Справа № 755/1875/15-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2015 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Представника Уповноваженого - начальника Управління з питань підготовки конституційних подань та дотримання права на доступ до публічної інформації І. Кушнір про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Сумської області, громадянки України, працюючої начальником управління Пенсійного Фонду України у Дніпровському районі м. Києва (згідно даних протоколу), проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, за ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії 000055 від 14 січня 2015 року складеного старшим інспектором Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Каменєвим М.В., представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав до Пенсійного Фонду України запит на доступ до публічної інформації від 16.11.2014 р. щодо отримання копії розпорядження Управління ПФУ в Дніпровському р-ні м. Києва від 08.09.2014 р. Начальник Управління ПФУ в Дніпровському р-ні м. Києва ОСОБА_2 листом від 27.11.2014 р. № 652/09/5640 надала запитувану інформацію, але не копію розпорядження. Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ "Про інформацію" ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації. Отже, у діях ОСОБА_2 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП (неповне надання інформації). Час вчинення - 27.11.2014 р. за місцем роботи - вул. Мініна, 4-А, м. Київ. Потерпілий ОСОБА_4, АДРЕСА_1.

У судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з'явилася, однак направила заяву про розгляд справи у її відсутність тож, виходячи з вищезазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, позицію ОСОБА_2, вважаю за можливе провести розгляд цієї справи у їх відсутність.

При цьому, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, через відділ документообігу суду, подала письмові пояснення у справі, в яких вказала, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутность доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні представник Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Каменєв М.В. вказав, що убачає в діях особи,що притягається до адміністративної відповідальності склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, враховуючи відомості викладені ним у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, представник Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Каменєв М.В. зауважив, що адміністративне правопорушення, яке вчинила ОСОБА_2, його наслідки та характеризуючи дані на порушника, виходячи з норм ст. 22 КУпАП, дозволять звільнити останню від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Суд, заслухавши доводи представника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Каменєва М.В., дослідивши письмові пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши даний адміністративний матеріал, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, ч. 2 ст. 212-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію", інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 7 цього ж Закону регламентовано, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 6 цього ж Закону регламентовано, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Так, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та з якого слідує, що представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав до Пенсійного Фонду України запит на доступ до публічної інформації від 16.11.2014 р. щодо отримання копії розпорядження Управління ПФУ в Дніпровському р-ні м. Києва від 08.09.2014 р. Начальник Управління ПФУ в Дніпровському р-ні м. Києва ОСОБА_2 листом від 27.11.2014 р. № 652/09/5640 надала запитувану інформацію, але не копію розпорядження. Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ "Про інформацію" ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації. Отже, у діях ОСОБА_2 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП (неповне надання інформації). Час вчинення - 27.11.2014 р. за місцем роботи - вул. Мініна, 4-А, м. Київ. Потерпілий ОСОБА_4, АДРЕСА_1;

- відомостями, що містяться у запиті представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Пенсійного Фонду України на доступ до публічної інформації від 16.11.2014 р., з якого убачається що заявник просив надати йому саме копію розпорядження Управління ПФУ в Дніпровському р-ні м. Києва від 08.09.2014 р.;

- відомостями, що містяться у листа відповіді начальника управління ОСОБА_2 від 27.11.2014 року, з яких слідує, що замість копії конкретного розпорядження, заявнику було роздруковано тільки витяг з нього.

- відомостями, що містяться у заяві ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності порушника від 04.12.2014 року, де він вказує, що " 25.11.2014 року … звернувся до управління Пенсійного Фонду України…" (долучено копію заяви не завірену належним чином), однак належної відповідь на свій запит не отримав.

За таких умов, суд, враховуючи вищезазначене ,у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, а викладені у письмових запереченнях доводи порушника такими, що являються сумнівними, оскільки не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, у розумінні ст. 251 КУпАП, який би свідчив про відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, тобто не узгоджуються із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, а саме: особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Так, обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність винного, відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП, суд не вбачає.

При цьому, суд бере до уваги той факт, що згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин, суд враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення та наслідки що настали за його результатами, особу порушника, позицію представника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Каменєва М.В. щодо необхідного покарання за вчинене, вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року (зі змінами та доповненнями) та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адімністратвиного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.ст. 24, ч. 2 ст. 284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, та являється однією із можливостей, визначених КУпАП, для звільнення особи від адміністративної відповідальності, не вбачає пістав для звернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.ст. 1, 2, 6, 22, 33-35, 212-3, 221, 245, 251, 252, 268, 272, 280, 276, 277, 278, 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративне правопорушення суддя Дніпровського районного суду м. Києва, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та, в силу ст. 22 КУпАП, звільнити її від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, який виніс постанову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я: О.В. Бірса