АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 3, а проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 213,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника Державтоінспекції МВС в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Провадження № 33/774/117/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову районного суду в частині накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1, зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на те, що при накладенні на нього адміністративного стягнення судом не були враховані обставини, за яких він відмовився від проходження медичного огляду, його особа, а також обставини, котрі помякшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в її обґрунтування доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити. Апелянт пояснив, що він з вересня 2014 року проживає в м. Дніпропетровську, у звязку із ситуацією, яка склалася на сході України, при цьому працює він неофіційно, не навчається, у шлюбі не зареєстрований, дітей не має.

Апеляційний суд, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності і правопорушником не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на водія ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Районним судом правильно враховано характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, особу порушника, який офіційно не працює, не навчається, не має на утриманні непрацездатних осіб, а також ступінь його вини.

Суд апеляційної інстанції констатує відсутність в апеляційній скарзі обґрунтованих доводів, підтверджених відповідними доказами, які давали суду законні підстави для зміни накладеного на правопорушника адміністративного стягнення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що застосовані до ОСОБА_1 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3