АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

потерпілого ОСОБА_1

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 6 жовтня 2015 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт - 40 (сорок) годин, пов'язаних з суспільно корисною працею, і стягнуто судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 копійок на користь держави,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, 26 вересня 2015 року об 11. 55 год. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, хотіла вдарити батька ОСОБА_1 сковородою, внаслідок чого виникла сварка словесного характеру, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Посилаючись на необґрунтованість та невідповідність рішення суду вимогам закону, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу та постановити рішення, яким скасувати постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП

В обґрунтування вимог скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не встановив всіх учасників конфлікту, не допитав їх, та не надав оцінки її поясненням та поясненням ОСОБА_1

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення фактично не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, тому, на думку апелянта, суд першої інстанції повинен був повернути його на доопрацювання, чого зроблено не було.

Також в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що в порушення вимог ст.252 КУпАП суд першої інстанції не звернув увагу на позитивну характеристику, видану з місця її роботи, та не врахував того факту, що вона ніколи не притягувалась раніше до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного апелянт висловлює думку, що при постановлені рішення неправильно застосовано норми матеріального права України та порушено норми процесуального права, в результаті чого її необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 уточнила вимоги апеляційної скарги, просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу в межах апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_1, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду - скасуванню із закриття провадження у справі за таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, суд першої інстанції даних вимог закону не дотримався.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 26 вересня 2015 року близько 11. 55 год. в кв. 219 по АДРЕСА_1, ОСОБА_2 хотіла вдарити батька сковородою, так як з ним виникла сварка словесного характеру (ас. 1).

Разом з тим, у постанові зазначені декілька інші обставини, а саме: 26 вересня 2015 року об 11. 55 год. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, хотіла вдарити батька ОСОБА_1 сковородою, внаслідок чого виникла сварка словесного характеру, тобто, у постанові зазначено, що словесний конфлікт виник після того, як ОСОБА_2 намагалася вдарити ОСОБА_1

Проте, із такими висновками суду не можна погодитися.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час апеляційного розгляду з пояснень ОСОБА_2, ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3, ОСОБА_2 - є донькою ОСОБА_1

З пояснень свідка ОСОБА_3, яка є дружиною ОСОБА_1 та матір'ю ОСОБА_2, ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, постійно в домі лунає від нього нецензурна лайка, виникають на цьому ґрунті конфлікти. Розміняти квартиру немає можливості. 26 вересня 2015 року конфлікт розпочався внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_1 відносно неї (ОСОБА_3)., в ході якого ОСОБА_1 висловлювався нецензурної лайкою на її адресу. ОСОБА_2 вийшла на кухню та, заступаючись за неї, намагалася заспокоїти ОСОБА_1, на що останній почав виштовхувати ОСОБА_2 з кухні. Саме внаслідок таких дій ОСОБА_1, донька схопила пательню. Зазначену пательню вона забрала з рук доньки, після чого ОСОБА_1 виштовхав ОСОБА_2 з кухні, та остання викликала міліцію.

Пояснення свідка підтвердила в суді апеляційної інстанції й ОСОБА_2, яка додатково пояснила, що до подій, які відбулися 26 вересня 2015 року, вже були звернення до правоохоронних органів з приводу такої поведінки ОСОБА_1 Разом з тим, будь-яких позитивних результатів не має. Батько вважає нормальним розмовляти з ними нецензурною лайкою, влаштовувати сварки. 26 вересня 2015 року вона вийшла на кухню, так як більше не могла чути, як батько ображає матір. Зайшовши на кухню, намагалася його заспокоїти. Однак, батько почав махати в її бік руками. Захищаючись від нього, вона схопила пательню, але мати пательню забрала. Після цього батько, висловлюючись нецензурною лайкою, виштовхав її з кухні.

Опитаний під час апеляційного розгляду ОСОБА_1, не заперечуючи проти пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вказав про те, що з донькою почали виникати конфлікти, коли вона влаштувалася на роботу, почала заробляти гроші та вести себе, так, як забажається, що їй на цій роботі хтось дає поради відносно поведінки в сім'ї, вона встряє між ним та дружиною. До цього він забезпечував доньку грошима. Він забезпечує сім'ю, і не вважає свої дії неправильними.

З наявних у матеріалах справи пояснень ОСОБА_1, на які, як на доказ винуватості ОСОБА_2, послався суд першої інстанції, вбачається, що у ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_2 виник конфлікт словесного характеру, під час якого він вигнав її з кухні.

Будь-яких даних про вчинення насильства з боку ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 дані пояснення не містять.

Також, з наявних у справі матеріалів вбачається, що дійсно до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві до подій 26 вересня 2015 року надходило повідомлення від ОСОБА_2 з приводу застосування фізичного насильства з боку ОСОБА_1

За результатами розгляду повідомлення винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_1 з приводу недопущення правопорушень в побуті та винесено офіційне попередження.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Згідно до Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» від 15 листопада 2001 року № 2789-Ш, насильство в сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї стосовно іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП суб'єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини, і передбачена наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Проте, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час сімейного конфлікти ОСОБА_2 діяла з умислом саме на завдання шкоди психічному чи фізичному здоров'ю ОСОБА_1, про що, також, не відображено і в протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на зазначені обставини, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 6 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт - 40 (сорок) годин, пов'язаних з суспільно корисною працею, і стягнуто судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн.. 60 копійок на користь держави, - скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 1732 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

м. Києва М.А. Васильєва