АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1107/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва Лук'янець Л. Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 - 7 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень.

В постанові суд зазначив, що ОСОБА_1 обіймаючи посаду головного фахівця відділу матеріально-технічного забезпечення спортивних заходів Державної установи «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Есгіланадна, 30-6, будучи суб'єктом відповідальності за вчинення адміністративних корупційних правопорушень відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила свого безпосереднього керівника про наявність реального конфлікту інтересів під час візування проекту наказу до кошторису № З57/1 м, де вона здійснювала перевірку рахунків ПММ, нагороджувальної атрибутики, канцелярських товарів, спортивного інвентарю, форми, тощо, де начальником (адміністратором) команди є її чоловік ОСОБА_2, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. Правопорушення виявлено 09 липня 2015 року.

Не погодившись з прийнятою постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 мотивує тим, що суд розглянув провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за відсутності прокурора, чим порушив вимоги ст. 250 КУпАП.

Вважає, що при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення працівниками УПЗСЕ ГУМВС України в м. Києві не наведено належних доводів про наявність суперечностей між службовими повноваженнями та не указано в чому саме полягає реальний конфлікт інтересів, що вплинуло чи могло вплинути на об'єктивність та неупередженість ОСОБА_1 як службової особи.

Вказує на не відповідність висновків суду про наявність реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення, а саме візування проекту наказу до кошторису № 357/1м від 04.06.2015, оскільки жодної матеріальної чи фінансової зацікавленості при підписанні чи не підписанні проекту цього наказу ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_1 не мали, тому вважає, що жодного реального конфлікту інтересів, а саме суперечності між приватними інтересами та службовими чи представницькими повноваженнями, що впливають на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень немає і не може бути.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суддя вирішуючи питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП керувався ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року, який на час складання протоколу та ухвалення постанови втратив чинність.

Прокурор будучи належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з'явився.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Посилання ОСОБА_1 про те, що Закон України «Про засади запобігання та протидії корупції» на який посилається суд в мотивувальній частині постанови втратив чинність, як на момент складання протоколу так і момент ухвалення постанови не береться до уваги апеляційним судом тому, що аналіз норм законів України «Про запобігання корупції» та «Про засади запобігання та протидії корупції» свідчить, що суд притягуючи останню до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП керувався положеннями саме ЗУ «Про запобігання корупції», а не «Про засади запобігання та протидії корупції».

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, підтверджується перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав відповідну оцінку.

Так, пунктом «а» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року передбачено, що суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення є посадові особи юридичної особи публічного права.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею настає за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Пунктом 2 примітки до статті 172-7 КУпАП передбачено, що у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їх службових повноважень.

Особисті інтереси суб'єкта відповідальності за корупційне правопорушення можуть бути зумовлені особистими, родинними, дружніми чи будь-якими іншими позаслужбовими стосунками з іншими особами.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, працюючи на посаді головного фахівця матеріально-технічного забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» приймаючи від начальника команди з вітрильного спорту ОСОБА_2 для перевірки візування проекту наказу Міністерства молоді та спорту «Про участь офіційної делегації національної збірної команди з вітрильного спорту в чемпіонаті світу серед юніорів» не повідомила письмово своє безпосереднє керівництво про наявніст у неї конфлікту інтересів, а саме те, що ОСОБА_2 являється її чоловіком (тобто є близькою особою).

Повноваження ОСОБА_1, як головного фахівця відділу матеріально-технічного забезпечення спортивних заходів Державної установи «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення», регламентуються посадовою інструкцією головного фахівця відділу матеріально-технічного забезпечення спортивних заходів від 04.05.2012 № 4/40, затвердженою начальником Управління «Укрспортзабезпечення» ОСОБА_3 04.05.2012 року.

Відповідно до посадової інструкції ОСОБА_1 до завдань та обов'язків на неї відносяться:

- ведення підготовки пакету документів та контроль щодо передання спортивного обладнання на тимчасове зберігання;

- зведення даних про дозвіл і передачу матеріальних ресурсів.

Положеннями інструкції з діловодства в Державній установі «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення», а саме розділом візи та гриф погодження встановлено, що у разі виникнення потреби у проведенні оцінки доцільності створення документа., його обґрунтованості та відповідності законодавству здійснюється погодження проекту документа, яке може здійснюватися як в Управлінні посадовими особами, які відповідно до їх компетенції вирішують питання, порушені у проекті документа.

В додатку № 10 до Інструкції зазначено осіб, які мають право візувати документ: перший заступник начальника Управління «Укрспортзабезпечення», заступник начальника «Укрспортзабезпечення», начальник юридичного відділу, начальники структурних підрозділів (за потреби), начальник структурного підрозділу (відповідальний за підготовку проекту документа), головний фахівець структурного підрозділу (виконавець проекту документа).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», близькими особами є особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта;

З огляду на викладене, висновки суду про те, що приватні інтереси ОСОБА_1, яка безпосередньо розглядала, перевіряла правильність розрахунків наданих начальником команди з вітрильного спорту ОСОБА_2, який являється її чоловіком, та візувала проект Наказу Міністерства молоді та спорту «Про участь офіційної делегації національної збірної команди України з вітрильного спорту в чемпіонаті світу серед юніорів», що вказує на наявність реального конфлікту інтересів, є обґрунтованими та підтверджуються сукупністю доказів, наявних у справі та досліджених судом.

Стаття 28 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язує особу повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника.

Проте, ОСОБА_1 не повідомила свого безпосереднього керівника або вищестоящого керівника про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодоне відповідності протоколу про вчинення адміністративного правопорушення працівниками УПЗСЕ ГУМВС України в м. Києві є безпідставними.

Крім того, доводи апелянта про те, що висновки суду про наявність між приватними інтересами та службовими чи представницькими повноваженнями, що впливають на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, є необґрунтованими та спростовуються вищезазначеним.

Пояснення ОСОБА_1 щодо повідомлення безпосереднього керівника про обставини проведення візування проекту наказу наданого їй ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Викладене свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

Як вбачається з постанови місцевого суду, при розгляді даної справи він дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, а тому рішення суду є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 - 7 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1, без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л. Ф. Лук'янець