П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної служби МВС України в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, уродженця Київської області, гр-на України, працюючого водієм в ТОВ «Автосервіс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, уродженця Чернігівської області, гр-на України, працюючого в ПАТ «Київхліб», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

26.10.2015 року до Подільського районного суду м. Києва від Управління патрульної служби МВС України в місті Києві надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1, який 25.09.2015 року о 07 годині 15 хвилин, керуючи автобусом Богдан, д/н НОМЕР_2 в м. Києві на території автостанції «Полісся», при виникненні перешкоди у вигляді автомобіля НОМЕР_3, не вжив заходів для негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, що призвело до зіткнення з вказаним автомобілем в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим за висновками працівників поліції порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, а також ОСОБА_2, який 25.09.2015 року о 07 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_3 в м. Києві на території автостанції «Полісся», перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, що призвело до зіткнення з автобусом Богдан, д/н НОМЕР_2 в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим за висновками працівників поліції порушив вимоги п. 10.1 ПДР України

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винність в порушенні вимог ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, не визнав, вказавши на те, що не вбачає в своїх діях складу адміністративного правопорушення і вважає винним в даній ДТП водія автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_2

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вважаю за можливе розглянути справу за відсутності останнього, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення водія ОСОБА_1, дослідивши в сукупності матеріали справи, приходжу до висновку про наявність події, а в діях останнього, а також в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так відповідно до п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку

водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Як вбачається з даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення Серії АП1 № 329564, законність дій працівників поліції при складанні якого ніким не оскаржена, ОСОБА_1 вимог даного пункту ПДР України не виконав, а саме 25.09.2015 року о 07 годині 15 хвилин, керуючи автобусом Богдан, д/н НОМЕР_2 в м. Києві на території автостанції «Полісся», при виникненні перешкоди у вигляді автомобіля НОМЕР_3, не вжив заходів для негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, що призвело до зіткнення з вказаним автомобілем в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Мною встановлено, що винність останнього, крім протоколу про адміністративне правопорушення, об'єктивно підтверджується іншими, наявними в матеріалах справи доказами, а саме схемою місця ДТП, з якою погодились обидва учасники пригоди, про що засвідчили своїми підписами (а.с.3), а також характером пошкоджень, які отримані транспортними засобами.

Крім того, згідно п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Як вбачається з даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення Серії АП1 № 329563, законність дій працівників поліції при складанні якого ніким не оскаржена, ОСОБА_2 вимог даного пункту ПДР України не виконав, а саме 25.09.2015 року о 07 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_3 в м. Києві на території автостанції «Полісся», перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, що призвело до зіткнення з автобусом Богдан, д/н НОМЕР_2 в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Мною встановлено, що винність останнього, крім зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, об'єктивно підтверджується іншими, наявними в матеріалах справи доказами, а саме даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення Серії АП1 № 329564 та схемою місця ДТП, з якою погодились обидва учасники пригоди, про що засвідчили своїми підписами (а.с.3).

Стаття 245 КпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши в сукупності вищезазначені докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, приходжу до висновку про доведеність наявності як в діях ОСОБА_1 так і в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доказів же, що спростовували б їх винність в порушенні Правил дорожнього руху України, та які б суд міг покласти в основу рішення про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, до суду не надано.

Суд не приймає до уваги надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки вони (пояснення) як вже зазначалося вище не підтвердженні жодним доказом та носять суперечливий характер і суперечать тим доказам, які наявні в матеріалах справи, які судом визнані належними, допустимими та достатніми.

Стаття 22 КУпАП визначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При вирішенні питання про накладення стягнення, обставин, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, які б пом'якшували або обтяжували відповідальність, мною не встановлено у зв'язку з чим вважаю за можливе застосувати до правопорушників таке адміністративне стягнення як штраф в мінімальному його розмірі визначеному санкцією статті 124 КУпАП.

Також враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про доведеність винуватості як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та необхідності притягнення їх до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення, з кожного із них також на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн., відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

На підставі викладеного, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 34, 35, 36, 40-1, 124, 283 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340 грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340 грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий, на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Роз'яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 3001 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк звернення постанови до виконання три місяці.

Суддя В. С. Декаленко