П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О. за участі:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1,

захисника - Соловйова Є.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно зі змістом постанови суду, ОСОБА_1 вчинив правопорушення за наступних обставин.

А саме, 01 квітня 2015 року, о 12 год. 50 хв., по вул. Волкова в м. Києві він керував автомобілем Део Ланос, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: поведінка не відповідала обстановці, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження медичного огляду у встановленому порядку на стан сп'яніння у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, повторно протягом року після вчинення ним 28 березня 2015 року правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 просить постанову місцевого суду скасувати, прийняти нову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження апеляційних вимог, ОСОБА_1 вказує, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при розгляді справи допущена неповнота, а висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, на думку ОСОБА_1, суд не переконався чи дійсно в указаний в протоколі час та в указаному місці він-ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння; що в його діях є склад адміністративного правопорушення; чи дійсно мало місце вказане правопорушення; чи не чинився тиск на нього-ОСОБА_1 з боку працівників міліції; чи є він - ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вважає, що судом першої інстанції були грубо порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки судовий розгляд у даній справі відбувся без його участі, чим суд позбавив його реалізації прав: давати пояснення по суті справи, заявляти клопотання про дослідження доказів, а також скористатися правовою допомогою захисника.

Акцентує увагу і на тому, що суд першої інстанції, розглядаючи справу у його-ОСОБА_1 відсутність, в оскаржуваному рішенні послався на ненадання ним будь-яких підтверджуючих документів про знаходження на листку непрацездатності із зазначенням того, що ОСОБА_1 належним чином - смс-повідомленням був сповіщений про час, день та місце розгляду провадження, що не перешкоджало його розгляду, - в той час, як такий спосіб повідомлення не передбачений чинним законодавством в якості належного сповіщення учасників процесу.

Просить ОСОБА_1 звернути увагу на посилання в оскаржуваному рішенні місцевого суду безпосередньо і начебто на його заяву з клопотанням про надіслання йому-ОСОБА_1 смс-повідомлень від 01 квітня 2015 року, оскільки зазначеної заяви він не підписував та зміст вказаної заяви йому невідомий.

Не погоджується ОСОБА_1 і з кваліфікацією адміністративного правопорушення за ознакою повторності - ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки станом на 01 квітня 2015 року постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 28 березня 2015 року про притягнення його-ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не набрала законної сили, а тому у суду не було правових підстав у притягненні його станом на 25 червня 2015 року до адміністративної відповідальності саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Про розгляд справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник повідомлялися належним чином.

В перші судові засідання 28 липня, 15 вересня, 22 вересня, 06 жовтня, 13 жовтня, 27 жовтня 2015 року і ОСОБА_1, і захисник Соловйов Є.В. з'являлися або повідомлялися про поважність причин своєї неявки, у зв'язку з чим розгляд справи за апеляційною скаргою переносився, в черговий раз - на 10 листопада 2015 року, коли вкотре було задоволено заявлене клопотання про виклик свідків та витребування додаткових доказів.

Проте, 10 листопада 2015 року в судове засідання захисник СоловйовЄ.В, як і ОСОБА_1 не з'явилися.

Згідно телефонного повідомлення захисника Соловйова Є.В. 10 листопада 2015 року, ОСОБА_1 з ним на зв'язок не виходить, у них виникла неузгодженість щодо вибраного способу захисту, ОСОБА_1 умисно не виконує умови укладеного з ним-захисником договору, а тому, в подальшому він-захисник Соловйов Є.В. здійснювати захист інтересів ОСОБА_1 не буде.

В судове засідання 17 листопада 2015 року захисник Соловйов Є.В. не з'явився, повідомивши попередню причину своєї неявки, не з'явився і ОСОБА_1

З урахуванням викладеного, коли, на переконання суду апеляційної інстанції, сторона захисту ОСОБА_1 належним чином неодноразово повідомлялася про час, день та місце розгляду провадження, їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи з огляду на відсутність заяви про перенесення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки в судове засідання з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, первісні пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Соловйова Є.В., що наполягали на задоволенні апеляційних вимог в повному обсязі, пояснення старшого лейтенанта міліції - ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, додаткові матеріали, що надійшли на адресу апеляційного суду, слід прийти до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний, зокрема, з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за відмову повторно протягом року від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, обов'язковість чого передбачає п. 2.5 Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

А саме, як указують дані протоколу про адміністративне правопорушення, серії АБ2 № 993957, який підписаний посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення - старшим інспектором дорожньо-патрульної служби 2 взводу супроводження батальйону із забезпечення супроводження та експортування полку ДПС ДАІ, підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві, ОСОБА_7 та матеріалів справи, ОСОБА_1, 01 квітня 2015 року, о 12 год. 50 хв., по вул. Волкова в м. Києві, керував автомобілем ДеоЛанос, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: поведінка не відповідала обстановці, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження медичного огляду у встановленому порядку на стан наркотичного сп'яніння у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків, якими є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, повторно протягом року після вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 28 березня 2015 року (а.с. 1, 12-13, 14).

При цьому в протоколі ОСОБА_3 власноручно зазначив про те, що "від експертизи відмовляюсь, до повного отверезіння зобов'язуюсь не керувати транспортним засобом, до ДАІ претензій не маю, стосовно мене прошу відео зйомку не проводити. ОСОБА_1" (а.с. 1).

Обставини складання протоколу підтвердив в суді апеляційної інстанції старший інспектор дорожньо-патрульної служби 2 взводу супроводження батальйону із забезпечення супроводження та експортування полку ДПС ДАІ, підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві, ОСОБА_7, який вказав, що про ці події він виклав і в рапорті (а.с. 2).

Крім того, з письмових поясненнях свідків-понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, видно, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння (а.с. 3, 4).

Не заперечував даних обставин в суді апеляційної інстанції і сам ОСОБА_1, вказуючи на знаходження біля нього в цей час його приятеля - ОСОБА_8, якому, відповідно до його-ОСОБА_1 волевиявлення в поясненнях від 01 квітня 2015 року, був переданий автомобіль ДеоЛанос, д.н.з. НОМЕР_1, який ОСОБА_8 зобов'язався поставити на автостоянку (а.с. 5), а ОСОБА_1 - не керувати автомобілем протягом 24 годин (а.с. 6).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення суддею, який розглянув справу у його відсутність, положень ст. 268 КУпАП, не є беззастережними, оскільки ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи в Дарницькому районному суді в 10.10 годин 09 червня 2015 року судовою повісткою від 15 травня 2015 року та помічником судді 18 травня 2015 року за номером телефону, вказаним останнім в поясненнях від 01 квітня 2015 року (а.с. 6, 9-11), коли 09 червня 2015 року протокол був повернутий в орган ДАІ для додаткової перевірки (а.с. 12, 13).

Після повернення справи з додаткової перевірки, ОСОБА_1 викликався до суду повістками від 19 червня 2015 року на 23 червня 2015 року та від 23 червня 2015 року на 25 червня 2015 року (а.с. 18, 19), на що він електронними повідомленнями відповідно до 22 та 24 червня 2015 року вказував про неможливість участі в судових засіданнях на призначений час (а.с. 20, 21).

Проте про поважність причин своєї неявки в суд першої інстанції документи не надав, навіть на час постановлення судового рішення судом апеляційної інстанції 17 листопада 2015 року.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього.

Його неявка в судове засідання не перешкоджала розгляду справи, як те регламентовано приписами ст. 268 КУпАП, з якими він також був ознайомлений, виходячи зі змісту протоколу (а.с. 1).

Не може слугувати підставою для визнання неналежним порядку повідомлення його судом про час, дату та місце розгляду справи наявність в матеріалах справи заяви від імені ОСОБА_1 від 01 квітня 2015 року про надання дозволу на отримання ним судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення (а.с. 7), з огляду на те, що жодного повідомлення ОСОБА_1 про час, дату і місце розгляду справи судом першої інстанції матеріали провадження не містять, крім даних про те, що ОСОБА_1 повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи завчасно судовою повісткою, як те передбачають положення ст. 277-2 КУпАП, та за номером його мобільного телефону, коли справа була направлена для додаткової перевірки (а.с. 12-13).

Отже, за наведеним доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи судом першої інстанції - є явно надуманими, що суперечить матеріалам провадження.

На дані висновки не може вплинути і заява ОСОБА_1 про злочин з обставин підробки від його імені заяви про дозвіл на отримання ним судової повістки в електронній формі від 06 липня 2015 року, яка розглянута та матеріали перевірки без внесення повідомлення в Єдиний реєстр досудових розслідувань були зняті з контролю за висновками дільничного інспектора Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 04 вересня 2015 року (а.с. 7).

За будь-яких обставин дані вказаної заяви не вказують на порушення судом першої інстанції вимог ст. 277-2 КУпАП щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи чи на доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з повідомленням ГУ УДАІ в м. Києві, ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху України, у тому числі постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року за аналогічне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за невиконання ним 28 березня 2015 року вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 07 серпня 2015 року.

Наведене беззаперечно свідчить про систематичне порушення ОСОБА_1 порядку користування правом керування транспортними засобами.

Крім іншого, на запит Апеляційного суду міста Києва Київською міською наркологічною клінічною лікарнею "Соціотерапія" від 02 листопада 2015 року за № 801/981 була надана інформація щодо перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає: АДРЕСА_1, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом в КМНКЛ "Соціотерапія" з листопада 2011 року.

В суд апеляційної інстанції свідки, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_4, не дивлячись на отримання ними судових повідомлень, не з'явилися.

Проте, їх та інших свідків неявка не вказує на неповноту дослідження обставин справи судом апеляційної інстанції, у тому числі доводів апеляційної скарги ОСОБА_1

Отже, дослідивши з достатньою повнотою всі докази в справі, в їх сукупності, слід прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за повторне порушенням ним протягом року п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не можна погодитись і з доводами сторони захисту щодо незгоди з кваліфікацією дій ОСОБА_1 в даному провадженні за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки диспозицією ч. 2 ст. 130 КУпАП чітко визначено - "повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті", що мало місце в даному випадку, а не вільне трактування кваліфікуючої ознаки повторності в змісті набрання законної сили попереднього судового рішення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зворотне твердження сторони захисту тільки вказує на намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху України, зокрема, за що передбачена посилена кваліфікована відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП, з урахуванням і того, що винувата особа - ОСОБА_1, який без поважних причин не з'являвся до суду першої та апеляційної інстанцій, з метою очікування сплину строків, передбачених ст. 38 КУпАП .

За наведеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Накладене на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу, який належить ОСОБА_3, - відповідає меті адміністративного стягнення загальним засадам його накладення, як те регламентують положення ст.ст. 23, 30, 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено за цим законом адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О. Балацька