АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді генерального директора ПАТ «Дніпрометиз», який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 6,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1, займаючи посаду генерального директора ПАТ «Дніпрометиз», допустив порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 04 березня 2015 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення. В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження в справі. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Провадження № 33/774/172/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 163-1 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_1 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутня, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про необхідність зявитися до суду, при цьому копія постанови суду апелянту взагалі не направлялась і він її отримав лише 17 лютого 2015 року.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в матеріалах справи відсутні докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року було задоволено адміністративний позов очолюваного ним підприємства і скасовано податкове повідомлення рішення, винесене на підставі акту податкової перевірки, тим самим викладені в акті висновки податкового органу, які були покладені в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, визнані необґрунтованими.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, підтвердив викладені в їх обґрунтування доводи та просив поновити пропущений з поважної причини процесуальний строк та задовольнити апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та подана апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено апеляційним переглядом, зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції не були дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 судового виклику. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази направлення ОСОБА_1 копії постанови суду відносно нього в триденний строк, передбачений ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення і керуючись ст. 289 КУпАП, вважає необхідним задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що крім протоколу про адміністративне правопорушення, доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, є акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Дніпрометиз», викладені в якому висновки щодо допущених ПАТ «Дніпрометиз» порушень вимог податкового законодавства, податковим органом були покладені в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

На підставі вищезазначеного акту податкової перевірки податковим органом 09 грудня 2014 року було винесене податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1, яким ПАТ «Дніпрометиз» зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4201 грн.

Відповідно до ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, районний суд, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не зясував, чи скористалося ПАТ «Дніпрометиз» наданим Податковим кодексом України правом на оскарження рішення податкового органу і чи є визначене податковим органом грошове зобовязання ПАТ «Дніпрометиз» узгодженим, в той час як зясування цих обставин має істотне значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції і вбачається з доданих ОСОБА_1 до апеляційної скарги копій документів, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року було задоволено в повному обсязі адміністративний позов ПАТ «Дніпрометиз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів і визнано протиправним та скасовано вищезазначене податкове повідомлення рішення.

Таким чином, рішенням адміністративного суду було встановлено необґрунтованість висновків податкового органу щодо допущення очолюваним ОСОБА_1 підприємством порушень вимог податкового законодавства, які, відповідно до складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, ставляться йому у вину, а відтак відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова місцевого суду є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях апелянта складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Скасувати постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3