Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 333/7724/15-п Суддя в 1-й інстанції Герасименко С.Г.
Провадж. № 33/778/496/15 Суддя в 2-й інстанції Тютюник М.С.
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., розглянувши в залі Апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2015 р., якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. в дохід держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 16 жовтня 2015 року о 22 год. 00 хв. на 311 км. а/д Харків-Сімферополь, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння (розширені зіниці очей, не реагують на світло, тремтіння рук, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан спяніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. в дохід держави

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови, невідповідність викладених в ній фактів обставинам справи, неналежну оцінку та неповне дослідження судом всіх доказів по справі, порушення норм матеріального права, допущені судом під час розгляду справи. Апелянт просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушень, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Свої висновки суд першої інстанції належним чином вмотивував в постанові, а доводи ОСОБА_1 перевірені у сукупності з іншими доказами по справі.

В апеляційній скарзі та у суді апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 пояснив про відсутність з боку працівника ДАІ пропозицій щодо проходження медичного огляду на стан алкогольного чи наркотичного спяніння та порушення працівником ДАІ передбаченого ст. 266 КУпАП порядку огляду на стан спяніння.

Факт керування 16.10.2015 року транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1 та його зупинка вечора того дня працівником ДАІ на 311 км. а/д Харків-Сімферополь ОСОБА_1 не оспорюється.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що був очевидцем фактів висловлення 16.10.2015 року, приблизно о 22 год. 40 хв. працівником ДАІ на адресу ОСОБА_1, після зупинки автомобіля під керуванням останнього на 311 км. а/д Харків-Сімферополь підозри щодо перебування даного водія у стані наркотичного спяніння та пропозиції пройти огляд у медичному закладі з цього приводу, а також відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від пропозиції інспектора ДАІ пройти огляд на стан наркотичного спяніння в наркологічному диспансері, мотивуючи це своїм правом на таку відмову.

Наявні у матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2,3) узгоджуються із поясненнями даних свідків в суді апеляційної інстанції.

Отже, доводи апелянта про відсутність доказів його провини є неспроможними.

Суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про неперебування у стані алкогольного чи наркотичного спяніння, оскільки диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає наявність в діях особи складу вказаного правопорушення не лише у випадку керування транспортним засобом, зокрема, в стані наркотичного спяніння, а й у разі відмови водія від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 останній, у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився пройти огляд на стан наркотичного спяніння в закладі охорони здоровя, тобто порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що передбачає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 254-256 КУпАП.

Враховуючи досліджені докази, суддя прийшов до вірного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, що керує транспортним засобом від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Доводи ОСОБА_1 про порушення порядку огляду на стан наркотичного спяніння не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Пунктом 2.12. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.09.2009 року № 400/666 (надалі-Інструкція) передбачено направлення уповноваженою особою Державтоінспекції МВС водія транспортного засобу, відносно якого є підстави вважити, що він перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до найближчого закладу охорони здоровя.

Відповідно до п. 3.7. зазначеної Інструкції проведення лабораторних досліджень, які згідно п.3.9. Інструкції використовуються у закладах охорони здоровя, на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обовязковим.

Отже, огляд водія транспортного засобу на стан наркотичного спяніння має відбуватись у відповідному медичному закладі, що не протирічить положенням ст. 266 КУпАП та було інспектором ДАІ запропоновано ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст.ст. 33-35 КУпАП, розяснень п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, його наслідків, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя виконав вимоги ст. ст. 33, 245, 280 КУпАП та положення зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України та піддав ОСОБА_1 альтернативному, мінімальному, передбаченому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, стягненню у виді грошового стягнення (штрафу), яке є необхідним і достатнім для досягнення визначеної статтею 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення зазначеною особою нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_4