Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/1549/15-п
Провадження по справі № 3/514/499/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року смт Тарутине

Суддя Тарутинського районного суду Тончева Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної прикордонної служби України Південного регіонального управління Білгород - Дністровського прикордонного загону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, 15.08.1981року народження, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої інспектором ПС 3-ої категорії впс " Підгірне" Білгород-Дністровського прикордонного загону, одруженої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не судимої, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності,

за ст.172-18 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

22.10.2015року о 19 годині 38 хвилин старший сержант ОСОБА_1 виконуючи обов'язки в прикордонному наряді " Перевірка документів" у пункті пропуску " Малоярославець" впс " Підгірне" порушила правила несення прикордонної служби, а саме здійснила оформлення на виїзд з України з внесенням відомостей до бази данних ПТК АПК " Гарт-1/П" про громадянина ОСОБА_2 по чужому паспорту, чим вчинила порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону, тобто військове адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнала та пояснила суду, що на час складення протоколу вона обіймала посаду інспектора ПС 3-ої категорії впс " Підгірне " один місяць, крім того, пояснила суду, що особа по відношенню до якої вона здійснила неякісну ідентифікаційну перевірку, в наслідок своєї фізичної втоми ( дві доби в наряді), - є учбовим правопорушником, тож її підбурили вчининити це правопорушення не маючи на те вагомих підстав, оскільки раніше вона виконувала свої обов'язки без порушень. Більш того, вважає, що цей випадок не мав наслідків, так як учбовий правопорушник відразу зліз з рейсового автобуса і представився старшим лейтенантом Матейко, тож Державний кордон учбовим правопорушником не перетинався.

Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

Так, згідно із п. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року» (далі Конвенція), Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7, №11 до Конвенції від 17.07.1997, Україна повністю визнає на своїй території дію ст. 46 Конвенції щодо визнання обовязковою юрисдикції Європейського суду з прав людини з усіх питань, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції, у звязку з чим у національному судочинстві під час застосування норм Конвенції з метою їхнього тлумачення є можливим застосування рішень Європейського суду з прав людини, що мають прецедентний характер.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.07.2006 передбачає, що судді мають застосовувати зазначену Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Стаття 6 Конвенції передбачає, зокрема, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків ...» (п. 1).

З огляду на європейську практику, під час визначення того, чи було порушення п. 1 ст. 6 Конвенції у звязку з провокацією злочину, ЄСПЛ оцінює ситуацію на предмет, наявності ознак підбурювання особи до вчинення злочину співробітниками правоохоронних органів (матеріальний аспект) і дотримання позитивних зобовязань держави розглянути належно заяву особи про схиляння її до вчинення злочину співробітниками правоохоронних органів (процесуальний аспект).

На думку ЄСПЛ, провокація злочину по суті є тоді, коли співробітники правоохоронних органів не обмежуються переважно пасивним встановленням обставин можливого вчинення особою злочину з метою збору відповідних доказів і, за наявності на те підстав, притягнення її до відповідальності, а підбурюють цю особу до вчинення злочину.

Під час визначення того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним встановленням обставин можливого вчинення злочину, ЄСПЛ розглядає два чинники, такі як:

наявність підстав для проведення відповідних заходів;

роль співробітників правоохоронних органів у скоєнні злочину.

Належними підставами здійснення зазначених вище заходів ЄСПЛ визнає конкретні і достатні фактичні дані, що вказують на можливе вчинення особою злочину.

Щодо ролі співробітників правоохоронних органів у скоєнні злочину, то ЄСПЛ розглядає момент початку здійснення ними відповідного заходу, щоб визначити, чи «приєдналися» вони до злочину, який особа вже почала здійснювати без будь-якої участі з їхнього боку, чи навпаки своїми навмисними діями спровокували особу на вчинення такого злочину.

Європейський Суд з прав людини забороняє судам використовувати докази, отримані в результаті провокації правоохоронців.

Досліджуючи матеріали, встановлено, що 22.10.2015року до міждународного пункту пропуску для автомобільного сполучення " Малоярославець" на рейсовому автобусі сполученням " Одеса - Чадир-Лунга" прибув громадянин України , який при перевірці документів , а саме паспорту пред'явив закордонний паспорт серії КМ № 734139, виданий на ім'я ОСОБА_2, 26.08.1995року народження. Прикордонним нарядом " Перевірка докуменів" у складі старшини ОСОБА_1 було проведено стандартну перевірку документів, під час якої ознак підробки виявлено не було . Однак, у зв'язку з неякісним проведенням ідентифікації особи, старшиною ОСОБА_1 не було виявлено, що паспортний документ не належиь пред'явникові, а саме учбовому - правопорушнику старшому лейтенанту Матейко. В результаті, інформація про перетин кордону особою була внесена до бази даних ПТК АПК " Гарт - 1/П".

Згідно витягу з БД " Гарт 1-П" / скріншот про скасування інформації/ інформація про ОСОБА_2 скасована у зв'язку з : " учбовий порушник. Службове завдання № 51/1940 від 19.10.2015року".

Згідно службової характеристики старшина ОСОБА_1 професійно підготовлена добре, до виконання своїх функціональних обов'язків відноситься з відповідальністю , службу по охороні державного кордону знає і несе пильно, почуття відповідальності за доручену справу розвинуто добре, вказівки та розпорядження виконує точно, достатньо контролює себе, щоб діяти рішуче та сміливо, в розголошені службової інформації помічена не була.

З огляду на вищезазначене, з урахуванням європейської практики, можливо зробити висновок, що наявність підстав для проведення відповідних заходів щодо виявлення порушень правил несення прикордонної служби ОСОБА_1 відсутня, оскільки остання добре характеризується і раніше не помічена у порушенні правил несення служби. Крім того, відсуні докази того чи «приєднався» старший лейтенант Матейко до злочину, який ОСОБА_1 вже почала здійснювати без будь-якої участі з боку службових осіб, чи навпаки своїми навмисними діями старший лейтенант Матейко спровокував старшину ОСОБА_1 на вчинення такого злочину.

Суд, вважає за доцільне зазначити, що якщо правопорушником був "учбовий правопорушник", то службове завдання з таким " учнем " мало на меті проведення учбових навичок у прикордонному наряді щодо здійснення прикордонного контролю та вміння організовувати заходи з приводу виявлення спроб незаконного перетинання державного контролю і повинно було мати підгрунтя у вигляді постійних порушень правил несення прикордонної служби.

Більш того, на думку суду, в данній ситуації мало місце підбурення службовою особою до скоєння правопорушення оскільки відповідно до службової характеристики службу по охороні державного кордону ОСОБА_1 знає і несе пильно, і можливо, без підбурювання останньої до вчинення такого порушення правил у вигляді неналежної ідентифікації особи - взагалі не відбулося.

Доказів як повинна проходити ідентифікація особи яка перетинає державний кордон та саме яким чином / дією чи бездіяльністю/ вона порушена суду також не надано.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате , а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу про вчинення ОСОБА_1 Анатолієвною адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-18 КУпАП - провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена на протязі десяти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Н.М. Тончева