АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2014 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, -

в с т а н о в и в :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, згідно доводів апеляційної скарги, фактично просить змінити постанову суду першої інстанції в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

Провадження № 33/774/842/14 Головуючий у першій інстанції: Токар Н..В.

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н...М..

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та погоджуючись з висновками суду першої інстанції стосовно фактичних обставин справи, зазначив, що при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, районний суд, не врахував характер правопорушення, особу порушника, обставини, що пом'якшують відповідальність. Крім того ОСОБА_1 зазначив, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав в повному обсязі свою вину та щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні.

До того ж, ОСОБА_1 вказує на те що, на його утриманні знаходиться мати пенсіонерка за віком інвалід третьої групи, яка не може самостійно рухатись та потребує постійного догляду та лікування, і його право керування автомобілем безпосередньо необхідно для її транспортування до лікарні та її переміщення взагалі, і тому позбавлення його такого права позбавить його також можливості допомагати матері в її переміщенні, що поставить його родину у скрутне становище.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що визнає свою вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП та щиро розкаюється у вчиненому, при цьому він підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити, змінивши накладений на нього вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду не заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, оскільки матеріальна шкода, заподіяна йому в наслідок ДТП, ОСОБА_1 відшкодована в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та самим апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, судом першої інстанції поза увагою залишився ряд істотних обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення.

Так, судом першої інстанції не враховано той факт, що правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні районного суду, визнав в повному обсязі свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, що відповідно до ст. 34 КУпАП, є обставинами, які пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Як встановлено апеляційним переглядом, районний суд взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на апелянта адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також, судом не було обговорено і питання про накладення на ОСОБА_1 передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

Дослідивши фактичні обставини справи з урахуванням обставин, за яких ОСОБА_1 скоїв ДТП, допущеного останнім порушення вимог Правил дорожнього руху України, а також незначних механічних пошкоджень, які автомобілі отримали в результаті ДТП, апеляційний суд приходить до висновку, проте що характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення не свідчить про грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується те, що потерпілому ОСОБА_2 в повному обсязі відшкодована матеріальна шкода, спричинена внаслідок ДТП, і він не має до ОСОБА_1 претензій матеріального характеру.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення та призначення йому покарання у виді накладення штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2014 року відносно ОСОБА_1 - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ Н.М. Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач