АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., за участю особи яка притягнена до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_2, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 36 грн. 54 коп.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_2 30.03.2015 року о 09 год. 00 хв., рухаючись по вул. Панаса Мирного в м. Львові, керуючи автомобілем «БМВ 735», держаний номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Вольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2, який зупинився попереду, що призвело до технічних пошкоджень та матеріальних збитків, чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати як незаконну і таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Як зазначає апелянт, він вину свою не визнав та наполягав на тому щоб суддя викликала в судове засідання другу сторону - учасника ДТП та свідків, які знаходились разом з ним в транспортному засобі під час ДТП, але вона цього не зробила і обмежилася показаннями, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, також зазначав, що на транспортному засобі «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_2 були не справні задні зовнішні світлові прилади, чим водій транспортного засобу «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 порушив п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України, так як не мав права експлуатувати транспортний засіб з такими несправностями. Так як не працювали задні зовнішні ліхтарі він не зумів об'єктивно оцінити ситуацію при екстреному гальмуванні зазначеного транспорту, який рухався попереду нього. Вважає, що його вина в повній мірі не доведена так як не були проведені автотранспорті, автотехнічні експертизи, та гальмовий шлях обох автотранспортних засобів учасників ДТП не вимірювався.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, з урахуванням усних уточнень в суді апеляційної інстанції, та просив її задовольнити, а саме скасувати постанову судді щодо нього та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Твердження ОСОБА_2 про те, що він не порушував п.п. 12.1. Правил дорожнього руху України, не відповідає дійсності та не ґрунтується на матеріалах справи.

Так, пунктом 12.1. Правил дорожнього руху України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З письмових пояснень ОСОБА_2 (а.с. 3) вбачається, що він рухався в м. Львові по мокрій дорозі зі швидкістю 20 км/год. слідом за автомобілем «Вольксваген», з дистанцією близько 30 метрів, і в цей час зазначений автомобіль раптово зупинився, внаслідок чого він, не маючи змоги об'їхати перешкоду через наявність справа пішоходів та інших транспортних засобів, скоїв зіткнення з автомобілем «Вольксваген».

Будь-яких даних про те, що у автомобіля «Вольксваген»були не справні задні зовнішні світлові прилади, як про це зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_2 в матеріалах справи немає, в тому числі і в поясненнях самого ОСОБА_2

Таким чином, вина ОСОБА_2 в інкримінованому йому порушенні правил дорожнього руху, а саме в тому, що він не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався попереду, є підтверджена, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений представленими в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1), поясненнями учасників ДТП (а.с. 3, 4), схемою місця ДТП (а.с. 6), а також іншими матеріалами справи.

Надані апелянтом до суду апеляційної інстанції письмові пояснення громадянки ОСОБА_4, яка не зазначена як свідок ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в поясненнях учасників ДТП, не можуть бути прийняті як допустимий доказ по справі.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що він повідомляв працівникам ДАІ про те, що у автомобіля «Вольксваген» були не справні задні зовнішні світлові приладита про наявність свідка по справі, так як це не відображено у жодному підписаному ОСОБА_2 документі.

Доводи ОСОБА_2 про те, що пояснення написані ним під диктовку працівників ДАІ також не ґрунтуються на будь-яких доказах.

Щодо доводів апелянта про порушення його прав у суді першої інстанції, зокрема відмові у виклику свідка, не призначення судової авто-технічної експертизи, то як зазначено вище ОСОБА_4 не значиться як свідок в матеріалах справи, а клопотання про призначення авто-технічної експертизи не ставилось ОСОБА_2 в суді першої, а також і апеляційної інстанції.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції немає підстав вважати сумнівним, недостовірним чи необґрунтованим висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Суд вірно оцінив наявні в матеріалах справи докази та прийняв законну і обґрунтовану постанову, а тому відсутні будь-які підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як про те просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року, якою ОСОБА_2визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: М.А.Ященко