Справа № 163/2672/15-п
Провадження №3/163/1857/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

при секретарі Горпинко К.О.,

з участю представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2,

захисника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши, направлені Волинською митницею ДФС, матеріали справи за протоколом №1393/20505/2015 про притягнення до відповідальності за ст.ст. 471, 472 МК України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає в м.Нововолинськ, 15-й мікрорайон, 15/71, Волинської області, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії АС №052983, виданий Нововолинським МВ УМВС України в Волинській області 09.11.1995 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 07.10.2015 року о 12 год. 38 хв., слідуючи з ОСОБА_4 в Україну через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС, в якості пасажира автомобіля марки «VW CRAFTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю зелений коридор, переміщуючи в багажному відсіку даного автомобіля, без ознак приховування, окрім товару в межах допустимої норми (4 автомобільні шини, вартістю 9481,66 грн. або 397,27 євро), товар, який склав понад неоподатковувану норму, передбачену ст.374 МК України, по його вартості, а саме, телевізор марки «SAMSUNG UE48J6300», вартістю 17015,19 грн. або 712,92 євро, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

При тих же обставинах, ОСОБА_2 не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який, згідно ст.374 МК України, підлягав обовязковому письмовому декларуванню, використавши всупереч вимог ст.366 МК України смугу руху «зелений коридор», як форму декларування шляхом вчинення дій, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчинених правопорушеннях визнав повністю та пояснив, що переміщуваний телевізор він придбав в ОСОБА_4 за позичені кошти в подарунок для дружини та метою його поїздки в ОСОБА_4 було саме придбання телевізора. Повертаючись в Україну, водій транспортного засобу, у якому він слідував, в останній момент попередив про те, що на його імя оформляє документи на товар шини, на що він надав свою згоду. При цьому, водій повідомив, що проблем з придбаним ним телевізором при перетині митного кордону України не буде. Під час проходження митного контролю, на запитання інспектора митниці, водій повідомив, що у їх автомобілі переміщуються шини, а він, зі своєї сторони, безпосередньо представив до митного контролю оформлене на його імя TAX FREE FOR TOURISTS на 4 шини. Водій та інші пасажири в автомобілі також перевозили шини. В процесі митного огляду транспортного засобу інспектором митниці було встановлено наявність в автомобілі телевізора, після чого було зясовано, що даний товар належить саме йому та він предявив на нього TAX FREE FOR TOURISTS. Вказав, що порушення митних правил допустив через необізнаність з правилами перетину митного кордону, зокрема, йому не були відомі дозволені до переміщення норми товару по вартості та про необхідність декларування переміщуваного ним телевізора йому ніхто не повідомляв. При цьому, про дозволені до переміщення норми товару по вазі йому було відомо від водія автомобіля. Кордон перетинає з періодичністю 1-2 рази на місяць, однак в якості водія жодного разу не слідував. Правила перетину митного кордону, розміщені на стендах у пункті пропуску «Устилуг», він читав, однак їх змісту не запамятав. Товар в межах 50 кг., а саме шини, йому, водію та іншим пасажирам повернуто. За переміщення шин будь-якої винагороди від водія отримувати не мав. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.

Захисник особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_3 в судовому засіданні просила суд врахувати те, що її підзахисний особисто переміщував телевізор, а шини останньому фактично не належали, оскільки він перевозив їх лише на прохання водія автомобіля. ОСОБА_2 не був обізнаний з правилами перетину митного кордону, тому його фактично підставили, при цьому, працівниками митниці був вилучений саме приналежний ОСОБА_2 товар, а не шини. Крім цього, просила зважити на те, що товар її підзахисний не приховував, умислу на порушення митних правил не мав, у вчиненому щиро розкаявся, у звязку із чим просила провадження у справі закрити за малозначимістю вчинених правопорушень, про що також подала письмове клопотання про застосування положень ст.22 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до відповідальності, його захисника, показання свідка, думку представника митниці та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.471, 472 МК України.

Такий висновок суду ґрунтується на наступних досліджених доказах, зібраних у справі, а саме:

- складеному відносно ОСОБА_2 протоколі про порушення митних правил №1393/20505/2015 від 07.10.2015 року та фото-таблицях до нього, з якого встановлено, що останній щодо суті викладених правопорушень будь-яких зауважень та доповнень не мав (а.с.1-4, 7);

- контрольному талоні для проходження по «зеленому коридору» від 07.10.2015 року, чим стверджено факт слідування ОСОБА_2 смугою спрощеного митного контролю, так званим «зеленим коридором» (а.с.5);

- акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205050202/205/213 від 07.10.2015 року, у якому, в присутності ОСОБА_2 та водія транспортного засобу «VW CRAFTER», р.н.з. АС8021АІ, ОСОБА_5, старшим державним інспектором митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС ОСОБА_6 було зафіксовано факт виявлення у даному автомобілі, крім товару в межах неоподатковуваної норми, інший товар - телевізор марки «SAMSUNG UE48J6300», при цьому, будь-яких зауважень чи доповнень під час проведеного огляду, ні ОСОБА_2, ні водієм ОСОБА_5, заявлено не було (а.с.6);

- письмових поясненнях правопорушника від 07.10.2015 року, у яких останній визнав факт порушення порядку проходження митного контролю смугою «зелений коридор» та недекларування переміщуваного ним телевізора, зазначивши, що до митного контролю він відразу заявив лише переміщувані шини, загальною вагою 50 кг., вартістю 1687,90 польських злотих, на які подав TAX FREE FOR TOURISTS №Т 1/15/22108 від 06.10.2015 року, а переміщуваний в автомобілі телевізор марки «SAMSUNG UE48J6300» був виявлений безпосередньо інспектором митниці під час проведення огляду транспортного засобу, після чого ним уже було подане TAX FREE FOR TOURISTS №ТF-FS-HR/00002252/2015 від 01.10.2015 року на вказаний телевізор (а.с.8-9);

- копіях TAX FREE FOR TOURISTS №Т 1/15/22108 від 06.10.2015 року та №ТF-FS-HR/00002252/2015 від 01.10.2015 року, оформлених на ОСОБА_2, на товар: «шини автомобільні» в кількості 4 штуки, вартістю 1687,90 польських злотих, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.10.2015 року становить 9481,66 грн. або 397,27 євро, та телевізор марки «SAMSUNG UE48J6300», вартістю 3029,00 польських злотих, що рівне 17015,19 грн. або 712,92 євро (а.с.12-13);

- службовій записці старшого державного інспектора митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС ОСОБА_6 від 07.10.2015 року, у якій також відображено обставини вчинених ОСОБА_2 правопорушень (а.с.14).

Отже, аналіз вищенаведених доказів вказує на те, що ОСОБА_2 переміщував через митний кордон України смугою митного контролю «зелений коридор» товар: «шини автомобільні» в кількості 4 штуки, вартістю 9481,66 грн. або 397,27 євро, та телевізор марки «SAMSUNG UE48J6300», вартістю 17015,19 грн. або 712,92 євро, тобто всього зазначеного товару на суму 26496,85 грн., що становить 1110,20 євро, при дозволеній, згідно ст.374 МК України, нормі по вартості у 500 євро.

Поміж цього, суд звертає увагу на ту обставину, що переміщуваний ОСОБА_2 телевізор по своїй вартості уже сам по собі перевищив зазначену допустиму норму по його вартості.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що він не був обізнаний із правилами перетину митного кордону України, а переміщувані шини фактично йому не належали, то вони правового значення для розгляду справи не мають та не впливають на кваліфікацію його дій, оскільки саме він предявив до митного контролю товаросупровідні документи на переміщуваний товар, які оформлені на його імя, на що він свідомо давав свою згоду, відповідно, був достовірно обізнаний з інформацією про товар, який переміщує, при цьому, у відповідності до вимог ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил, передбачені ст.ст.471, 472 МК України, можуть вчинятися як умисно, так і з необережності, а згідно ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Як зазначив в судовому засіданні ОСОБА_2, митний кордон України він перетинає 1-2 рази на місяць, а тому, на думку суду, задля недопущення будь-яких порушень митних правил він повинен був вжити усіх необхідних заходів з метою ознайомлення з правилами перетину митного кордону.

Натомість, не можна залишити поза увагою ту обставину, що ОСОБА_2 був обізнаний з дозволеними до переміщення через митний кордон України нормами товару по вазі, яка становить 50 кг., про що останній ствердив в судовому засіданні, при цьому, достовірно знаючи, що уже переміщує товар саме в межах даної норми, однак всупереч чинному митному законодавству, переміщував інший товар телевізор, а тому усвідомлював той факт, що даний товар в сукупності з іншим - шинами уже складав понад норму.

Таким чином, аналіз вищенаведених доказів приводить до висновку, що ОСОБА_2, порушуючи порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», намагався незаконно, шляхом недекларування, тобто незаявлення за встановленою формою, перемістити через митний кордон України, окрім дозволеної до переміщення норми товару, інший товар, яким в даному випадку є телевізор, що було встановлено під час проведення митного огляду, при цьому, після усного опитування інспектором митниці на предмет переміщуваного товару, що у своїй сукупності вказує на усі необхідні та достатні ознаки ідеальної сукупності правопорушень, передбачених ст.ст.471, 472 МК України.

При цьому, суд не приймає до уваги показання допитаного судом в якості свідка, за клопотанням особи, що притягується до відповідальності, рідного брата останнього ОСОБА_7, оскільки безпосереднім очевидцем аналізованих подій він не був, а факти та обставини, які підлягають доказуванню чи спростуванню у справі йому відомі лише зі слів брата, справа відносно якого розглядається.

Розглядаючи клопотання захисника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_3 про застосування відносно її підзахисного положень ст.22 КУпАП, суд, оцінюючи встановлені фактичні обставини справи в розрізі наведених правопорушником доводів, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення такого клопотання виходячи з наступного.

Перш за все суд звертає увагу на те, що аналіз змісту наданого захисником письмового клопотання про звільнення її підзахисного від адміністративної відповідальності за малозначимістю вчинених ним правопорушень, свідчить про його надуманість, оскільки викладені у ньому доводи щодо фактичних обставин справи, які мають істотне значення, кардинально суперечать поясненням ОСОБА_2, даним ним в судовому засіданні, а тому розцінюється судом не інакше, як обраний спосіб уникнення від відповідальності останнього за вчиненні порушення митних правил.

Зокрема, захисник вказує, що ОСОБА_2 добровільно предявив товар, який в подальшому був затриманий та вилучений, а саме, телевізор, при цьому, на запитання працівника митниці повідомив про його переміщення в автомобілі, що не відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи.

Посилання на ту обставину, що ОСОБА_2 товар переміщував без ознак приховування, правового значення не має, так як останньому не ставиться у провину переміщення товару з приховуванням від митного контролю, тобто вчинення правопорушення, передбаченого ст.483 МК України.

За змістом ст.22 КУпАП, малозначним є правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки та не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам чи громадянам.

До малозначних правопорушень у відповідності до вказаної норми та абз.3 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005 року із змінами, внесеними 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил" відносяться діяння, які не становлять великої суспільної небезпеки і не завдають значних збитків державним чи суспільним інтересам. При вирішенні питання про малозначність діяння та звільнення особи від адміністративної відповідальності з-за цієї підстави, судом також повинні враховуватися і інші обставини, за наявності яких суд прийшов до такого висновку.

З огляду на вищевикладені положення та розяснення чинного законодавства України, суд зважує на те, що ОСОБА_2 вчиненими порушеннями митних правил фактично намагався уникнути від сплати митних платежів, які підлягають справлянню у відсотковому відношенні від вартості переміщуваного товару в дохід держави, що є неприпустимим.

Захисник також вказує, що сімя ОСОБА_2 очікує народження дитини, однак підтверджуючих доказів факту вагітності дружини останнього суду не представила.

Щодо щирого розкаяння правопорушника, то зазначена обставина лише враховується, як помякшуюча відповідальність винного, та має значення лише при обранні виду та міри стягнення, яке підлягає застосуванню до правопорушника.

Таким чином, перевіривши та оцінивши зібрані у справі докази, інші обставини справи, та давши їм обєктивну юридичну оцінку, суд не знаходить підстав для висновку про те, що вчинені ОСОБА_2 правопорушення за їх ідеальної сукупності є малозначними, та, відповідно, підстав для застосування відносно останнього положень ст. 22 КУпАП не вбачає.

Вирішуючи питання про вид та міру відповідальності ОСОБА_2 за порушення митних правил, суд враховує характер вчинених правопорушень, особу винного, ступінь його вини у вчиненому, щире каяття, як обставину, що помякшує відповідальність, відсутність обставин, що її обтяжують, те, що останній вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, та приходить до висновку, що на підставі частини 2 статті 36 КУпАП на нього слід накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, - за статтею 472 МК України, яка не містить альтернативи, у виді штрафу в розмірі 100% вартості переміщуваного товару понад дозволену норму з його конфіскацією.

Відповідно до вимог ст.520 МК України та Наказу Міністерства фінансів України №731 від 15.06.2012 року з ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати митниці за зберігання товару протягом 13 діб, починаючи з 11 дня зберігання за курсом НБУ на дату розгляду справи (100€ = 2536,9675 грн.), а також судовий збір згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст.520, 522, 527, 528 МК України, ч.2 ст.36 КУпАП, п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст.ст. 471, 472 МК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.471, 472 МК України, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накласти на нього стягнення в межах ст.472 МК України, яка передбачає більш серйозне стягнення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі 17015 (сімнадцять тисяч пятнадцять) гривень 19 копійок з конфіскацією в дохід держави телевізора марки «SAMSUNG UE48J6300», вартістю 17015,19 грн., вилученого згідно протоколу та опису затриманих предметів №1393/20505/2015 від 07.10.2015 року.

Штраф в розмірі 17015 (сімнадцять тисяч пятнадцять) гривень 19 копійок підлягає стягненню на рахунок 5262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил»).

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Волинської митниці ДФС 65 (шістдесят пять) гривень 96 копійок витрат по справі за зберігання товару на рахунок 9069 в ГУ ДКСУ у Волинській області (МФО 803014, код за , призначення платежу відшкодування витрат за зберігання товарів і транспортних засобів на складах митного органу).

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_8