АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/791/434/15
Головуючий в І інстанції Валігурська Л.В.
Категорія ст.472 МК України Доповідач: Волошко С.Г.
П О С Т А Н О В А

14 грудня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу Херсонської митниці з участю її представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і його захисника-адвоката ОСОБА_4 на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 16 листопада 2015 року, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця,

провадження у справі закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0611/50805/15 від 11.08.15 року, складеного відносно ОСОБА_3 за ст. 472 МК України, 10 серпня 2015 року до митного оформлення декларантом «ФОП ОСОБА_3А.» подано митну декларацію № 508050000/2015/034025 разом з товаро-супровідними документами на товар «м'ясо великої рогатої худоби (яловичина) обвалене, морожене: блоки яловичини жилованої односортні», вагою 9000 кг (брутто 9217,4 кг), торгівельна марка не позначена, виробник «ТОВ «Тавр Плюс» (186 місць), відправником якого виступав Мясопродукт-Кіровоград», одержувачем ФОП ОСОБА_5 у місті Євпаторії, АР Крим.

10 серпня 2015 року вищезазначений товар був завантажений до автомобіля НОМЕР_1 у місті Кировограді та заявлений до переміщення у ВЕЗ «Крим».

На підставі листа УСБ України в Херсонській області від 07 серпня 2015 року № 71/14/141-1854 при здійсненні митного оформлення було проведено митний огляд товару, заявленого до митного оформлення за вищевказаною митною декларацією.

В результаті огляду було встановлено, що фактично у вантажному відділені вищевказаного автомобіля знаходилось товару «м'ясо великої рогатої худоби (яловичина) обвалене, морожене: блоки яловичини жилованої односортні» на 1300 кг брутто більше ніж заявлено у митній декларації та товаросупровідних документах.

Виходячи з цього, дії ОСОБА_3 митними органами кваліфіковані як порушення митних правил, що передбачає адміністративну відповідальність за ст. 472 МК України, а саме, незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

В результаті розгляду зазначеної справи суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність складу зазначеного правопорушення у діях ОСОБА_3, оскільки в його діях не встановлено умисел на незаявлення точних та достовірних відомостей при митному оформленні зазначеного товару і, крім того, ОСОБА_3, на думку суду, взагалі не є субєктом цього правопорушення.

Виходячи з цього, провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст. 472 МК України було закрите за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі Херсонська митниця ДФС, вказуючи на те, що постанова у справі винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить постанову судді скасувати та визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України. Обґрунтовуючи доводи про наявність у діях ОСОБА_3 зазначеного складу адміністративного правопорушення, апелянт зазначає, що ОСОБА_3, як уповноважена особа, відповідно до вимог ст.ст. 257, 335. 265, 266 МК України, був зобовязаний під час самостійного декларування вантажу з мясопродуктами надати до митного органу точні відомості про переміщуваний товар, у тому числі щодо ваги брутто у кілограмах. Також в апеляції зазначено, що зібрані митним органом матеріали свідчать, що ОСОБА_3 є субєктом вчинення правопорушення і в його діях містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Заслухавши доповідь судді, представника митниці, який підтримав апеляцію та просив, скасувавши постанову суду першої інстанції, притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його захисника, які вважали, що апеляція задоволенню не підлягає, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляції, висновками суду першої інстанції та дослідженими у судовому засіданні доказами, приходжу до висновку про законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції та відсутність в апеляції доводів на її скасування та визнання ОСОБА_3 винним. При цьому виходжу з наступного.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений митним кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність ( ч. 1 ст. 458 МК України )

Статтею 280 КУпАП на орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, покладено обов'язок з'ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція», має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08.06.1976 р., п.55 Рішення у справі «Гуренка проти України» від 06.09.2005 р., п.38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27.09.2011 р.).

Наведене свідчить, що протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчинені конкретного адміністративного правопорушення, а надання повної, детальної інформації щодо предявленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Поряд з цим, необхідно мати на увазі, що справа про притягнення до відповідальності особи за порушення митних правил на підставі Митного кодексу України повинна чітко відповідати як вимогам самого кодексу, так і загальним нормам права. Зокрема, бездоганно повинна бути доведена наявність складу митного правопорушення, тобто чітко треба визначати та доводити наявність обєкту, субєкту, обєктивну та субєктивну сторону правопорушення, на що і націлюють ст. 494 МК України, яка регламентує порядок складання та вимоги до протоколу про порушення митних правил та ст. 495 МК України, в якій мова йде про докази у справі про порушення митних правил.

Так, у ст. 494 МК України зазначено, що «про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади.

Ст. 495 МК України встановлює, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, до таких доказів віднесено протоколи про порушення митних правил.

Згідно ст. 497 МК України, у провадженні про порушення митних правил беруть участь:

1)особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил;

2)власники товарів, транспортних засобів та інші, зокрема, експерти, поняті.

Вищезазначені вимоги не були виконані посадовими особами Херсонської митниці, що складали відповідні документи та визначали коло осіб, які причетні до зазначеної справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 було складено та подано митну декларацію №508050000/НОМЕР_2 про переміщення до ВЕЗ «Крим» м'яса великої рогатої худоби (яловичини) загальною вагою 9000 кг (вага брутго 9217,4 кг).

Зазначені дії він вчинив на підставі договору про надання послуг з декларування товарів №9, укладеного 10.08.2015 року з TOB «М'ясопродукт-Кіровоград», на підставі якого і були надані для митного оформлення усі відомості про зазначений товар, включаючи його вагу (а.с.8-10) та якість товару, що зазначено у ветеринарному свідоцтві СГРД-00 №3322656 від 10.08.2015 року, виданому TOB «М'ясопродукт- Кіровоград»(а.с.13). Відповідно до ветеринарного свідоцтва вага мяса зазначена така ж, як була задекларована у митних документах.

Згідно ж п. 6.2. договору про надання послуг з декларування товарів №9, Замовник (TOB «М'ясопродукт-Кіровоград») несе повну відповідальність за достовірність даних, викладених у комерційних та товаросупровідних документах, що додаються до вантажної митної декларації для оформлення в митних органах.

Крім того, аналіз доданих до митної декларації документів, а саме: договору поставки №46 від 01.09.2014 р., укладеного між TOB «М'ясопродукт-Кіровоград» в особі ОСОБА_6 та ФОН ОСОБА_5О.(а.с.8-10), накладної №0115 від 10.08.2015 р.(а.с.11) та довідки про вантаж, а саме, вид, упаковку та вагу товару (а.с.12), дозволяє зробити висновок, що ОСОБА_3 ані одержувачем товару, ані відвантажувачем не був.

Більш того, митний кодекс не вимагає від митного брокера обовязкове переваження товару. Як зазначено у п. 1 ст. 257 МК України, на яку посилається митниця в апеляції, як на головний доказ вини ОСОБА_3, «декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою(письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення». Як видно з наведеної статті закону, вона дійсно вимагає точних відомостей про товар, але це не зобовязує митного брокера саме переважувати товар, як і не зобовязувало ОСОБА_3, оскільки він виходив з декількох документів, які підтверджували вагу товару, що знайшло своє підтвердження дослідженими у судовому засіданні документами.

Для повного, всебічного та обєктивного дослідження матеріалів справи з метою встановлення особи, що сприяла наданню не точних відомостей про товар, митним органам необхідно було, згідно з вимогами ст. 457 МК України, залучити до справи усіх осіб, причетних до оформлення вантажу та інших осіб.

Так, згідно товаро-транспортної накладної №0115 від 10.08.2015 року, відповідальною особою вантажовідправника зазначено ОСОБА_7, водієм-експедитором ОСОБА_8, особою, яка дозволила відпуск товару - директор ОСОБА_9В.(а.с.12), але жодний з них не був опитаний по обставинам справи. Оскільки апеляційна інстанція розглядає справу в межах апеляції, згідно з вимогами якої апелянт просить визнати винним ОСОБА_10, вважаючи, що його вина доведена, апеляційна інстанція повинна відповісти саме на ці доводи апеляції, а тому не зобовязана встановлювати осіб винних у неточному декларуванню товару шляхом допиту вищезазначених та інших осіб.

Про необхідність залучати до справи усіх осіб, зокрема власника товару, певною мірою свідчить і п. 13 ст. 264 МК України, який зазначає, що декларант та уповноважена ним особа несуть установлену митним кодексом та іншими законами України відповідальність за подання недостовірних відомостей, внесених ними до митної декларації, за знищення або втрату документів, відомості про які зазначені в митній декларації. Зрозумілим є те, що така відповідальність може наставати у разі доведеності вини, наявність якої не досліджувалась не тільки відносно усіх осіб, причетних до справи, але й самого ОСОБА_3.

Як було вже зазначено, протокол про порушення митних правил фактично є сформульованим обвинуваченням, але для цього він повинен відповідати вимогам закону. В п.6 ст.338 МК України зазначено, що огляд(переогляд) товарів… здійснюється у присутності особи, яка переміщує ці товари… через митний кордон України. Враховуючи, що безпосередньо у досліджуваному випадку ОСОБА_3 займався оформленням документів для переміщення товару, а безпосередньо переміщення, у разі позитивних висновків, здійснила б інша особа, оскільки митний брокер не має до цього відношення. Вбачається, що за таких обставин має місто певна невизначеність, а тому слід було б залучити до огляду товару понятих, так само, як і водія, який доставив товар, що не завадило б, а навпаки, тільки б сприяло встановленню істини у справі, оскільки водій безпосередньо мав би підтвердити де і яким чином завантажувався, а поняті мали б засвідчити чи з дотриманням вимог закону встановлено зайвий товар.

Зазначене повинно було мати місце тому, що безпосередньо огляд товару проводився на протязі двох днів, транспортний засіб, в якому зберігався товар, як до огляду, так і після першого дня не пломбувався. За таких обставин, враховуючи, що товар було переважено на другий день, вбачається, що мали місце порушення, які не дозволяють вважати допустимими докази стосовно ваги товару.

Таким чином, розглядом справи встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_3 суб'єктом порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст. 472 МК України, з чим погоджується апеляційний суд на підставі вищевикладеного аналізу вимог митного законодавства.

Крім того, доказами, дослідженими під час розгляду цієї справи, як у суді першої, так і апеляційної інстанції, умисел ОСОБА_3, під час виконання ним обовязків митного брокера на підставі договору про надання послуг з декларування товарів №9, укладеного 10.08.2015 року з TOB «М'ясопродукт-Кіровоград», на незаявлення точних відомостей про товар, як того вимагає ч.1 ст. 257 МК України, не встановлено.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_11 склад митного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України відсутній, а доводи апеляції про його наявність безпідставні, що доведено вищезазначеним аналізом доказів у цій справі, який повністю відповідає на всі її доводи.

Керуючись ст.ст.257, 264,338, 457, 472, 494, 495, 497 МК України, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Херсонської митниці ДФС на постанову Суворовського районного суду м. Херсона відносно ОСОБА_3 від 16 листопада 2015 року залишити без задоволення, а зазначену постанову - про закриття провадження у справи відносно ОСОБА_3 за ст. 472 МК України, за відсутністю складу адміністративного правопорушення без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_1