АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2014 рокусуддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду вм. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, а також потерпілого ОСОБА_4, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а проживає за адреою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у видіпозбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, -

в с т а н о в и в :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 порушив вимоги п.13.1. Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 14 листопада 2014 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення. В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Провадження № 33/774/843/14 Головуючий у першій інстанції: Дружинін К.М.

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у зв'язку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про місце, дату та час судового засідання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та не ставлячи під сумнів висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин справи, зазначив, що оскаржувана постанова суду є необґрунтованою в частині накладеного на нього адміністративного стягнення. За твердженням апелянта, при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами місцевим судом не були дотримані вимоги ст. 33 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Захисник ОСОБА_3 просив апеляційний суд врахувати те, що до моменту позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_2 працював водієм у приватного підприємця.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду просив задовольнити подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу і змінити постанову районного суду відносно останнього в частині накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф, про що надав суду відповідну письмову заяву.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та подана апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено апеляційним переглядом, зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом першої інстанції не були дотримані, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутні докази як направлення ОСОБА_2, так і отримання ним судового виклику. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_2, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. В матеріалах справи знаходиться супровідний лист про направлення на адресу правопорушника копії постанови суду відносно нього, однак, з порушенням триденного строку, передбаченого ст. 285 КУпАП, докази отримання ОСОБА_2 якої в матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення і керуючись ст. 289 КУпАП, вважає необхідним задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП, загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення і не мотивував своє рішення щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на правопорушника адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також, місцевим судом не було обговорено і питання про накладення на ОСОБА_2 передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, які б, у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, в той час, як визнання правопорушником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та його щире каяття у вчиненому, суд апеляційної інстанції враховує як обставину, яка відповідно до ст. 34 КУпАП, пом'якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Крім того, вирішуючи питання про можливість зміни накладеного на правопорушника адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_4, який в суді апеляційної інстанціїпросив задовольнити подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

задовольнити клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2014 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ Н.М. Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач