Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ст. 172-7 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, з участю секретаря Гибало В.О., Парижан І.О., прокурора Налапко М.Л., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Житомира ОСОБА_4 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2015, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2015р. ОСОБА_2, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, порушив вимоги п.п.1,2 ч.1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» ст.15 Закону України «Про правила етичної поведінки».

ОСОБА_2, достовірно знаючи, що у його прямому підпорядкуванні перебуває завідувачка терапевтичним відділенням №2, його дружина - ОСОБА_5, тобто близька для нього особа і що у його службовій діяльності виник конфлікт інтересів, а саме суперечність між особистими інтересами особи та його службовими повноваженнями, наявність якого може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих йому службових повноважень, з часу призначення останнього на займану посаду до часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно у письмовій формі не повідомив безпосереднього керівника - начальника управління охорони здоров'я Житомирської міської ради про наявність у його службовій діяльності конфлікту інтересів.

Крім цього, 18 грудня 2014 року ОСОБА_2, виконуючи свої службові обов'язки, перебуваючи в приміщенні Житомирської КУ ЦМЛ №1 за адресою в м. Житомирі, вул. Велика Бердичівська, 70., використовуючи свої службові повноваження та пов'язані з цим можливості, діючи умисно, з корисливих мотивів, в інтересах близької йому особи - дружини, видав та підписав наказ №320-К про її преміювання. Відповідно до вказаного наказу завідувачку терапевтичним відділенням №2 ОСОБА_5 премійовано в розмірі 1000 грн.

При цьому, ОСОБА_2, будучи належним чином ознайомлений із вимогами антикорупційного законодавства та достовірно знаючи про наявність конфлікту інтересів, приймаючи рішення щодо преміювання ОСОБА_5, не вжив жодних заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та невідкладно у письмовій формі не повідомив свого безпосереднього керівника - начальника управління охорони здоров'я Житомирської міської ради, таким чином вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 18 листопада 2015 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

На прийняте судом рішення прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції, визначеної даною статтею КУпАП у вигляді штрафу 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Посилається на те, що постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним тлумаченням та застосуванням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказує, що висновки суду щодо відсутності події і складу адміністративного правопорушення є невірними. Зазначає, що ОСОБА_2, обіймаючи посаду головного лікаря КУ ЦМЛ №1 м. Житомира Житомирської міської ради, діючи умисно з корисливих мотивів, в інтересах своєї близької особи, а саме, дружини ОСОБА_5, маючи реальну можливість, не повідомив безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, не вжив всіх можливих заходів щодо його недопущення, чим порушив вимоги ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», за що передбачена відповідальність за ст.172-7 КУпАП. Стверджує, що про виникнення вказаного конфлікту інтересів ОСОБА_2 був зобовязаний невідкладно письмово повідомити свого безпосереднього керівника у письмовій формі. Зазначення ОСОБА_2 того факту, що всім безпосереднім його керівникам було відомо, що в його підпорядкуванні працює дружина ОСОБА_5, не може свідчити про його повідомлення про конфлікт інтересів у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисником були надані письмові заперечення, в яких вони просили залишити постанову судді суду першої інстанції без змін , апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції під час розгляду справи зазначених вимог закону дотримався на думку апеляційного суду .

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є: посадові особи юридичних осіб публічного права, які одержують заробітну плату за рахунок державного чи місцевого бюджету; особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків, або особи, спеціально уповноважені на виконання таких обовязків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, відповідно до закону.

Відповідно до ст.172-7 КУпАП в редакції, яка діяла на час винесення ОСОБА_2 зазначеного наказу, порушенням вимог щодо повідомлення керівника про конфлікт інтересів є неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках передбачених законом про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» в редакції, яка діяла на час відповідних дій, посадові особи юридичних осіб публічного права, які одержують заробітну плату за рахунок державного чи місцевого бюджету, не можуть мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути безпосередньо підпорядкуванні близьких їм осіб або бути підпорядкованими у звязку з виконанням повноважень близьким їм особам. Обмеження щодо роботи близьких осіб не поширюється на осіб, які працюють в галузі охорони здоровя, що не заперечувалося прокурором в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги.

Під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. За змістом зазначеної статті суб'єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв'язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов'язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об'єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, в КУ ЦМЛ №1 м. Житомира Житомирської міської ради, головним лікарем якої з 2008 року є ОСОБА_2, на посаді завідувача терапевтичним відділенням з 25 червня 1998 року працює його дружина ОСОБА_5, яка дійсно підпорядкована ОСОБА_2 як головному лікарю та безпосередньо в своїй медичній діяльності підпорядкована заступнику головного лікаря з медичної частини. (а.с.71, 73, 81). Тобто при призначенні на посаду головного лікаря ОСОБА_2 у 2008 року, його дружина вже працювала на посаді завідуючої терапевтичним відділенням з 1998 року, та згідно пояснень начальника управління Житомирської міської ради ОСОБА_6, наданих на запит адвоката, це був загальновідомий факт багато років.

Крім того слід зазначити, що обмеження щодо роботи близьких осіб не поширюється на осіб, які працюють в галузі охорони здоровя, що було визнано прокурором в судовому засіданні.

Між тим є безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_2, видавши та підписавши 18 грудня 2014 року наказ про преміювання за підсумками роботи за 2014 рік працівників комунальної лікарні, вказаним наказом крім інших працівників лікарні, також преміював і свою дружину, у зв»язку з чим у ОСОБА_2 виник конфлікт інтересів і він повинен був про це повідомити свого безпосереднього керівника у письмовій формі, що ним не було зроблено, та у зв»язку з чим в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ст.. 172-7 КУпАП в редакції, що діяла на 18.12.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу засідання профспілкового комітету КУ ЦМЛ №1 м. Житомира №59 від 18 грудня 2014 року, вказаний комітет клопоче перед головним лікарем про преміювання працівників лікарні, в тому числі і ОСОБА_5 Згідно вищевказаного наказу про преміювання, сума премії ОСОБА_5 не відрізняється від сум премії працівників на рівнозначних посадах, що свідчить про відсутність будь-яких переваг в її преміюванні. В повноваження головного лікаря входить обовязок щодо видачі та підписання вказаних наказів, тим більш, що преміювання відбулося фактично за рішенням профспілкового комітету в порядку, передбаченому Положенням про преміювання відповідної установи.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора зокрема про те, що у ОСОБА_2 виник конфлікт інтересів, про який він мав невідкладно письмово повідомити свого безпосереднього керівника, а також доводи про те, що судом було безпідставно застосовано до ОСОБА_2 ст.9 ЗУ «Про про протидію та запобігання корупції», оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи.

В даному випадку у ОСОБА_2 при видачі та підписанні наказу про преміювання, в тому числі і відносно своєї дружини, відсутня суперечність між його особистими інтересами та його службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих йому службових повноважень.

Крім того керівництво ОСОБА_2 тривалий час було обізнане щодо родинних відносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_5, а законом не передбачено повідомлення щодо конфлікту інтересів саме в письмовій формі. Також слід зазначити, що відповідно до диспозиції ст.. 172-7 КУпАП в редакції, яка діяла на час ухвалення ОСОБА_2 рішення щодо преміювання працівників, неповідомлення ним свого керівництва про наявність конфлікту інтересів, навіть якщо б він і мав місце, що не було встановлено в ході судового розгляду , повинно носити умисний характер. Тобто ОСОБА_2 повинен був би мати умисел на незаконне з точки зору відповідних норм законодавства щодо запобігання корупції збагачення своєї дружини. Зазначеного в ході розгляду справи не встановлено, ОСОБА_2 діяв в межах своїх повноважень, факт родинних відносин з ОСОБА_5 не вплинув на прийняття профспілкою рішення щодо преміювання працівників лікарні, в тому числі і самої ОСОБА_5, та винесення ОСОБА_2 як головним лікарем відповідного наказу наче б то з метою надання дружині додаткових матеріальних благ.

В протоколі від 29.10.2015 року щодо ОСОБА_2 зазначено, що він, підписуючи наказ №320-к від 18.12.2014 року діяв умисно і з корисливих мотивів, при цьому не зазначено, в чому полягає умисел особи або корисливі мотиви, що повинно бути встановлено в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суддя суду першої інстанції правильно прийшов до висновку про закриття провадження у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, у зв»язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а зазначена постанова повинна бути залишена без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Корольовського району Горпинич В. залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2015 року щодо ОСОБА_2, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: