переміщення відбувається з додержанням Законів Країни і через передбачені пункти пропуску.

Таким чином, ОСОБА_2 вїхав на тимчасово окуповану територію АР Крим не через передбачений законом пункт вїзду - виїзду, а через порт Керч, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 204-2 КУпАП і суд першої інстанції прийняв законне рішення щодо нього.

А тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, проте постанову суду необхідно уточнити щодо тимчасово окупованої території України, а саме АР Крим.

Що стосується заяви про неналежну поведінку прикордонників, то це питання не відноситься до компетенції місцевих судів.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_2 уточнити, вказавши в мотивувальній частині, «яке виразилося у вїзді на тимчасово окуповану територію України, а саме АР Крим».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_4