АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську за участю ОСОБА_1 його апеляційну скаргу на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривня, -

встановив:

постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривня.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 22 вересня 2015 року о 16 годині, знаходячись біля будинку №15 розташованого по вул. Космонавтів у Дніпропетровську, виражався грубою нецензурною лайкою в громадському місці, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 20 листопада 2015 року подав апеляційну скаргу з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП, на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку ОСОБА_1 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови ним був пропущений з поважної причини, а саме через те, що його ніхто про час та місце розгляду справи не повідомив.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що справу, відносно нього, було розглянуто у його відсутність; наявні у матеріалах справи докази не доводять його вину у вчиненні дрібного хуліганства, а тому постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1, просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу і заявлене ним клопотання про поновлення попущеного строку, скасувавши постанову місцевого суду.

В обґрунтування своєї невинуватості ОСОБА_2 зазначив, що жодних хуліганських дій не вчиняв, розгляд справи був проведений без виклику свідків, його протиправних дій, для зясування усіх обставини. Крім цього, під час перегляду справи судом першої інстанції було грубо порушено вимоги ст. 268 КУпАП: справу за обвинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, було розглянуто у відсутність особи, відносно якої складено протокол.

Суд апеляційної інстанції, зясувавши думку ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У випадку неявки особи до суду, особа має бути піддана приводу органом внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи під час розгляду справи судом було грубо порушено вимоги ст.ст. 268, 279 КУпАП, під час підготовки справи до розгляду не було перевірено чи повідомлено особу про час та місце розгляду справи. Жодних приводів органом внутрішніх справ не здійснювалося, як того вимагає ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що данні обставини є достатніми для задоволення клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку, оскільки фактично справу було розглянуто з істотним порушенням права на захист.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що Рішенням Європейського суду з прав людини «Корнєв і Карпенко проти України» від 21 жовтня 2010 року, констатовано, що з огляду на суворість покарання за правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП, воно не є незначним, і по суті є кримінальним і таким, на яке поширюється положення пункту 1 і пункту 3 (b) статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Оскільки під час розгляду справи ОСОБА_1 не надано можливості захищатися у суді.

Отже, підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 268, 279 КУпАП, - є грубим і неприпустимим під час розгляду даної категорії справ. Порушення зазначених вимог - прав особи на захист стали причиною для пропуску десятиденного строку на оскарження постанови суду, що на переконання апеляційного суду є достатньою підставою для визнання, наведених апелянтом, причин поважними та поновленню пропущеного строку.

Разом з тим допущені судом порушення прав особи на захист призвело до неповного зясування усіх обставини справи.

Так, відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП, адміністративна відповідальність особи настає у разі вчинення нею дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних речей, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. При наявності якого особа усвідомлює, що її дії протиправні і вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушений громадський порядок і прагне до цього. Елементом субєктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив явної неповаги до суспільства та задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

З аналізу наявних доказів у справі: протоколу, письмових пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4В; копій довідок про судимість особи, - не можливо встановити фактичне місце вчиненого правопорушення. З матеріалів справи також не можливо встановити, що стало причиною для оформлення матеріалів справи за ст. 173 КУпАП, як і неможливо зясувати наявність у ОСОБА_1 мотивів направлених на задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Отже, апеляційний суд, перевіривши доводи апелянта, а також приймаючи до уваги інші у справі докази, приходить до висновку про те, що у матеріалах справи відсутні достатні докази дрібного хуліганства у діях ОСОБА_1.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова місцевого суду є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1. В. до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови місцевого суду задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним з ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривні скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, за ст. 173 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5