Справа № 359/8526/15-п Головуючий у І інстанції Ткаченко Д.В.
Провадження № 33/780/735/15 Доповідач у 2 інстанції Димарецький
Категорія 429 09.11.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Димарецький В.М., за участю: представника Київської митниці ДФС Петровської А.О., особи, яку притягнуто до відповідальності - ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, проживаючу

за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0502/125120101/15 від 14 серпня 2015 року валюту в сумі 10500 євро та 400 доларів США судом конфісковано в доход держави. Крім того, судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Вказане вище адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_3, як зазначено в постанові суду, за наступних обставин.

14 серпня 2015 року, о 09 год. 45 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу ,,Відліт" терміналу ,,Д" ДП МА ,,Бориспіль", ОСОБА_3, яка відлітала з України до Італії, м. Мілан, літаком а/к ,,МАУ", рейсом №PS 0311, своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - ,,зелений коридор". Після перетину пасажиркою ,,білої лінії" у неї було виявлено 20500 євро та 400 доларів США, які знаходились у сумочці пасажирки та переміщувались без ознак приховування. За протоколом було тимчасово вилучено 10500 євро та 400 доларів США, решту грошових коштів було пропущено пасажирці.

Представник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, вважає її винесеною без всебічного, повного і об'єктивного з"ясування всіх обставин справи, суд підійшов формально до їх вивчення та не в повній мірі дослідив і не надав оцінки наявним в матеріалах справи доказам, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому, на думку апелянта, постанова суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та принципам законності і обґрунтованості, якими має керуватись суд. Судом не взято до уваги положення ст. 33 КУпАП, зокрема суд при накладанні стягнення не врахував та не зазначив у постанові про обставини, які пом'якшують відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_3 повністю визнала свою вину, у вчиненому щиро розкаялась, проаналізувала і глибоко усвідомила протиправність своїх дій, цілком розуміє необхідність і обов'язковість їх дотримання та те, що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась. Також суд не врахував, що правопорушення ОСОБА_3 вчинене з необережності, вказану готівку вона вперше вивозила, про встановлені обмеження не знала, а тому не задекларувала валюту, наявні кошти не приховувала та вважала, що іноземна валюта підлягає усному декларуванню. Судом не враховано відомості про особу порушника та його майновий стан, а саме те, що стягнення у вигляді конфіскації вилученої валюти буде занадто важким та надмірно обтяжливим для неї. Кошти, які перевозились ОСОБА_3 мають законне походження, що підтверджується наданими документами, жодних намірів щодо використання їх в незаконній діяльності у неї не було, вказані кошти потрібні були для оплати операції та подальшого лікування її близького родича в Італії, конфіскація вилучених грошей потягне покладання на ОСОБА_3 ,,індивідуального надмірного тягаря". Суд першої інстанції не зважив на пояснення та докази, які свідчать про виключність обставин, що є підставою для застосування при вирішенні даного питання положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини". Апелянт просить постанову суду щодо ОСОБА_3, в частині накладення на останню стягнення у вигляді конфіскації вилученої валюти змінити, повернувши тимчасово вилучену валюту ОСОБА_3 В іншій частині постанову залишити без зміни.

Заслухавши пояснення: особи, яку притягнуто до відповідальності та її представника, які підтримали апеляційну скаргу; представника митниці, яка заперечувала проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та надані документи під час апеляційного розгляду справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 17 (Застосування судами Конвенції та практики Суду) Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до свої власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд також вказав, що органи влади повинні дотримувати розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, суд зауважив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції встановлено, що правопорушення, яке вчинила ОСОБА_3 полягало у переміщенні через митний кордон України - ,,зелений коридор" не задекларованих митному органу коштів, які перевищують 10 000 євро, що підлягає обов'язковому декларуванню.

За вказаних вище даних висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, є правильним.

Що ж до призначеного судом першої інстанції стягнення ОСОБА_3, в частині конфіскації тимчасово затриманих коштів, то апеляційний суд приходить до такого.

Так, під час апеляційного розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_3 на даний час є переселенкою з тимчасово окупованої території (м. Донецька), проживає в м. Києві в квартирі, яку знімає, офіційно звільнена та немає постійної роботи, допомагає матеріально своїй матері, яка залишилась на тимчасово окупованій території, гроші, які вона везла за кордон потрібні були для оплати лікування її знайомого.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи вказані вище обставини, апеляційний суд з врахуванням майнового стану ОСОБА_3 та тієї життєвої ситуації, в якій вона опинилась на даний час, вважає, що застосування судом першої інстанції конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку не відповідає вимогам положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини", практиці Європейського Суду з прав людини, тобто є не пропорційним вчиненому ОСОБА_3 та покладає на неї ,,надмірний індивідуальний тягар".

За вказаних обставин постанову судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_3 від стягнення у виді конфіскації предметів правопорушення, повернувши їх останній.

На підставі наведенного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_3 змінити.

Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0502/125120101/15 від 14 серпня 2015 року валюту в сумі 10500 євро та 400 доларів США повернути ОСОБА_3.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області підпис В. Димарецький