АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/258/15 Справа № 705/3612/15-п Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.172-7КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю прокурора Андрієнко Н.О., адвоката ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Умані Черкаської області ОСОБА_4 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року, якою відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, депутатата Уманської міської ради Черкаської області, голови постійної депутатської комісії з питань врегулювання земельних відносин і охорони навколишнього природного середовища, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, -

провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП, закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення ОСОБА_5, 20.08.2014 року в період з 14 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин у адміністративному приміщенні Уманської міської ради за адресою: Черкаська область м. Умань площа Леніна, 1, як депутат і голова постійної комісії з питань земельних відносин та, відповідно до вимог підпунктів «б», «в» пункту 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», як субєкт відповідальності за корупційні правопорушення, будучи належним чином ознайомлений з вимогами нормативно-правових актів, діючи умисно, з корисливих мотивів, без поважних на те причин, не вживши заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, взяв участь у 58-й сесії Уманської міської ради VІ скликання та проголосував за прийняття рішення № 3.20-58/6 «Про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування», яким надано дозвіл приватному підприємцю ОСОБА_5 на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки по вул. Жовтневої революції, 2а, міста Умані Черкаської області, на якій мають бути розміщені тимчасові споруди, як депутат Уманської міської ради та маючи реальну можливість виконати вимоги ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»невідкладно у письмовій формі не повідомив Уманську міську раду про наявність конфлікту між особистими майновими інтересами і службовими (депутатськими) повноваженнями, в результаті чого допустив виникнення конфлікту інтересів.

Факт неповідомлення Уманської міської ради про наявність конфлікту інтересів підтверджується протоколом 58-ї сесії VІ скликання та листом Уманської міської ради від 16.06.2015 року № 01/1011.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» конфлікт інтересів суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та ч.1 ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень сільській, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови обласної, районної ради зобовязаний негайно доповісти про це відповідній раді та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів.

Статтею 8 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися правил депутатської етики, зокрема, не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях і керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності.

Частиною 3 статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» встановлено, що на депутатів місцевих рад поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради зобовязаний додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради ат утворюваних нею органів, несе обовязки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення.

Виходячи із загальних правил поведінки державного службовця, зокрема, п.3.6 розділу ІІІ, затверджених наказом Головного управління Державної служби України № 214 від 04.08.2010 року, у разі виникнення конфлікту інтересів у державного службовця, який входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії, Ради тощо), такий державний службовець не повинен брати участь у прийнятті рішення, якщо його неучасть не впливає на повноваження цього органу.

Стаття 15 Закону України «Про правила етичної поведінки» «недопущення конфлікту інтересів» встановлює, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незважаючи на особисті інтереси, вживають вичерпних заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, а також не допускають вчинення дій чи бездіяльності, що можуть спричинити виникнення конфлікту інтересів або створити враження його наявності. Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати в будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчиняти дії або бездіяльність на користь своїх особистих інтересів та/або інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до вимог п.5 ст.3 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та п. ІV Національної антикорупційної стратегії на 2011-2015 роки, схваленої Указом Президента України від 21.10.2011 року № 1001/2011, одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, то таке правопорушення не може бути вказане як малозначне.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» щодо необхідності урегулювання конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року ОСОБА_5 провадження по справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172 - 7 КУпАП закрито за відсутності складу правопорушення.

Прокурор прокуратури м. Умані ОСОБА_4 не погоджуючись з постановою суджу першої інстанції про закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки судом першої інстанції несвоєчасно було направлено повний текст постанови суду до прокуратури м. Умані Черкаської області. При цьому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП. Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор, посилається на те, що судом не повній мірі враховано всі обставини справи, проігноровано доводи прокурора про порушення матеріального законодавства, яке врегульовує питання щодо повноважень депутатів та додержання законів в сфері протидії корупції.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку прокурор Андрієнко Н.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з наведених підстав, думку захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3, який заперечив, щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки в ній наведено лише посилання на норми законодавства, але не зазначено, які саме порушення допустив районний суд при розгляді провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 289, 290 КУпАП скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів провадження постанова про закриття провадження відносно ОСОБА_5 винесено 15.10.2015 року, однак повний текст рішення було отримано прокуратурою м. Умані 30.10.2015 року після закінчення строків на апеляційне оскарження.

За таких обставин приходжу висновку, що необхідно поновити строк прокурору для оскарження постанови з огляду на поважність вказаної причини пропуску зазначеного строку.

Згідно з вимогами ст.ст.245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративної відповідальності.

Суддя також повинен з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мету правопорушення.

Вказані вимоги закону суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області в повній мірі були дотримані, що не викликає будь яких сумніві щодо правильності закриття провадження.

Так, диспозиція ст.172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Згідно ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» конфлікт інтересів - суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" та ч.1 ст.12-1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень голова районної ради зобов'язаний негайно доповісти про це відповідній раді та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно п.3.6. розділу загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління Державної служби України №214 від 4 серпня 2010 року у разі виникнення конфлікту інтересів у державного службовця, який входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії, ради, тощо), такий державний службовець не повинен брати участь у прийнятті рішення, якщо його неучасть не впливає на повноваження цього органу.

Вищезазначене свідчить про те, що навіть за умови наявності суперечності між особистими інтересами ОСОБА_5 та його повноваженнями, він не мав і не міг мати реальної можливості вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішення, оскільки прийняття такого рішення є компетенцією колегіального органу, а саме сесії Уманської міської ради.

З протоколу пятдесят восьмої сесії шостого скликання Уманської міської ради від 20 серпня 2014 року а.с.10 -17 по питаннях щодо вирішення заяв громадян по земельних питаннях, які надійшли на розгляд сесії по кожній заяві було прийнято відповідне рішення більшістю голосів тобто 22 депутатами міської ради.

Отже, вказане свідчить, що ОСОБА_5, будучи депутатом Уманської міської ради, не мав змоги вплинути на вирішення питання щодо встановлення сервітуту (строкового платного) для розміщення групи тимчасових споруд в торгівельній зоні «Квітковий ринок» за адресою вул. Жовтневої революції 2-А в м. Умані, оскільки рішення приймалось депутатами у складі двадцяти двох одноголосно на сесії сільської ради.

Так судом першої інстанції вірно встановлено відсутність об'єктивних даних, які б достовірно свідчили про спонукання ОСОБА_5 депутатів Уманської районної ради до голосування за рішення на його користь як приватного підприємця.

Тому приходжу висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутні суперечності між особистими інтересами та його службовими повноваженнями, які б створювали конфлікт інтересів, і під час розгляду справи апеляційним судом.

Враховуючи наведене, суд 1 інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, а отже, в діях ОСОБА_5 відсутня наявність конфлікту інтересів.

За таких обставин, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад зазначеного адміністративного корупційного правопорушення, передбачений ст.172-7 КУпАП, а тому, за відсутністю підстав для скасування постановленого у справі судового рішення, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, звертаю увагу учасників процесу, що апеляція прокурора не може бути задоволена і з тих підстав, що прохальній частині апеляції прокурор просив суд притягнути ОСОБА_5 до відповідальності за ст.172-4 КУпАП, проте протокол про вчинення корупційного діяння ОСОБА_5 за цією статтею не складався і рішення судом за цією статтею не приймалось.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.172-7, 247 ч.1 п.1, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити прокурору прокуратури м. Умані Черкаської області ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року.

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Умані Черкаської області ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року про закриття справи про адміністративне корупційне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.172-7 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення без змін.

Постанова є остаточна і оскарженню не підлягає

Суддя Ю. В. Биба