ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5006/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Рудюк О.Ю., розглянувши матеріали за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, іншого учасника ДТП - ОСОБА_3,. та його захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Республіки Молдови, громадянина України, працюючого директором «Формат Інжинірінг», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124 КпАП України, -

у с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 № 189555 від 20 січня 2015 року ОСОБА_2 20 січня 2015 року о 08 год. 25 хв., керуючи автомобілем Лексус д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Центральна, перед початком обгону не переконався, що водій, який рухався попереду по тій самій смузі, подав сигнал повороту та розпочав обгін, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Хундай д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 12.2 (б) ПДР України.

ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що винуватим у даній ДТП є водій ОСОБА_3, який без відповідних сигналів повороту, здійснюючи обгін автобуса, виїхав на зустрічну полосу, по якій він уже рухався, тим самим здійснив з ним удар. При цьому, стверджував, що, коли водій ОСОБА_3 почав обгін, то він уже порівнявся з його автомобілем.

На підтвердження таких своїх пояснень останній послався на висновок експертного дослідження № 8ат від 12 лютого 2015 року.

Інший учасник ОСОБА_3 в суді пояснивши, що він рухався по вул. Центральній приблизно 55 км/год. Побачивши за перехрестям автобус, упевнившись в тому, що інші автомобілі позаду нього не здійснюють обгін, включив лівий показчик повороту та виїхав на зустрічну смугу руху, коли почув удар у задню частину, а потім побачив автомобіль Лексус, який, здійснюючи обіг, ще раз його вдарив.

Крім того, захисники ОСОБА_3 в судовому засіданні, також, стверджували, що винуватим є водій ОСОБА_2, який у супереч положенням ПДР здійснював обгін на перехресті, на підтвердження чого суду було надано висновок експертного дослідження № 47 від 12 листопада 2015 року.

Також, останні посилалися на те, що у разі руху водія ОСОБА_2 зі швидкістю менше 60 км/год., можливо б було уникнути ДТП.

Як на доказ невинуватості ОСОБА_3 посилався й на висновок автотехнічного дослідження № 1-01/04 від 1 квітня 2015 року.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, заслухавши пояснення учасників, аналізуючи зібрані по справі докази, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, не знайшла свого підтвердження в матеріалах справи, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За статтею 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу, ОСОБА_2 перед початком обгону не переконався, що водій, який рухався попереду по тій самій смузі, подав сигнал повороту та розпочав обгін, однак це не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи.

Так, відповідно до висновку експертного дослідження № 8ат від 12 лютого 2015 року, в момент контакту автомобіль Лексус повністю перебував ліворуч від автомобіля Хундай. Будь-які фактори, які б могли обмежити видимість вказаного автомобіля водію ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні. Стосовно ж водія ОСОБА_2, то зазначено, що останній не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом застосування екстреного гальмування. В той час, як водій ОСОБА_3, за умов дотримання вимог п. 10.1, 14.2 (а) ПДР мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Лексус.

Підстав сумніватися у вказаних висновках експертного дослідження у суду не має. Крім того, такий висновок узгоджується з матеріалами справи, зокрема, схемами ДТП та переліком пошкоджень, що в них містяться, які вказують на механізм удару автомобіля Хундай у відповідні частини автомобіля Лексус, який був розташований своїм корпусом відносно іншого автомобіля паралельно їх попутному руху. Вказане дає можливість зробити висновок суду, що автомобіль Лексус порівнявся з корпусом автомобіля Хундай і вже був на завершальній стадії його обгону.

Що стосується доводів захисників про те, що при проведенні цього дослідження використовувалася неналежна схема ДТП, що було причиною повернення вказаних матеріалів на дооформлення Апеляційним судом м. Києва, то суд уважає зазначити наступне. В ході дооформлення уповноваженими особами разом з учасниками ДТП було здійснено виїзд на місце пригоди та складено додаткову схему, в якій вказані всі необхідні розміри, за допомогою яких можливо встановити місце розташування автомобілів на проїжджій частині після зіткнення по відношенню до сталих орієнтирів. При цьому, як убачається, ширина проїжджої частини не змінилася, бетонний та металевий паркан не прибирався та не переміщався. Відповідно до експертного дослідження № 8ат, спеціаліст виходив з вихідних даних, зазначених у первинній схемі ДТП, зокрема, ширини проїзної частини вул. Центральна, яка залишилася незмінною. А тому суд приходить до висновку, що відсутність у початковій схемі розмірів, за допомогою яких можливо встановити місце розташування автомобілів на проїжджій частині після зіткнення, саме по відношенню до сталих орієнтирів, не було перешкодою для проведення цього дослідження та не впливає на висновки цього дослідження. Крім того, сам спеціаліст не зазначав про те, що відсутність саме цих даних, якимось чином перешкоджає йому надати відповідь на поставлені перед ним питання.

Між тим, суд не може визнати спроможним доказом невинуватості ОСОБА_3 висновок № 1-01/04, оскільки перед судом не було доведено його переконливість (п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України), оскільки вихідні дані швидкості автомобілів експерт брав зі слів водія ОСОБА_3 та не в повній мірі врахував механізм пошкоджень обох транспортних засобів. При цьому, вказаний висновок суперечить зазначених у цій постанові доказам.

Стовно доводів захисників про те, що в діях ОСОБА_2 наявні порушення п. 16.6 а ПДР, на підтвердження чого суду було надано висновок експертного дослідження № 47 від 12 листопада 2015 року, то суд його вважає таким, що не відноситься до розгляду даного адміністративного матеріалу, оскільки суд розглядає справу лише в межах складеного протоколу. Так, у протоколі № АП1 № 189555 від 20 січня 2015 року зазначено, що останнім порушено вимоги п. 14.2 б ПДР. Крім того, суд звертає увагу, що з даного експертного дослідження взагалі неможливо зрозуміти, яким чином експерт прийшов до висновку про те, що недотримання саме водієм ОСОБА_2 вимог п. 14.6 а ПДР знаходиться у причинному зв'язку з наслідками, які настали, враховуючи той факт, що якщо погоджуватися з висновками експерта в частині меж перехрестя, та зіставити з місцем зіткнення, вбачається, що водій ОСОБА_3 також здійснював обгін на перехресті. Також для суду є незрозумілим причини, з яких ОСОБА_3 при звернені до експерта, не ставив на вирішення останнього питання щодо особисто своїх дій та їх відповідність ПДР.

Щодо посилань захисників на те, що у разі руху водія ОСОБА_2 зі швидкістю менше 60 км/год., то можливо б було уникнути ДТП, суд уважає за необхідне зазначити, що останніми суду не було надано доказів на підтвердження наявності знаків, які забороняють рух автомобілів зі швидкістю 60 км/год. Між тим, для суду, також є незрозумілою позиція сторони захисту, чому 60 км/год. є небезпечною швидкістю, а 55 км/год., з якою рухався ОСОБА_3 ,як він сам зазначив у суді, була безпечною. Не змогли надати таку відповідь і останні.

Ураховуючи викладене, твердження ОСОБА_2 про те, що в його діях відсутні порушення ПДР, заслуговують на увагу.

За таких обставин, суд уважає, що провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, оскільки матеріалами справи не доведено винуватість останнього у вчиненні вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя