Номер провадження 3/521/5800/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого Граніна В.Л.

при секретарі Лукьяновій В.І.

за участю:

представника Одеської митниці ДФС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Одеської митниці ДФС за протоколом складеним відносно громадянина України ОСОБА_2, працюючого директором ТОВ «ІН КОМ», передбаченого ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол №0836/50000/15 від 16.09.2015 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні гр. ОСОБА_2 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

З вищезазначеного протоколу про порушення митних правил вбачається, що 21.06.2014 року до Південної митниці Міндоходів (наразі - Одеська митниця ДФС) від фірми - відправника «Effe Erre (Autoporto Femetti, 34016 Monrupino TS, Italy)» (Італія) на вантажному автомобілі НОМЕР_1/СЕ4308ХТ надійшов товар «меблі...».

23.06.2014 року в якості підстави для переміщення зазначених товарів через митний кордон України, а також з метою митного оформлення в режимі «імпорт» особою, уповноваженою на роботу з митними органами ТОВ «Термінал ПРО» ОСОБА_3, що діяв на підставі договору-доручення № 2004/1 від 20.04.2014 року на здійснення послуг декларанта, укладеного між ТОВ «Термінал ПРО» в особі директора ОСОБА_4 і ПП «Ін КОМ» в особі директора ОСОБА_5 були надані наступні документи: уніфікована митна квитанція МД-1 №30502Ж № 0445261 від 21.06.2014, картка обліку від 10.06.2014 № 500/2014/0001673, CMR № 00193. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу CAT 188453, 188454, Carnet TIR XT 74721130, інвойси 14002374/957, 14002374/957 PL, контракт № 01/14, акт зважування № В-060448, акт фізичного огляду № 2593, а також митна декларація в режимі «ІМ40ДЕ» від 23.06.2014 №500040001/2014/010587.

Відповідно до наданої митної декларації від 23.06.2014 року №500040001/2014/010587 переміщенню через митний кордон України від компанії - відправника ««Effe Erre (Autoporto Fernetti, 34016 Monrupino TS, Italy)» на адресу компанії покупця та одержувача ТОВ «ІН КОМ» на умовах поставки «СІР Іллічівськ» підлягав товар: «Меблі... у кількості вагою брутто 8590 кг.

З метою з'ясування питання про автентичність поданих органам доходів та зборів України документів на зазначені товари було направлено запит від 25.03.2014 року № 7197/5/99-99-26-03-03-16 до митних органів Туреччини

Так, за результатами опрацювання інформації наданої митними органами Туреччини стосовно законності ввезення на митну території України товарів на адресу української компанії ТОВ «ІН КОМ» встановлено, що відомості, зазначені у наданих до Південної митниці Міндоходів товаросупровідних документах та митній декларації, не відповідають даним зазначеним в експортних митних документаціях при вивезенні товарів з Італії та є недостовірними стосовно угоди (контракту), найменування та опису товарів, вартості товарів, компанії-відправника, одержувача товарів та умов поставки товарів.

Таким чином, на думку митного органу, керівником ТОВ «ІН КОМ» в особі директора гр. ОСОБА_2 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митниці, як підстави для переміщення товарів, документи, які містять неправдиві відомості щодо угоди (контракту), найменування та опису товарів, вартості товарів, компанії - відправника, одержувача товарів та умов поставки товарів.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_2 участі не приймав, однак приймав участь його представник, який заявив, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України та накласти стягнення відповідно до санкції статті.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши в сукупності зібрані докази, вислухавши думку учасників процесу, суд не знаходить достатніх підстав для визнання гр. ОСОБА_2 винним у порушені митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України. При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 21.06.2014 року до Південної митниці Міндоходів (наразі - Одеська митниця ДФС) від фірми - відправника «Effe Erre (Autoporto Femetti, 34016 Monrupino TS, Italy)» (Італія) на вантажному автомобілі НОМЕР_1/СЕ4308ХТ надійшов товар «меблі...».

В якості підстави для переміщення зазначених товарів через митний кордон України, а також з метою митного оформлення в режимі «імпорт» уповноваженою особою до Південної митниці Міндоходів були надані товаросупровідні документи.

Разом з тим, з метою з'ясування питання про автентичність поданих органам доходів та зборів України документів на зазначені товари було направлено запити до митних органів Туреччини.

До Південної митниці Міндоходів листом Департаменту аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Державної фіскальної служби України надійшла відповідь митних органів Туреччини із наданням експортних документів, які були підставою для відправки товарів з Туреччини в Україну.

Як вбачається з зазначеного протоколу підставою для його складання Південною митницею Міндоходів послужило відповідь з митних органів Турецької Республіки відповідно до якої митним органом встановлено, що відомості, зазначені у наданих до Південної митниці Міндоходів товаросупровідних документах та митній декларації, не відповідають даним зазначеним в експортних митних документаціях при вивезенні товарів з Італії та є недостовірними стосовно угоди (контракту), найменування та опису товарів, вартості товарів, компанії-відправника, одержувача товарів та умов поставки товарів.

Згідно з вказаною відповіддю та надісланих експортних декларацій вартість товару, які були заявлені при імпорті в Україну, не відповідають фактично сплаченим при експорті.

Так, судом встановлено, що уповноважена особа діяла виключно в межах чинного законодавства та предявила до митного оформлення від водія на митному терміналі, та в подальшому задекларував зазначені в цих документах товари та сплатив необхідні митні платежі.

Також на момент декларування товарів їх кількість та найменування відповідали зазначеним в товаросупроводжувальних документах, зокрема, інвойсах та пакувальних листах.

Так, на момент огляду вантажу та декларування товару, що переміщувався через митний кордон України законність наданих документів, які стали підставою для митного оформлення, не викликала у митниці жодних сумнівів, фактично встановлена автентичність наявного та заявленого товару.

Враховуючи, що вантаж був оглянутий за участю посадових осіб митного органу, у гр. ОСОБА_2 не було підстав для додаткової перевірки товару, який підлягав декларуванню чи отримання іншої інформації по ньому.

Крім того, даних про те, що оплату за товар не було вчинено митним органом не надано.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях, а у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися у іноземній валюті за згодою сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни.

В ст. 632 ЦК України також вказано, що ціна в договорі встановлюються за домовленістю сторін.

Отже, сторони контракту мають право самостійно визначати вільні ціни на товари. Відповідно до інвойсу сторони визначили вільну ціну товару, яка була фактично сплачена.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1 - основний та 2 - другорядні.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вбачається з матеріалів справи, під час митного оформлення ТОВ «ІН КОМ» підтвердив митну вартість товару за ВМД, яка базується на ціні, що фактично була сплачена за товар, з урахуванням корегувань митної вартості.

В Постанові Пленуму Верховного Суду від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 2008 року) роз'яснено, що незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю передбачає їх переміщення через митний кордон України з подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів або таких, що містять неправдиві дані. Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Відповідно до положень ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до ст. 9 КУпАП (проступком) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстав для переміщення товарів підроблених документів, одержаним незаконним шляхом, або таких, що містить неправдиві відомості.

Суб'єктивна сторона правопорушення, що передбачене статтею 483 МК України передбачає наявність в діях особи вини у скоєному правопорушенні у формі прямого умислу.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, митними органами не указано в чому конкретно полягало надання собою неправдивих відомостей з метою приховування товару.

Тому як жоден з документів, що подавалися митному органу при митному оформлені товару, як підстави для переміщення товарів, підробленими або одержаними незаконним шляхом, або такими, що містять неправдиві відомості, не визнавалися.

Також, з матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для порушення справи про порушення митних правил відносно гр. ОСОБА_2 є відповідь митних органів Туреччини. Відповідно до ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій. Однак, переклад зазначеного листа з іноземної мови на українську мову не засвідчений належним чином, тобто є неофіційним. За таких обставин даний лист не може бути визнаний як документ взагалі і, зокрема, як доказ винуватості у скоєні саме правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Крім цього, товар був випущений у вільний обіг і оформлений з додержанням усіх умов переміщення товарів у режимі «імпорт», які встановлені ст. 75 МК України, що передбачає подання митному органу документів, що засвідчують підстави, та умови ввезення товарів на митну територію України, сплату податків і зборів, якими обкладаються товари під час ввезення на митну територію України, дотримання вимог, передбачених законом, щодо заходів нетарифного регулювання та інших обмежень. Таким чином, митним органом була перевірена і встановлена законність митного оформлення товару.

Тому суд, аналізуючи вищевикладені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об'єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), вважає що митним органом не було надано достовірних доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і її винність не доведена.

Згідно ч. 2 ст. 528 МК України у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 247 КУпАП встановлені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що митницею не надано достатніх доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а висновки митного органу не підтверджуються достовірними даними, тому це є підставою для закриття провадження по справі, через відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 483, 527, 528, 529 МК України, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Суддя