Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 33/781/242/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 172-6 КУпАП Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2015 року, суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Онуфрієв В.М., із секретарем Ковальовою Н.Д., за участю прокурора Федотової О.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляцією останнього на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

визнано винним у вчиненні корупційного правопорушення за ознаками ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 1020 грн.

Стягнуто судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні корупційного правопорушення за ознаками ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 1020 грн. Своє рішення суд мотивував тим, що наказом начальника Кіровоградської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№6) №38 о/с від 01.08.2012 року прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_3 призначено молодшим інспектором відділу охорони Кіровоградської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби в Кіровоградській області №6.

31.07.2014 року ОСОБА_3 ознайомлений зі ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції».

В порушення вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ОСОБА_3 будучи прапорщиком внутрішньої служби, молодшим інспектором відділу охорони Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6), не подав до місця роботи (Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, передбачену Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» за останнім місцем роботи та надав декларацію лише 28.08.2015 року.

Наказом начальника Кіровоградської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№6) №33 о/с від 31.07.2014 року прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_3 молодшого інспектора відділу охорони Кіровоградської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби в Кіровоградській області (№6) на підставі п. 63 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено.

Зазначив, що в діях прапорщика внутрішньої служби молодшого інспектора відділу охорони Кіровоградської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби в Кіровоградській області (№6) ОСОБА_3 міститься склад корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив постанову районного суду скасувати адміністративне провадження закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що у відповідності до вимог абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єкти декларування, які звільнилися або припинили діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку визначеними цим законом. У примітці ст. 172-6 КУпАП не однозначно визначено, що суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1 підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" та у законі ніяким чином не згадується про осіб рядового і начальницького складу державної пенітенціарної служби. Також, в КУпАП немає визначення адміністративне корупційне правопорушення, як зазначено в протоколі №7 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, що суперечить чинному законодавству України. У протоколі відсутні дані про місце складання протоколу та місце скоєння правопорушення, що суперечить вимогам ст. 256 КУпАП та є обов'язковою вимогою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Вказане майнове стягнення у вигляді штрафу, не співпадає з реальним розміром одержуваної пенсії та утримання неповнолітніх дітей, які перебувають на його забезпеченні, що судом під час розгляду справи взагалі не досліджувалося та не бралося до уваги. Крім цього, вказав, що в постанові зазначено про стягнення з нього на користь держави судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В ЗУ «Про судовий збір» відсутній пункт щодо стягнення судового збору в разі накладення штрафу на правопорушника і подання матеріалів для розгляду в суд зі сторони органів прокуратури при здійснені повноважень, про що зазначено у п. 1 ст. 5 цього закону України та зазначено, що вони звільняються від сплати судового збору, а тому вважає, що стягнення з нього судового збору суперечить вимогам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_3, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляції, вважаю, що апеляція задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачено, що відповідальність за правопорушення настає внаслідок несвоєчасного подання декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за формою, передбаченою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», субєкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за період не охоплений раніше поданою декларацією.

Приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП.

Під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 31.07.2014 року, тобто в день звільнення, ОСОБА_3 за останнім місцем роботи був ознайомлений із ст.12 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» від 07.04.2011 року №3206-VI та про наслідки невиконання про, що підписав підписку-зобовязання у тому, що зобовязується подати декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, за не охоплений раніше поданими деклараціями період протягом 10 днів після проведення з ним грошових розрахунків та зобовязується протягом одного року до 1 квітня 2015 року подати до кадрового підрозділу за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеним ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» від 07.04.2011 року №3206-VI. Про наслідки невиконання вимог Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» від 07.04.2011 року №3206-VI попереджений.

Разом із тим, ОСОБА_3 у передбачений законом строк, з 31.07.2014 року по 01.04.2015 року та сплину року після звільнення, декларацію не подав, а фактично подав її, майже через 1 місяць після сплину року після звільнення та майже через чотири місяці після 1 квітня 2015 року - 28.08.2015 року.

Крім того, при цьому апеляційний суд бере до уваги письмове пояснення ОСОБА_3 надане прокурору м. Кіровограда ОСОБА_4 28.08.2015 року, в якому вказав, що не подав декларацію бо забув (а.с. 9).

Також, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 вину визнав та вказав, що забув подати декларацію, дане підтверджується журналом судового засідання.

Отже, наведені обставини, які були встановлені під час апеляційного провадження у своїй сукупності без жодних сумнівів свідчать про наявність складу корупційного правопорушення у бездіяльності ОСОБА_3, яке виразилося у не поданні ним, як субєктом декларування, декларації про майно та доходи за період неохоплений раніше поданою декларацією, що передбачено ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

За таких підстав, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо відсутності у примітці ст. 172-6 КУпАП осіб рядового і начальницького складу державної пенітенціарної служби та відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення вказівки на місце та дату складання даного протоколу є необґрунтованими і спростовуються дійсними встановленими в судовому засіданні обставинами справи.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене судом першої інстанції адміністративне стягнення прийняте з урахуванням особи порушника та є достатнім для попередження вчинення ним аналогічних адміністративних правопорушень. Доводи ОСОБА_3 щодо неврахування судом особи правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, пенсіонер, має на утриманні двох неповнолітніх дітей не підтверджується матеріалами справи, оскільки ним не надано суду довідки про склад сімї та довідки з пенсійного фонду про пенсійне забезпечення.

Крім того, доводи апеляції щодо безпідставного стягнення судового збору на користь держави є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» - платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За таких обставин, оцінюючи у сукупності наявні в справі та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд доходить висновку, що постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні корупційного правопорушення за ознаками ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн. - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2