АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/670/15 Доповідач: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2015 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, при секретареві Коршун І.О., з участю апелянта ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, з участю іншого апелянта ОСОБА_4, допитавши в якості свідка інспектора Зацариніна Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на постанову Київського районного суду м.Харкова від 01.12.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою вищевказаного районного суду від 01.12.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять пять) грн. та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. (а.с. 20).

Не погодилися з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2015 року в частині накладення адміністративного стягнення та накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік (а.с. 27-28).

ОСОБА_2 вказує, що під час руху заднім ходом біля автомобіля ОСОБА_4 знаходився чоловік, який керував діями ОСОБА_4 вказуючи куди йому їхати та бачив зіткнення з автомобілем «Лексус», тому ОСОБА_4 було відомо про зіткнення з іншим автомобілем, проте він залишив місце ДТП, що свідчить про зухвалість його дій.

Зазначає, що вина ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується відеозаписом з камери відеоспостереження та показами свідка, а невизнання ОСОБА_4 своєї вини у скоєному свідчить про те, що він намагається уникнути відповідальності.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт ОСОБА_4 вказує, що постанова Київського районного суду м.Харкова від 01.12.2015 року є незаконною, необґрунтованою та прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права (а.с. 32-36).

Посилається на те, що суд безпідставно визнав його винним та що в рішенні суду першої інстанції помилково зазначено, що ОСОБА_4 визнав свою вину у скоєнні правопорушень, так як це не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_4 категорично не погодився із складеними у відношенні нього 17.11.2015 року протоколами про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП про що зазначив у письмових поясненнях від 17.11.2015 року.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_4, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, вислухавши іншого апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4, допитавши в якості свідка інспектора Зацариніна Д.А., дослідивши матеріали справи та надані доповнення, суд приходить до висновку, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції, за обставинами викладеними в апеляційних скаргах не вбачається, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції, з посиланням на протоколи про адміністративне правопорушення серії АП1 № 884012 від 17.11.2015 року та серії АП1 № 884013 від 17.11.2015 року та інші докази, 04.11.2015 року ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Олександра Ульянова у м. Харкові, рухаючись заднім ходом, не впевнився, що це буде безпечним, у результаті чого допустив наїзд на автомобіль «Лексус», д.н. АХ 7887ЕВ, водієм якого є ОСОБА_2, та покинув місце пригоди.

Суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 порушень вимог п. 2.10 та п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 своєї вини не визнав та пояснив, що 04.11.2015 року він дійсно рухався по вул. О. Ульянова, однак ніякого наїзду на інший автомобіль він не скоював. Щодо оглянутого у судовому засіданні відеозапису на якому видно як один автомобіль під час руху заднім ходом скоїв наїзд на інший автомобіль та поїхав з місця пригоди, він пояснив, що на відстані не видно, що це саме його автомобіль здійснив наїзд на автомобіль «Лексус», оскільки номерних знаків через значну відстань на якій зроблено запис неможливо розгледіти, тому невідомо з яких підстав суд визнав його винним у вчиненні правопорушень.

Апелянт ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та пояснили, що винуватість ОСОБА_4 підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5, який бачив, як автомобіль НОМЕР_1, водієм якого є ОСОБА_4 здійснив наїзд на автомобіль «Лексус» під час руху заднім ходом та зник з місця ДТП.

Інспектор патрульної служби УПВ МВС у м. Харкові - ОСОБА_6, допитаний в суді апеляційної інстанції пояснив, що протоколи про адміністративні правопорушення серії АП1 № 884012 від 17.11.2015 року та серії АП1 № 884013 від 17.11.2015 року були складені у відношенні ОСОБА_4 на підставі пояснень громадянина ОСОБА_5, який був свідком дорожньо-транспортної пригоди з участю автомобіля НОМЕР_1, який скоїв наїзд на автомобіль «Лексус» та зник з місця пригоди.

Дійсно, в матеріалах справи містяться пояснення свідка ОСОБА_5, в яких вказано, що близько 14 год. 00 хв. водій автомобіля НОМЕР_1 під час руху назад скоїв наїзд на автомобіль «Лексус», який стояв припаркований (а.с. 5).

Крім того, в суді апеляційної інстанції було оглянуто відеозапис з камери відеоспостереження, на якому видно як о 14 год. 35 хв. автомобіль схожий на автомобіль «IVEKO TEKTOR» водієм якого є ОСОБА_4 під час руху назад скоїв наїзд на автомобіль, який стояв припаркований.

На вказаному відеозапису неможливо розгледіти номерний знак автомобіля, який скоїв наїзд.

Однак, приймаючи до уваги пояснення самого ОСОБА_4, який не заперечує той факт, що він знаходився 04.11.2015 року на вул. ОСОБА_7, пояснення свідка ОСОБА_5, з яких вбачається що час наїзду на автомобіль «Лексус» був скоєний близько 14 год. 00 хв., що підтверджено і відеозаписом з камери відеоспостереження, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи є достатні дані на підставі яких можна зробити висновок про причини ДТП саме через порушення правил з боку водія ОСОБА_4, який повинен був впевнитися у безпечності свого маневру.

На думку апеляційного суду, дії водія ОСОБА_4 підпадають і під дію ст. 122-4 КУпАП через те, що він, будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди до приїзду працівників ДАІ.

Так, суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, обгрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_4 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні штрафу необхідно врахувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Постанова суду та матеріали справи не містять обґрунтування накладення найбільш суворого за видом адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП.

Призначаючи ОСОБА_4 штраф, в порядку ч.2 ст.36 КУпАП, суд визначає його в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ст.124 КУпАП.

За викладених обставин, судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 повно і всебічно встановлені обставини ДТП на підставі наявних матеріалів справи.

Керуючись ст.ст.33,35,36,294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Київського районного суду м.Харкова від 01.12.2015 року про визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 винним за ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. залишити без змін.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

В порядку ст.294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1