АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2014 рокусуддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду вм. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, апеляційну скаргу останнього в інтересах правопорушникана постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, -

в с т а н о в и в :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі.

Провадження № 33/774/849/14 Головуючий у першій інстанції: Дружинін К.М.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням ОСОБА_3, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а належні та допустимі докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Крім того, захисник вказує на необґрунтованість накладеного на ОСОБА_2 оскаржуваною постановою суду адміністративного стягнення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердили викладені в її обґрунтування доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбаченихст. ст. 254 - 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився на вимогу працівника ДАІ пройти медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння, як відмовився і від надання пояснень та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому свідки вказали, що від ОСОБА_2 був чутний запах алкоголю та у нього була нестійка хода; рапортом працівника Державтоінспекції МВС, яким, в тому числі, підтверджується факт відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, чим було виконано вимоги ст. 266 КУпАП.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою Державтоінспекції МВС.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_2 правопорушення.

Апеляційний суд констатує безпідставність та надуманість доводів апеляційної скарги в частині відсутності належних та допустимих доказів знаходження ОСОБА_2 за кермом автомобіля в стані алкогольного сп'яніння, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього було складено саме за фактом його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівника ДАІ, що, в свою чергу, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріалами справи встановлено, що акт прийому - передачі № 66 складався безпосередньо при доставці автомобіля, яким керував ОСОБА_2 і який він закрив, покинувши після чого місце події, за допомогою евакуатора на штрафний майданчик, тоді як протокол про вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення було складено на місці вчинення правопорушення, чим і обумовлений той факт, що свідками складання протоколу та зазначеного акту були різні особи, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає об'єктивних підстав для висновку про неправдивість внесених до складеного відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення даних, на що вказує в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3

Накладаючи на правопорушника ОСОБА_2 адміністративне стягнення, районний суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, правильно врахувавши при цьому характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2014 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ Н.М. Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач