АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:ст.172-7 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р. м.Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Суходольський М.І. розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою прокурора Остапенко Ю.А. на постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.11.2015 року, якою відносно ОСОБА_3 провадження по справі закрито за правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст.172-7 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд -

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2015 року прокурором було складено два адміністративні протоколи за нібито вчинення корупційних діянь ОСОБА_3

Так, ОСОБА_3 перебуваючи на посаді начальника Управління Укртрансінспекції в Черкаській області, та згідно підп. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, використовуючи свої повноваження та повязані з цим можливості в порушення вимог п.2 та п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме не повідомив не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася, або могла дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника та крім того вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів підписав та видав ліцензійну картку АВ «004829 від 11.06.2015 року на автобус «Богдан А-09212 ліцензіату ТОВ «Автолюкс-Черкаси-Плюс» одним із засновників якого є його дочка ОСОБА_4, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП України.

Суд закрив провадження по справі у звязку з тим, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП України, повязаного з корупцією.

На постанову суду прокурор Остапенко Ю.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.11.2015 року скасувати, прийняти нову постанову, накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що суд не врахував вимоги ст.ст. 245,280 КУпАП, не всебічно, не повно і не обєктивно зясував обставини справи та не зясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що ОСОБА_3, будучи начальником управління Укртрансінспекції, являючись посадовою особою, підписав та видав ліцензійну картку ліцензіату «Автолюкс-Черкаси-Плюс» достовірно знаючи, що його дочка є одним із засновників вказаного товариства, при цьому не повідомив про конфлікт інтересів.

Судом не взято до уваги, що згідно Закону України «Про запобігання корупції» відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає за сам факт не повідомлення безпосереднього керівника про реальний конфлікт інтересів і не передбачає обовязковість настання будь-яких наслідків (матеріальної вигоди і т.п.)

Зважаючи на викладене, прокурор вважає, що ОСОБА_3 внаслідок підписання ліцензійної картки АВ №004829 на автобус «Богдан А-09212» від 11.06.2015 року ліцензіату ТОВ «Автолюкс-Черкаси-Плюс», тим самим фактично сприяв у здійсненні господарської діяльності підприємством, дохід від якого отримує його дочка ОСОБА_5

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши думку прокурора в підтримку своєї апеляційної скарги, вислухавши пояснення правопорушника та його захисника, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3, як начальник управління Укртрансінспекції, в силу своїх службових повноважень зобовязаний був підписувати ліцензійні картки, які додаються до ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом.

Ліцензійна картка була ОСОБА_3 підписана і видана підприємству ТОВ «Автолюкс-Черкаси-Плюс» - тобто юридичній особі, яка придбала транспортний засіб за власні кошти для перевезення пасажирів.

Те, що одним із засновників в підприємстві ТОВ «Автолюкс-Черкаси-Плюс» є рідна дочка ОСОБА_3 в даному випадку не має юридичного значення.

Помилковим є твердження прокурора, що відповідальність за корупційне діяння, передбачене ст.172-7 КУпАП тобто порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає за сам факт не повідомлення безпосереднього керівника про реальний конфлікт інтересів, оскільки сам факт повинен містити в собі ознаки складу корупційного правопорушення, а це: обєкт, обєктивна сторона, субєкт і субєктивна сторона.

Відсутність хоча б однієї ознаки свідчить про відсутність складу корупційного правопорушення.

Системний аналіз правових норм, які регулюють питання корупційних правопорушень свідчить про те, що багато дій є прямим обовязком державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, тому слід врахувати, що такі дії належать до корупційних правопорушень лише за умови, що вони вчинені з метою незаконного одержання за це матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг, в тому числі і на користь третіх осіб. За відсутності такої мети, в тому числі і за недоведеністю такої мети відповідними доказами, протокол про вчинення корупційного правопорушення за ст.172-7 КУпАП складений не може бути, а справа за таке діяння, що надійшла до суду, має бути закрита за відсутності складу правопорушення.

Склад корупційного правопорушення в діях ОСОБА_3 був би, коли б даний транспортний засіб розподілився між кількома підприємствами, а він підписав ліцензійну картку підприємству, де працює його дочка.

Суд вірно зазначив, що оновлення транспортного парку для перевезення пасажирів не може бути корупційним правопорушенням незалежно від того чи працює в ньому родич чи ні.

Правильно суд обґрунтував своє рішення про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак складу корупційного правопорушення, тобто відсутність обєктивної та субєктивної сторони складу правопорушення, оскільки він, підписавши та видавши ліцензійну картку, виконавши свої прямі функціональні обовязки, корисливого чи іншого особистого інтересу не мав і не надав такого інтересу третім особам та не мав будь-якого умислу на заподіяння шкоди державі.

Те, що дочка ОСОБА_3 є одним із засновків ТОВ «Автолюкс-Черкаси-Плюс» не може складати конфлікт інтересів в даному випадку, оскільки транспортний засіб, на якого видана ліцензійна картка, придбаний підприємством для перевезення пасажирів і він повинен працювати. Крім цього, транспортний засіб належить юридичній особі і дочка ОСОБА_3 не володіє всіма активами чи їх значною часткою і права вирішального впливу на формування складу товариства, результати голосування чи вчинення правочинів, які надають неможливість визначати господарську діяльність чи керувати підприємством вона не має.

Слід зазначити, що твердження прокурора про виникнення суперечності між майновими інтересами дочки ОСОБА_5 та службовими інтересами і повноваженнями ОСОБА_3 є безпідставні і нічим не підтверджені. Конфлікт інтересів є формальним складом правопорушення, а прокурор схиляє до матеріального складу правопорушення, що є незаконним.

Отримання частки прибутку від господарської діяльності підприємства не утворює корупційного правопорушення такого, як конфлікт інтересів, оскільки підписання і видача ліцензійної картки це прямий службовий обовязок посадової особи, а належне виконання функціональних обовязків не породжує будь-якого правопорушення.

Розглядаючи справу по суті суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу корупційного правопорушення. Рішення суду належним чином мотивоване.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі не навів доказів, які б давали підстави вважати, що підписавши та видавши ліцензійну картку юридичній особі, він надав перевагу своїй дочці, яка є одним із засновників підприємства і тим самим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім цього, прокурор в своїй прохальній частині апеляційної скарги поставила перед судом незаконну вимогу: «накласти на ОСОБА_3 стягнення», не визнавши його винним.

Не визнавши особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення, неможливо на особу накласти стягнення. Така істотна процесуальна помилка прокурора унеможливлює суду прийняти рішення про задоволення апеляції взагалі. Суд є арбітром між прокурором і особою, що притягується до відповідальності, а не обвинувачем.

Дані висновки суду ґрунтуються на вимогах Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст.6, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків відповідно до закону.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, тому її слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Остапенко Ю.А. на постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 листопада 2015 року, якою адміністративну справу відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито із-за відсутності в його діях складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.173-7 КУпАП залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Суходольський