П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26.10.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Симаченко Л. І., з участю представника Чопської митниці Міндоходів( Закарпатської митниці ДФС ) Зубенка І. І., представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляцією представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 24 лютого 2015 року.

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Зарічччя Іршавського району Закарпатської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів в розмірі 510877 гривень 38 копійок, з конфіскацією транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Audi Q-7», державний номерний знак Німеччини НОМЕР_3, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, тип двигуна дизельний, об'ємом 2967 куб. см вартістю 510877 гривень 38 копійок в дохід держави.

У разі неможливості конфіскації даного автомобіля стягнути з ОСОБА_2 вартість автомобіля в розмірі 510877 гривень 38 копійок.

Судовий збір в розмірі 36 гривень 54 копіойк стягнути з ОСОБА_2на користь держави.

Згідно з постановою суду ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю за таких обставин: 13 липня 2013 року, в зону митного поста «Тиса» Чопської митниці Міндоходів прибув легковий автомобіль марки «Audi Q - 7», державний номерний знак Німеччини НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2. В якості підстави для переміщення транспортного засобу через кордон ним було надано: три свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4; серії НОМЕР_5 від 11 червня 2013 року та серії НОМЕР_6 від 13 червня 2012 року; доручення, видане громадянкою ОСОБА_5 від 26 квітня 2013 року; довідку МЗС України НОМЕР_7 від 12 липня 2013 року; копію дипломатичного паспорту ОСОБА_5 та рахунок № 34 - 2013 від 15 травня 2013 року про придбання даного транспортного засобу громадянкою ОСОБА_5 у німецького підприємства «JK - Concept Autohandel» за 37 800 Євро, що за курсом НБУ станом на 13 липня 2013 року становило 394 105 гривень 40 копійок. Під час митного оформлення на митному посту «Ужгород - вантажний» Чопської митниці Міндоходів» ОСОБА_2 були надані додаткові документи: копії наказів Міністерства закордонних справ України за № 1465 - ос від 27 червня 2013 року, № 1629 - ос від 31липня 2009 року, довіреність серії ВТІ № 698284 від 22липня 2013 року, копія дипломатичного паспорту громадянки ОСОБА_5, з яких вбачалось, що ОСОБА_5 в період часу з 10 вересня 2009 року по 5 липня 2013 року, будучи представником дипломатичної служби України, перебувала в довготерміновому відрядженні у Посольстві України в Королівстві Марокко та отримала грошові кошти в сумі 108 433 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13 липня 2013 року складало 866 704 гривень 96 копійок. На підставі вищезазначених документів 25 липня 2013 року митницею була оформлена вантажна митна декларація IM 40 AA № №305080000/2013/014061 із звільненням від оподаткування на підставі п. 11 ч. 10 ст. 374 МК України. Однак, під час перевірки правомірності переміщення вказаного транспортного засобу митницею було отримано від митних органів Німеччини відомості про те, що зазначений автомобіль продано за 49 000 Євро, що за курсом НБУ станом на 13 липня 2013 року складало 510877 гривень 38 копійок, тобто становить 58, 94% від загальної суми виплаченої ОСОБА_5 за період проходження дипломатичної служби за кордоном і не дає права на передбачені п. 11 ч. 10 ст. 374 МК України пільги.

В апеляції представник правопорушника ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що судове засідання 24 лютого 2015 року відбулось у відсутності ОСОБА_2, а копію оскаржуваної постанови він отримав 13 березня 2015 року, апеляцію подав 19 березня 2015 року. Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що ОСОБА_2 не був присутній під час купівлі даного транспортного засобу, не знав яку суму було сплачено за автомобіль і здійснював виключно транспортування автомобіля з Угорщини в Україну. Вважає, що притягнення до адміністративної відповідальності відбулось за межами строку накладення адміністративного стягнення, що є безумовною підставою для закриття провадження.

Переглянувши справу в межах апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі; доводи представника митного органу про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження і залишення апеляції без задоволення; виступи сторін в дебатах; перевіривши матеріали адміністративної справи та додаткові докази, апеляційний суд вважає, що апеляційні вимоги представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності підлягають частковому задоволенню - в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, а в решті вимог - задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Початком обчислення строку на апеляційне оскарження є наступний день після проголошення судового рішення, а для осіб, що не були на оголошенні - з моменту отримання копії постанови.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що судовий розгляд даного провадження тривав два дні - 20 і 24 лютого 2015 року. В судовому засіданні 20 лютого 2015 року ОСОБА_2 брав участь, а 24 лютого 2015 року при оголошенні судового рішення присутній не був. Копію оскаржуваної постанови він отримав 13 березня 2015 року, апеляційну скаргу подав 19 березня 2015 року, тобто у передбачений законом десятиденний строк з моменту отримання копії судового рішення. ( а. с. 174, 176 - 180, 181 - 182).

Отже, приймаючи до уваги, що при проголошенні постанови суду ОСОБА_2 не був присутній, а копія йому була надіслана з порушенням передбаченого законом строку, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Що стосується апеляційних вимог про скасування судового рішення та закриття адміністративної справи, то такі задоволенню не підлягають з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся у відповідності до вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, ст. ст. 526 - 528 МК України в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. ОСОБА_2 своєчасно був сповіщений про місце і час розгляду справи, брав участь в судовому засіданні 20 лютого 2015 року, давав пояснення по суті справи, брав участь у дослідженні доказів та користувався іншими передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 498 МК України правами, що підтверджується відомостями, які містяться в розписках про отримання судових повісток, в постанові суду, поясненнях захисника ОСОБА_3 та представника митного органу Зубенка І. І., які вони дали під час апеляційного розгляду справи та в додаткових поясненнях ОСОБА_2, поданих до апеляційного суду у письмовому вигляді та нотаріально завірених. ( а. с. 164-167, 170 - 172, 232 - 234, 235 ).

Наведені докази спростовують посилання захисту на факт обмеження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у правах та умисному недопущенні її до правосуддя. ОСОБА_2 під час судового розгляду не був позбавлений права на справедливий суд і згідно зі ст. 6 Європейської конвенції з прав людини був детально поінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мав достатній час і можливість для підготовки захисту; захищав себе особисто та використовуючи юридичну допомогу захисника.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції 20 лютого 2015 року він не просив відкласти розгляд справи у зв'язку з хворобою, що свідчить про відсутність перешкод для здійснення захисту своїх інтересів на власний розсуд. Крім того, як вбачається із довідки головного лікаря комунального закладу «Іршавський центр первинної медико - санітарної допомоги» ОСОБА_2 за медичною допомогою за місцем свого проживання і медичного обліку не звертався, лікарняний лист за період часу з 20 лютого 2015 року йому не видавався, тобто він не був обмежений у здійсненні своїх прав під час судового розгляду в суді першої інстанції. ( а. с. 226 ).

Твердження захисту про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення з підстав відсутності у нього прямого умислу є такими, що протирічать вимогам ст. ст. 458, 483 МК України. Посилання на те, що він не був присутній під час купівлі даного транспортного засобу та не знав розмір сплаченої за автомобіль суми і здійснював лише транспортування автомобіля з Угорщини в Україну, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать матеріалам справи та вимогам закону.

Так, ОСОБА_2 є повнолітньою особою, яка згідно з довіреністю від 26 квітня 2013 року, оформленою ОСОБА_6 на його ім'я, була уповноважена представляти інтереси довірителя в тому числі в митних органах України, Державній прикордонній службі, органах ВРЕВ ДАЇ України при реєстрації і знятті автомобіля з обліку та в інших державних органах і інстанціях при вирішенні питань, пов'язаних з оформленням автомобіля. Крім того, згідно з довіреністю від 7 липня 2013 року ОСОБА_6 уповноважила братів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 придбати по укладеній усній домовленості на території будь - якої іноземної держави автомобіль на її ім'я за ціною та за умов на їх розсуд. З пояснень власника фірми «JK - Concept Autohandel» автомобіль марки «Audi Q - 7», державний номерний знак Німеччини НОМЕР_3 був проданий 15 травня 2013 року для ОСОБА_5 особисто присутньому при укладенні угоди ОСОБА_7. ( а. с. 40, 55, 60 ).

Факт уповноваження ОСОБА_6 обох братів на придбання автомобіля за ціною та за умов на їх розсуд та на виконання дій, направлених на оформлення транспортного засобу в митних органах України, Державній прикордонній службі, органах ВРЕВ ДАЇ України свідчить про покладення на них, у тому числі на ОСОБА_2 відповідальності за безпосередньо вчинені ними дії.

Відповідно до вимог митного законодавства суб'єктом порушення митних правил є особи, які, укладаючи угоду про перевезення товару, беруть на себе зобов'язання щодо їх доставки, включаючи переміщення через державний кордон України згідно з вимогами законодавства України з питань митної справи, що в тому числі, передбачає й відповідальність за переміщення товару.

Отже, відповідальність за переміщення автомобіля через митний кордон України повинен нести ОСОБА_2, який на виконання зазначеної довіреності на автомобілі марки «Audi Q - 7», державний номерний знак Німеччини НОМЕР_3 заїхавв зону митного поста «Тиса» Чопської митниці Міндоходів та надав митному органу в якості підстави для переміщення транспортного засобу пакет документів, зокрема рахунок № 34 - 2013 від 15 травня 2013 року про придбання даного транспортного засобу за ціною 37 800 Євро, що за курсом НБУ станом на 13 липня 2013 року становило 394 105 гривень 40 копійок та не відповідало дійсній вартості.

Що стосується посилань захисту про притягнення особи до адміністративної відповідальності поза межами строку накладення адміністративного стягнення, то ці доводи є такими, що суперечать вимогам ст. 467 МК України про накладення адміністративного стягнення не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення, не пізніше, ніж через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження і не пізніше, ніж через два роки з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що про наявність правопорушення митному органу стало відомо 4 вересня 2014 року, 7 жовтня 2014 року повідомлено Ужгородський МВ УМВС України, постанова про закриття кримінального провадження винесена 14 жовтня 2014 року, дані про її направлення митному органу відсутні, постанова про накладення стягнення на ОСОБА_2 ухвалена 24 лютого 2015 року. ( а. с. 218, 219 ).

Отже, суд вклався у передбачені законом строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил за вказаних вище обставин.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що передбачених ст. 531 МК України підстав для скасування судового рішення немає. Фактичні обставини судом встановлені правильно і повністю відповідають зазначеним в протоколі про порушення митних правил, які ніким із учасників провадження не оскаржуються. Правова оцінка дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 483 МК України є правильною. Стягнення накладено в межах санкції статті та даних про особу правопорушника.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 531 МК України, Апеляційний суд Закарпатської області

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, строк на апеляційне оскарження поновити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 24 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2 про визнання його винуватим за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів в розмірі 510877 гривень 38 копійок, з конфіскацією транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Audi Q-7», державний номерний знак Німеччини НОМЕР_3, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, тип двигуна дизельний, об'ємом 2967 куб. см вартістю 510877 гривень 38 копійок в дохід держави залишити без зміни, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - без задоволення.

Суддя Апеляційного суду

Закарпатської області Л. І. Симаченко