Справа № 417/1557/15-п
Провадження № 3/417/311/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. с. Марківка Луганської області

Суддя Марківського районного суду Луганської області Шкиря В.М., розглянувши адміністративний протокол серії АП1 № 398728 від 26.09.2015 та додані до нього матеріали, які надійшли з відділення державтоінспекції Марківського районного відділу головного управління Міністертва внутрішніх справ України в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, утриманців не має, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому розяснено його права передбачені ст. 268 КУпАП, та ст.10,63 Конституції України,-

В С Т А Н О В И В:

26.09.2015 о 21 годині 30 хвилин в с. Марківка по вул. Леніна інспектор ВДАІ з обслуговування Марківського району капітан міліції ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №398728 за ч.3 ст.130 КупАП відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення 26.09.2015 о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_1 по вулиці Єременко в с. Марківка Луганської області керував автомобілем НОМЕР_1, належність якого не встановлена, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху при цьому двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.130 КУпАП.

Так спяніння підтверджено висновком № 24 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого Марківським районним територіальним медичним обєднанням, згідно п. 10а якого мовою оригіналу : «Громадянин ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного опьянения»

У судове засідання громадянин ОСОБА_1. з'явився, особу посвідчено паспортом серії ЕН № 374768 виданого Марківським РВ УМВС України в Луганській області 23.03.2005 (а.с.15-16). Свою вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, визнав повністю та пояснив, що 26.09.2015 вживав алкогольні напої на рибалці. Після вживання алкоголю, повертаючись з рибалки, керував автомобілем ВАЗ 2108 та приблизно о 20 годині по вулиці Єременко в с.Марківка Луганської області його зупинили співробітники ДАІ. Запропонували пройти огляд на стан спяніння за допомогою якогось приладу, проте він відмовився та погодився на огляд в лікарні . Висновок був позитивним, він з ним погоджується . На запитання суду: «Скліки разів протягом року він піддавався адміністративному стягненню ?», відповів : «Двічі, відсидів арешт - спочатку 7 діб пізніше 10 діб». Також звернув увагу суду, що посвідчення водія він не має. На запитання : «Кому належить автомобіль НОМЕР_2?», відповів: «Не знаю, в мене є тільки техпаспорт, я не власник»

З довідки ВДАІ Марківского району ГУМВС України в Луганській області вбачається, що станом на 28.09.2015 за обліково-реєстраційними даними компютерної системи, посвідчення водія не отримував, серед позбавлених права керування транспортним засобом не значиться, притягувався до адміністративної відповідальності 17.09.2014 за ч.1 ст.130 КУпАП, 01.01.2015 за ч.2,3 ст. 130 КУпАП. (а.с. 5).

В матеріалах справи наявні постанови Марківського районного суду Луганської області від 12.11.2014 та від 22.01.2015 про , притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1,2,3 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши повно, обєктивно матеріали справи та зясувавши всі обставини справи, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши докази в їх совокупності, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону та п. 1.9 передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія( посвідчення тракториста - машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

26.09.2015 о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_1 по вулиці Єременко в с. Марківка Луганської області керував автомобілем НОМЕР_1, належність якого не встановлена, у стані алкогольного сп'яніння.

Згідно довідки ВДАІ з обслуговування Марківського району ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось (а.с.5), це узгоджується і з поясненнями наданими ОСОБА_1 безпосередньо суду в судовому засіданні. Таким чином він не є водієм в розумінні ПДР.

При цьому ст..130 КУпАп передбачає відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч.3 ст.130 КУ пАП охоплюються дії, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Так, ОСОБА_1 згідно постанов Марківського районного суду Луганської області від 12.11.2014 та від 22.01.2015 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1,2,3 ст.130 КУпАП (а.с.9-10) та його було піддано адміністративному стягненню в вигляді арешту на 7 та 10 діб відповідно, при цьому було застосовано оплатне вилучення транспортного засобу, автомобіля НОМЕР_1.

Отже, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП і його дії вірно кваліфіковані інспектором ВДАІ, оскільки він, керував транспортним засобом, в стані алкогольного сп`ягніння, будучи при цьому двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння

Таким чином факт вчинення правопорушення за ч.3 ст.130 КУпАП, підтверджено зібраними по справі доказами, як наданими безпосередньо суду так і письмовими, що містяться в матеріалах справи.

Підстав сумніватись у достовірності та істинності доказів у суду немає.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 не працює, не є інвалідом, до адміністративної відповідальності по ст.130 КУпАП протягом року притягувався двічі про що свідчить Постанови Марківського районного суду Луганської області від 12.11.2015 та 22.01.2015

Обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність згідно зі ст. 34,35 КУпАП суд не вбачає.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу та майновий стан правопорушника, враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 не маючи посвідчення водія керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, при цьому є особою, яка вже двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за аналогічні правопорушення , та відповідних висновків для себе не зробив, відсутність обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення, передбачене санкцією ч.3 ст. 130 КУпАП, не для водіїв, а для інших осіб, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

При цьому необхідно зазначити, що додаткове стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу передбаченого санкцією ч.3 ст. 130 КУпАП не застосовувати, оскільки автомобіль не являється власністю правопорушника, та не встановлено кому він належить. Це узгоджується і з абзацом 4 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. № 14 в якому вказано, що оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Відповідно до положень ст.326 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

Проте враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, і яке відповідно достатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»застосовується судами як джерело права, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що виконання зазначеної постанови слід допустити через десять днів з дня її винесення. Щоб особа, яка притягується до адміністративної відповідальності мала змогу її оскаржити.

Відповідно дост. 40-1 КпАП України«Судовий збір» у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення».

У чинність п.5 ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 33,40-1, ч.3 ст. 130 , 221, 284, 285, 289, 294, КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 (пятнадцять) діб, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок на р/р 0188, МФО 804013, код ЕДРПОУ 05381372, код класифікації доходів 22030001 одержувач: УДКСУ у Марківському районі, банк одержувача: ГУДКСУ у Луганській області. Призначення платежу: *; 101; ідентифікаційний номер;

Постанова підлягає виконанню після набрання нею законної сили.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає зверненню до виконання в частині стягнення судового збору протягом трьох місяців з дня її винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Строк адміністративного арешту відраховувати з моменту фактичного затримання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, а також на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена, до Апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області.

Суддя В.М.Шкиря