Справа № 298/1009/15-п
Номер провадження 3/298/484/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Цибик І.Й., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, 12, Великоберезнянського району, непрацюючого, громадянина України, за ст. 173 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У ніч з 15 на 16 травня 2015 року, близько 00.40 год, ОСОБА_1, знаходячись на центральній дорозі с. Волосянка, Великоберезнянського району, кинув скляну пляшку в автомобіль громадянки ОСОБА_2, чим пошкодив даний транспортний засіб.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно у ніч на 16 травня 2015 року біля 00.40 год. він зі своїм знайомим ОСОБА_3 йшли по лівій стороні дороги від початку с. Волосянка до центру, щоб посидіти з дівчатами на лавці. В той час проїхав автомобіль, як виявилось в подальшому, належний ОСОБА_2 Спочатку він подумав, що це автомобіль його знайомого Шандора. Коли вони дійшли до лавки, на скільки пам'ятає біля будинків з №№ 48, 49, цей автомобіль уже стояв неподалік. З нього вийшла жінка і почала на нього кричати, чому він кинув до її автомобіля скляною пляшкою. Він сказав, що цього не робив, тоді жінка сіла в автомобіль і поїхала до центру с. Волосянка, а він залишився сидіти з друзями на лавці. Через деякий час вона повернулася зі своїм сином та ще з якимось хлопцем. Вони почали зривати з нього капюшон і намагалися побити. Згодом, дізнавшись, що ОСОБА_2 поскаржилася на нього до міліції, він пішов до неї додому вияснити всі обставини. Однак вона попросила 4 000 грн. за якусь там спричинену подряпину на автомобілі, хоча він до цього не причетний.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що того дня їхала на своєму автомобілі на вокзал у с. Волосянка щоб зустріти сина з поїзда «Львів-Солотвино». На початку с. Луг зупинилася через те, що відчула як в автомобіль кинули пляшку. Вийшовши з автомобіля, побачила, що переднє ліве крило загнуте, а неподалік на лавці сидять якісь хлопці й дівчата. Один з хлопців відразу почав підходити до неї з криком що сталося і що він за все розрахується. Зустрівши з поїзда сина та ще двох хлопців з с. Луг, вона розповіла їм про цей інцидент. На зворотній дорозі вони зупинилися біля тої лавки та вийшли з сином та ще з одним хлопцем з автомобіля щоб вияснити особу того хлопця, який кричав, що за все розрахується. Але молоді люди, що сиділи на лавці, сказали, що той хлопець з м. Перечин і вони його не знають. Проте син впізнав у ньому ОСОБА_1, який вже почав заперечувати свої слова, казав, що це не він кидав пляшкою до автомобіля, скакав до сина і намагався його копнути. Тоді вони сіли в автомобіль і поїхали. Десь на третій день ОСОБА_1 прийшов до неї додому, просив вибачення, казав, що був тоді п'яний і запитав скільки коштує ремонт автомобіля. Вона сказала йому, що дізнається на техстанції і повідомить, що й зробила, назвавши за кілька днів у телефонній розмові суму в 4 000 грн. Проте до сьогоднішнього дня він так і не розрахувався.

- 2 -

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що в цей день десь за північ вона сиділа на лавці біля будинку № 49 по центральній дорозі в с. Волосянка разом з сестрою ОСОБА_5 та подругою ОСОБА_6, грали ігри в мобільних телефонах. Побачила як неподалік зупинився автомобіль і до водія підійшов якийсь хлопець. Хто конкретно це був вона не бачила, бо було темно, як і не чула їхньої розмови. Потім до них підійшли ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а через деякий час підїхав цей же автомобіль, з якого вийшла жінка з двома хлопцями. Жінка почала кричати на ОСОБА_1 чому він кинув пляшку в автомобіль. Той, в свою чергу, казав, що такого не робив. Чи було кинуто якийсь предмет в цей автомобіль, вона не чула й не бачила.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні дали аналогічні покази, а саме, що не чули і не бачили щоб хтось кидав в автомобіль пляшку, як і не чули розмови ОСОБА_1 з жінкою-водієм, оскільки її автомобіль зупинився через два будинки від того місця, де вони сиділи на лавці.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що на час цього інцидента він працював помічником дільничного інспектора і саме він відбирав пояснення від свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Коли відбирав пояснення від ОСОБА_5 запросив її маму, оскільки вона неповнолітня. Всі пояснення ці свідки надавали добровільно, ніякого тиску на них не здійснювалось. Спочатку він перечитував їм пояснення, а потім давав перечитувати особисто, після чого вони підписалися кожен під своїм поясненням.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що 16 травня 2015 року за північ він приїхав поїздом зі Львова з навчання на вокзал в с. Волосянка, де його на автомобілі зустріла мама і розповіла, що по дорозі в с. Луг якийсь хлопець кинув скляною пляшкою в автомобіль. Тоді він попросив швидше повертатися, щоб побачити хто це зробив. Також з ним були ще два хлопці з с. Луг. Підїхавши до того місця, він вийшов з автомобіля і побачив, що на лавці сидять дівчата, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Останній був у капюшоні і саме на нього показала мама. Так, він розвернув його і впізнав. Тоді ОСОБА_1 почав його копати і мама сказала, щоб вони їхали геть, що міліція у всьому розбереться.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що на той час працювала слідчим і допити всіх свідків були проведені за її дорученням без будь-якого тиску на них. Провадження було порушено прокуратурою по заяві ОСОБА_2 і перейшло до неї за підслідністю.

Хоча ОСОБА_1 свою винуватість не визнав, така повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15.06.2015 року, поясненням потерпілої ОСОБА_2, свідка ОСОБА_8, постановою про закриття кримінального провадження від 28.09.2015 року та іншими матеріалами справи, з яких вбачаються аналогічні встановленим у ході розгляду даної справи обставини, в тому числі дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.

Покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на запитання судді чому їх пояснення, надані у судовому засіданні, не збігаються з їх письмовими поясненнями, що містяться в матеріалах справи, останні не змогли відповісти, лише вказали, що правдивими є їх усні пояснення. Разом з тим, повідомили, що письмові пояснення вони надавали добровільно, без будь-якого тиску з боку сторонніх осіб. Так, у своїх письмових пояснень, наданих на досудовому слідстві, вони, будучи попередженими про кримінальну відповідальність, зазначили, що бачили як один із компанії хлопців, які згодом до них приєдналися, кинув пляшку в автомобіль. Цими хлопцями були ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Потім один з цих хлопців, а саме ОСОБА_1, як вказано у постанові про закриття кримінального провадження, намагався домовитися із водієм автомобіля, що кинув пляшку ненавмисно. Саме у своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

- 3 -

стверджують, що чули цю розмову. Крім того, саме в ОСОБА_1 ОСОБА_2 впізнала хлопця, який підходив до неї з криком, що за все розрахується, а її син підтвердив його особу.

Відтак, вважаю, що покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні спрямовані на уникнення ОСОБА_1 належної адміністративної відповідальності.

Таким чином, наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки він вчинив дрібне хуліганство, тобто дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Разом з тим, 28.09.2015 року слідчий СВ Перечинського РВ (з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області лейтенант міліції ОСОБА_9 виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що з часу винесення постанови про закриття кримінального провадження від 28.09.2015 року пройшло більше ніж один місяць, згідно ч.4 ст. 38 КУпАП строк накладення стягнення закінчився днем 28 жовтня 2015 року, тому відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП слід закрити.

Керуючись ст. ст. 38, 247 ч.1 п.7, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч.4 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення, через цей суд.

Суддя Великоберезнянського

районного суду ОСОБА_10