Справа №480/2190/15-п 03.12.2015
Провадження №33/784/271/15
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Волинської Я.І.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 6 листопада 2015 року, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3,

- якою, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400грн. в дохід держави, стягнуто судовий збір у розмірі 243грн. 60коп. в дохід держави.

встановив:

Згідно постанови суду, 14 жовтня 2015 року ОСОБА_1 о 14.00 годині, у с. Зелений Гай Миколаївського району Миколаївської області, біля тракторної бригади №1 керував транспортним засобом МТ-10, державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому порядку в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду підлягає скасуванню. Посилається на те, що про існування протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП він дізнався лише 12 листопада 2015 року, коли отримав копію постанови суду.

Вказує, що дійсно 14 жовтня 2015 року його зупинили працівники ДАІ, при перевірці зясували, що в нього відсутнє водійське посвідчення про що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП. Зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

Звертає увагу, що не був присутнім при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, оскільки виклик до суду отримав лише 11 листопада 2015 року, а тому був позбавлений можливості надати особисті пояснення.

Вважає, що необхідно допитати свідків, на письмові пояснення яких, як на доказ його вини, посилається суд.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами.

Зокрема, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 14 жовтня 2015 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки МТ-10, державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому порядку в медичному закладі відмовився.

Також, відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зазначили, що 14 жовтня 2015 року ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від продування алкотестеру «Драгер» та проходження медичного огляду в встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного спяніння.

Що стосується доводів апелянта з приводу порушень суддею вимог законодавства щодо розгляду адміністративної справи без участі правопорушника ОСОБА_1 є слушними, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про сповіщення його про розгляд справи. Але при розгляді справи апеляційної скарги правопорушник ОСОБА_1 приймає участь та апеляційна скарга розглядається за його участю, то необхідно вважати, що права ОСОБА_1 поновлені.

Накладене на правопорушника стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП та призначено з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника та ступені його вини. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доцільність накладення на ОСОБА_1 саме такого виду адміністративного стягнення, у вигляді штрафу і саме такий вид стягнення буде достатнім для запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом дані вимоги закону виконано, судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 6 листопада 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_4