АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 217,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника Державтоінспекції МВС в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, згідно доводів апеляційної скарги, фактично просить скасувати оскаржувану

Провадження № 33/774/425/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

постанову суду та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення або змінити постанову районного суду в частині накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, підставою його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння була протиправна поведінка працівників Державтоінспекції МВС.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції суду є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівника Державтоінспекції МВС пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння; рапортом працівника Державтоінспекції МВС та розпискою громадянина ОСОБА_6, якими, в тому числі, підтверджується факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, чим було виконано вимоги ст. 266 КУпАП.

Також, у вищевказаній розписці ОСОБА_6 зазначив, що автомобіль ОСОБА_1 йому був переданий під керування у звязку із керуванням автомобілем останнім з явними ознаками алкогольного спяніння, а ОСОБА_1, в свою чергу, вказав у розписці, що зобовязується не сідати за кермо автомобіля доки не стане тверезим.

Крім того, у власноручно написаних письмових поясненнях ОСОБА_1 підтвердив факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, а також зазначив, що йому розяснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, як розяснено і наслідки відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, передбачені ст. 130 КУпАП.

З дотриманням вимог ст. 252 КУпАП докази, що містяться в матеріалах справи, судом першої інстанції були перевірені на їх допустимість, належність та достатність, в контексті ст. 251 КУпАП.

В свою чергу, даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього.

Суд апеляційної інстанції вважає надуманими та безпідставними доводи апеляційної скарги щодо допущенням працівниками Державтоінспекції МВС порушень вимог чинного законодавства при оформленні матеріалів за фактом порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України, враховуючи, що матеріали справи не містять навіть відомостей про звернення останнього до компетентних органів з приводу таких порушень.

Накладаючи на правопорушника ОСОБА_1 адміністративне стягнення, районний суд в повному обсязі дотримався вимог ст. 33 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, правильно врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, місцевий суд постановив законне і обґрунтоване рішення, а тому відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, у звязку з чим суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2015 року, відносно ОСОБА_1, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3