Справа № 466/6771/15-п Головуючий: Кавацюк В.І.
Провадження № 33/783/483/15 Доповідач: Валько Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Н.М. Валько, з участю апелянта ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу гр-на ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 05 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 (пяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 243,60 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 22 липня 2015 року близько 22.00 год., знаходячись на вул. Шевченка, 38 у м.Львові, вчинив дрібне хуліганство, висловлювався нецензурними словами до гр-ки ОСОБА_2, погрожував їй фізичною розправою, поводив себе агресивно, пошкодив вікна в магазині «Апельсин» по вул. Шевченка, 39 в м.Львові.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з постановою суду 1-ї інстанції, вважає її незаконною, винесеною з порушенням вимог чинного законодавства. При цьому, покликається на те, що суд 1-ї інстанції прийняв в якості доказу по справі протокол про адміністративне правопорушення, який, з його точки зору, був складений з грубими порушеннями норм чинного законодавства, не відображає фактичних обставин справи, а відтак, не мав би розглядатись в якості доказу його вини. Крім цього, зазначає, що жодні звинувачення на його адресу гр-ки ОСОБА_2 не підтверджуються належним чином ні щодо фактів образ, лайки і погроз на її адресу, ні щодо нанесення будь-якої матеріальної шкоди та її фактичного розміру у ґрунтуються виключно на заявах; виходячи з фактичних обставин справи та доказів, здобутих в суді, факти висловлювання ним нецензурної лайки здобуто не було. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідача, позицію апелянта ОСОБА_1, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задоволити, дослідивши матеріали справи № 466/6771/15-п та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що така підлягає до часткового задоволення.

До даного висновку приходжу, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші. Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є саме протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 256 КпАП України встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, закон детально регламентує питання, повязані зі складанням протоколу, так, у протоколі зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЛВ №000267 відносно ОСОБА_1, суть правопорушення, яке кваліфікується за ст.173 КпАП України належним чином не виписана (а.с.11).

При цьому, диспозиція зазначеної статті передбачає вчинення особою, дрібного хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Крім цього, у зазначеному протоколі відсутній підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с.11).

Відповідно до настанов п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із подальшими змінами та доповненнями, визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Оскільки норма закону про необхідність перевірки суддею правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення дотримана не була, а при складанні протоколу допущені порушення вимог закону, що вплинуло на законність рішення, вважаю, що оскаржувана постанова районного суду підлягає скасуванню з поверненням матеріалів органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Керуючись ст.ст. 294; 295 КпАП України,-

постановив:

апеляційну скаргу гр-на ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 05 жовтня 2015 року задоволити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 05 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_1 за ст.173 КпАП України скасувати, матеріали справи відносно ОСОБА_1 за ст.173 КпАП України повернути у Шевченківський ВП ГУ НП у Львівській області через Шевченківський районний суд м.Львова для належного оформлення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати у

кримінальних справах

Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_3