АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
20.11.2015 року м. Київ
№ 33/796/1241/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва Стрижко С.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Російської Федерації, громадянки України, не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення та висновку про результати проведення додаткової перевірки про ДТП від 04.09.2015 року, 07.06.2015 року, о 14 год. 30 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хюндай», д. н. з. НОМЕР_2, на перехресті вулиць Юрківська-Межигірська не виконала вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу» та здійснила виїзд на перехрестя, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Ауді», д. н. з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобі, чим водій ОСОБА_2 порушила п. 2.1. Правил дорожнього руху України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадженя по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 - закрито, у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на невідповідність постанови судді вимогам ст. ст. 245, 252 КУпАП щодо всебічності, повноти та об'єктивності з'ясування обставин справи в їх сукупності, а також з порушенням права особи на справедливий суд, гарантованого ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», просить скасувати вказане судове рішення, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому ОСОБА_2 зазначає про те, що в постанові невірно вказано про її відмову від надання пояснень з приводу ДТП, оскільки відповідно до протоколу та висновку про результати проведення додаткової перевірки, вона не могла надати пояснення в силу перебування на останній стадії вагітності та переляку після ДТП. Апелянт також вказує на поверхневий та формальний підхід до розгляду справи, оскільки при повторній перевірці обставин ДТП, ОСОБА_2 не викликалася до ВДАІ та в неї не відбиралися додаткові пояснення, в результаті чого вважає, що обставини ДТП, викладені у Висновку про результати проведення додаткової перевірки, не узгоджуються із первинною схемою місця ДТП, та вони (первинна та додаткова схема) не відповідають вимогам п. 6.1 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

А тому, апелянт вважає, що, а ні протокол і первинна схема, а ні висновок про результати проведення додаткової перевірки та додаткова схема не є доказами її винуватості у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте суддя у першій інстанції залишив наведене поза увагою, поверхнево розглянувши дану справу.

Крім того, в апеляційній скарзі міститься клопотання, в якому ОСОБА_2 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки цей строк був пропущений нею з поважних причин, а саме у зв'язку з тим, що вона не була присутня у судовому засіданні, а копію постанови отримала 19.10.2015 року.

Розглянувши клопотання, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження постанови було пропущено з поважних причин, а тому відповідне клопотання є обґрунтованим, і суд апеляційної інстанції поновлює ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

У судове засідання ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, не з'явилась, просить розглядати апеляційну скаргу за її відсутності.

Другий учасник ДТП - ОСОБА_3, вказавши про законність та обґрунтованість судового рішення, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки ДТП сталася саме з вини ОСОБА_2, яка не виконала вимоги дорожнього знаку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення другого учасника ДТП - ОСОБА_3, який вважав постанову судді районного суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та представлені особою додаткові матеріали, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні ПДР із закриттям провадження по справі у зв'язку із сплином термінів накладення адміністративного стягнення за ст. 38 КУпАП є законним та обґрунтованим.

Винуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам подій та підтверджена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, у тому числі поясненнями другого учасника пригоди - ОСОБА_3, який зазначав, що рухався по головній дорозі, а ОСОБА_2 - при виїзді з другорядної дороги не виконали вимоги знаку «Надати дорогу», в результаті чого і сталося зіткнення транспортних засобів; даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, схемах ДТП, які були підписані відповідною посадовою особою та водіями - учасниками пригоди без будь-яких заперечень.

Доводи правопорушника про те, що первинна схема ДТП була складена працівниками ДАІ неправильно, є нікчемними, оскільки під час додаткової перевірки усі недоліки первинної схеми, що мали суттєве значення для правильного вирішення справи, були усунуті працівниками ДАІ.

Також є необґрунтованими і твердження ОСОБА_2 про порушення ПДР не нею, а іншим учасником пригоди, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 фактично не заперечувала, що виїжджаючи з другорядної на головну дорогу, перед здійснення цього маневру, на відстані до 100 метрів бачила, як по головній дорозі рухався інший автомобіль, проте вона продовжила рух.

При цьому заяви апелянта про рух другого транспортного засобу на великій швидкості не підтверджуються будь-якими матеріалами справи.

Крім того, вирішення питання про можливе порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху та його можливу винуватість у ДТП належить до компетенції органів Державної автомобільної інспекції, які за результатами перевірки обставин ДТП адміністративний протокол відносно ОСОБА_3 не складали та на розгляд до суду не направляли. А тому ці обставини не можуть бути предметом судового розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_2

Що стосується доводів про проведення відповідними органами неналежної додаткової перевірки обставин ДТП, то вони є безпідставними, оскільки усі недоліки, зазначені у попередньому рішенні суду апеляційної інстанції, фактично були усунуті.

Будь-яких інших доводів, які б підтверджували порушення вимог чинного законодавства при розгляді суддею районного суду адміністративної справи відносно ОСОБА_2 у скарзі не наведено та додаткових доказів на спростування висновків судді районного суду не надано.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає постанову судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

За таких обставин, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито, у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, - без зміни.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва С.І. Стрижко