АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, а також потерпілого ОСОБА_3, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, приватного підприємця, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 54,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 10.1., 16.13. Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 13 серпня 2015 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф. Крім того, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Провадження № 33/774/516/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_5

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 вказав, що строк на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення ним пропущений з поважної причини, а саме у звязку з тим, що він не був присутній в судовому засіданні міськрайонного суду під час розгляду справи, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про необхідність зявитися до суду, при цьому, копія оскаржуваної постанови у триденний строк, встановлений законом, апелянту не направлялась.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою в частині накладеного на нього адміністративного стягнення. При накладенні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік суд не врахував те, що ОСОБА_1 визнав свою вину у ДТП та щиро розкаявся у вчиненому, його відповідальність застрахована, що свідчить про те, що збитки, завдані потерпілому внаслідок ДТП, будуть відшкодовані.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що не погоджується із накладеним на нього судом адміністративним стягненням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, вважає його несправедливим. Питання з потерпілим щодо відшкодування йому матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, мирним шляхом не вирішував, оскільки його цивільна відповідальність застрахована, тому ОСОБА_3 страховою компанією буде виплачено відшкодування.

Захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що також вважає несправедливим адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, накладене на ОСОБА_1 судом першої інстанції, оскільки відсутні обтяжуючі обставини, за яких суд накладає подібне стягнення.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що він заперечує проти задоволення апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення вважає законною та обґрунтованою. Крім того, зазначив, що на теперішній час його автомобіль відремонтований, а сума, яку визначила для відшкодування страхова компанія, у якій застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_1, вдвічі менша за фактично понесені ним витрати, тоді як з боку правопорушника не було зроблено жодних дій, направлених на добровільне відшкодування ОСОБА_3 завданих йому з вини апелянта збитків.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, а також причини пропуску строку на її апеляційне оскарження, дійшов висновку, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ст. 289 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки в тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Дослідивши доводи заявленого ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причини пропуску апелянтом даного процесуального строку і необхідність його поновлення, та розгляду поданої апеляційної скарги по суті.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що, накладаючи на правопорушника ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, місцевий суд в повному обсязі дотримався вимог ст. 33 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП, правильно врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.

З урахуванням характеру вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, пошкоджень, які автомобілі отримали в результаті ДТП, розміру завданої потерпілому ОСОБА_3 внаслідок ДТП шкоди, а також того, що в результаті ДТП пасажир автомобіля під керуванням ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження і з клінічним діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої голови, знаходилась ні лікуванні в медичному закладі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доцільність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, апеляційний суд констатує, що факт наявності у водія ОСОБА_1 страхового полісу не може бути визнаний обставиною, яка помякшує його відповідальність, оскільки, у відповідності до положень Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно правова відповідальність власників наземних транспортних засобів підлягає обовязковому страхуванню.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що застосовані до ОСОБА_1 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5