АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, приватного підприємця, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 185, 122-2 КУпАП, із накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 гривень, -

встановив:

постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 185, 122-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 гривень.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 15 травня 2015 року приблизно о 23 годині 47 хвилин, керуючи транспортним «Деу» д/н НОМЕР_1, рухалася по вул. Чайковського та на перехресті із вул. Шкільна у м. Першотравенськ не виконала вимогу працівника ДАІ про зупинку. Продовжуючи свій рух, ОСОБА_1 намагалась втекти від працівників ДАІ, проте вжитими заходами з боку інспекторів направлених на затримання ОСОБА_1 була затримана. При затриманні остання вчиняла злісну непокору працівникам міліції: намагалась втекти, хватала за формений одяг, провокативно розмахувала руками перед обличчя та на вимоги працівників міліції припинити свою протиправну діяльність не реагувала, чим фактично порушила п. 2.4 Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, ОСОБА_1, у строк передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП, подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Своє прохання ОСОБА_1 мотивувала тим, що її вина належним чином не доведена, а наявні у справі докази суперечливі і не відповідають фактичним обставинам.

Зокрема, апелянт зазначає, що під час її затримання велась відеофіксація, проте жодних відеоматеріалів у матеріалах справи не має, що, на її переконання, свідчить про фальсифікації з боку працівників міліції.

По факту невиконання нею вимог інспектора ДАІ про зупинку зазначає, що єдиним доказом її вини по цьому епізоду є відеозапис, при цьому з нього слідує, що вимога про зупинку працівником ДАІ була подана протягом пяти секунд, що є фізично не можливим, і явно свідчить про надуманість даної обставини з боку працівника ДАІ.

По факту непокори законній вимозі працівника міліції апелянт зазначає, що у протоколі відсутні дані з приводу того, яка саме законна вимога інспектора ДАІ не була виконана, а пояснення свідків суперечливі і не відповідають фактичним обставинам.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не зявилася про час та місце перегляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, клопотань про відкладання перегляду справи до суду не надходило. Враховуючи наведенні обставини, а також вимоги п. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим провести перегляд справи у відсутність особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається із матеріалів справи у вину ОСОБА_1 ставилося те, що вона 15 травня 2015 року приблизно о 23 годині 47 хвилин, керуючи транспортним «Деу» д/н НОМЕР_1, рухалася по вул. Чайковського та на перехресті із вул. Шкільна у м. Першотравенськ не виконала вимогу інспектора ДАІ про зупинку. Після чого, намагаючись втекти від інспекторів ДАІ, продовжила свій рух, проте вжитими заходами була затримана. При затриманні остання вчиняла злісну непокору працівникам міліції: намагалась втекти, хватала за формений одяг, провокативно розмахувала руками перед обличчям інспекторів на їх вимоги припинити свою протиправну діяльність не реагувала.

Суд, визнаючи провину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, свої висновки обґрунтував сукупністю доказів, зокрема, рапортом інспектора ДАІ (а.с. 35), поясненнями свідка ОСОБА_2, який у судовому засіданні пояснив, що бачив як інспектора ДАІ у районні перехрестя вул. Чайковського вул. Шкільна намагався зупинити автомобіль «Деу» червоного кольору, який, проігнорувавши вимогу інспектора, продовжив свій рух.

Дані обставини також підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_3, який у суді пояснив, що був свідком того, як дівчина водій червоного автомобіля «Деу», намагаючись втекти від працівників ДАІ, які слідували за нею на патрульному автомобілі з увімкнутими проблисковими маячками та звуковою сигналізацією, зупинилась біля будинку №10 по вул. Октябрська у м. Перешотравенськ та швидкою ходою рухалася у бік першого підїзду будинку.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, яке виразилося у непокорі законній вимозі працівника міліції суд обґрунтував рапортом працівника ДАІ (а.с. 35) у якому зазначено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані спяніння та з метою уникнення відповідальності за вчинене нею всіляко намагалась втекти, вела себе провокативно працівники міліції неодноразово звертались до не з вимогою припинити свої протиправні дії.

Зазначенні у рапорті обставини також підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_3, який у судовому засіданні пояснив, що у середині травня 2015 року приблизно о 00 годин був свідком того, як червоний автомобіль «Деу» наздоганяв патрульний автомобіль з увімкнутою світловою та звуковою сигналізацією (проблисковими маячками), зазначений автомобіль «Деу» зупинився у дворі будинку №10, розташованого по вул. Октябрська у м. Першотравенськ, з якого вибігла дівчина і направилась у напрямку першого підїзду будинку. В цей же час біля зазначеного автомобіля «Деу» зупинився патрульний автомобіль, з якого вибіг інспектор ДАІ і направився за дівчиною-водієм. Наздогнавши її інспектор голосно звертався до неї з вимогою зупинитися і надати йому для перевірки відповідні документи, а також просив пояснити чи вживала вона спритні напої, і чи поїде вона на медичне освідчення. Проте, дівчина всіляко намагалась уникнути від спілкування з інспекторами, тікала від них, кричала, вела себе явно неадекватно.

Зазначенні обставини також знайшли своє підтвердження і у поясненнях свідка ОСОБА_4, який підтвердив факт того, що ОСОБА_1 тікала від інспектора ДАІ, який їй у слід голосно вимагав зупинитись.

Жодних доказів які б ставили під сумнів обєктивність та правдивість пояснень свідків та інспекторів ДАІ викладених у рапорті та повідомлених у судовому засіданні у матеріалах справи не має і апелянтом суду не надано.

Стосовно відсутності відеозапису затримання, то дана обставина сама по собі не може бути єдиною та достатньою підставою для визнання висновків суду такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки орган, який склав матеріали справи самостійно визначає обєм та спосіб доказування вини.

Проаналізувавши доводи ОСОБА_1 у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про їх формальність, які суд розцінює як спосіб захисту, з метою уникнення особи від відповідальності за вчинене.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-2, 185 КУпАП, відповідають фактичним обставинам. Встановленні у постанові місцевого суду обставини повністю погоджується із наявними у матеріалах справи доказами та поясненнями свідків, які були допитані у судовому засіданні, обєктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував, обравши вид та розмір стягнення, із дотримання вимог ст. 36 КУпАП, яке повністю відповідатиме суспільній небезпеці вчиненого, є справедливим та достатнім для виправлення зазначеної особи та недопущення нею у майбутньому аналогічних правопорушень.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування постанови місцевого суду - відмовити.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст.122-2, 185 КУпАП, та на яку накладено адміністративне стягнення у вигляді 200 гривень, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5