Справа № 431/4835/15-п
Провадження № 33/782/114/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 23 грудня 2015 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1, з участю ОСОБА_2, якого притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 03 грудня 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним за ч. 1 ст. 164 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень,

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Косогора В.В. визнано винним в тому, що він 19.10.2015 року, точного часу не встановлено, вчинив здійснення господарської діяльності без державної реєстрації та без одержання ліцензії на проведення певного виду діяльності, а саме надання послуг таксі в м. Старобільську на транспортному засобі марки ВАЗ 21102 державний номер 897-70АМ, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, дослідженні не всі обставини справи. Зазначає, що він не визнавав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, як це зазначено в постанові судді. Вказує про порушення ст. 197 ЦПК України, оскільки судове засідання здійснювалось без належної технічної фіксації. Стверджує, що йому не було розяснено його права та обовязки, як учаснику судового процесу. Суддя знаходився без форменого одягу, що свідчить про порушення норм матеріального права та свідчить про упередженість суду. Вказує на надання ним письмових пояснень співробітникам міліції під примусу, він злякався озброєних людей в військовій формі, що його зупинили на блокпосту. На його машині була дійсно шашечка зеленого кольору, однак в усних поясненнях повідомив озброєних людей, що це тюнінг і перевезеннями людей він не займається. Транспортний засіб систематично не використовував під таксі та не планував це роботи в подальшому, тому ліцензія йому була не потрібна. Посилаючись на Податковий кодекс України, зазначає, що господарською діяльністю він не займався. При цьому відсутні докази, що він отримував прибуток від господарської діяльності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, пославшись на її доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Так, відповідно до диспозиції - ч. 1 ст. 164 КУпАП, - встановлює адміністративну відповідальність запровадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків існування принципу мовчазної згоди).

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суддя, на підставі доказів, досліджених в судовому засіданні, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки, крім протоколу про адміністративне правопорушення, ці обставини підтверджуються: копіями письмовими пояснень ОСОБА_2, який не заперечував обставини вчинення ним відповідного адміністративного правопорушення, фотознімком автомобілю ВАЗ 21102 державний номер 897-70АМ, що належить йому на праві власності, обладнаний розпізнавальним ліхтарем, який було встановлено на даху автомобіля.

Окрім того, відповідно до постанови судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, він в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, розповів про обставини цього правопорушення.

Доводи ОСОБА_2 про не розяснення йому прав та обовязків, не відповідають дійсності, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення є його особистий запис про ознайомлення його з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Посилання ОСОБА_2 на порушення ст. 197 ЦПК України є безпідставним, оскільки зазначена справа була розглянута у відповідності до Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке не передбачає фіксації процесу.

Доводи про розгляд справи суддею, який був без форменого одягу не є підставою для скасування постанови судді, оскільки ця підстава не передбачена діючим законодавствам про адміністративні правопорушення, а отже не є порушенням процесуального права.

В матеріалах справи відсутні обєктивні дані про здійснення на ОСОБА_2 психологічного чи іншого тиску працівника ВДАІ з обслуговування Старобільського району ГУМВС України у Луганській області, Старобільської ОДПІ ГУ ДФС. Так само, доводи ОСОБА_2 про не визнання ним вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, вважаю, пояснення ОСОБА_2 працівника ВДАІ з обслуговування Старобільського району ГУМВС України у Луганській області, Старобільської ОДПІ ГУ ДФС, а також в суді, в ході яких він не заперечував своєї вини, є достовірними.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 не заперечував, що автомобіль ВАЗ 21102 державний номер 897-70АМ, що належить йому на праві власності, обладнаний розпізнавальним ліхтарем, який було встановлено на даху автомобіля, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" є ознакою призначення цього автомобіля для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку, як таксі.

Згідно з наведеними даними, доводи ОСОБА_2 про не вчинення ним адміністративного правопорушення є безґрунтовними, та спростовуються наведеними доказами.

За таких обставин вважаю встановленим, що ОСОБА_2 порушив п. 1 ст. 58 Господарського кодексу України та п. 25 ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності".

Адміністративне стягнення накладено на правопорушника у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 164 КУпАП, з додержанням вимог ст. 33 КУпАП.

З огляду на наведене, при розгляді апеляційної скарги не встановлено неправильного застосування норм матеріального права, або порушення норм процесуального права, які тягнуть за собою відміну постанови судді.

Керуючись ст. 289, п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Старобільського районного суду Луганської області від 03 грудня 2015 року без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду Луганської області ОСОБА_1