ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Дмитрієв О.Ф., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкова справу про адміністративне правопорушення за ст. 212-3 ч. 2 КУпАП щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого начальником управління забезпечення доступу до публічної інформації Харківської обласної державної адміністрації, -

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2015 року на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» потерпіла ОСОБА_3 направила на електронну адресу облдержадміністрації запит № 2288 на отримання інформації, а саме: табель обліку робочого часу Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації (далі - Департамент) за квітень 2015 року.

Листом від 26.08.2015 р. № 01-23/3047 начальник управління забезпечення доступу до публічної інформації облдержадміністрації ОСОБА_1 за місцем роботи: м. Харків, вул. Мироносицька. 33, неправомірно відмовив у наданні запитуваної інформації у зв'язку з віднесенням цієї інформації до конфіденційної. Зокрема, було зазначено, що відповідь на запит потерпілої можливо надати лише за умови надання працівниками відповідної письмової згоди, як це передбачено статтями 7 та 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що отримавши запит на отримання публічної інформації від направив його до Департаменту охорони здоровя ОДА й отримавши відповідь її продублював та направив ОСОБА_3. Вважає, що його вини немає. Аналогічну позицію займає його представник.

Заслухавши пояснення правопорушника та його представника, дослідивши матеріали справи суддя дійшов до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 212 КУпАП, а саме необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом.

Цей висновок ґрунтується на наступному.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон).

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (частина четверта статті 13).

Відповідно до статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов (частина перша статті 7 вказаного Закону).

Таким чином, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для

підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Тобто віднести інформацію до конфіденційної таємної чи службової можна тільки наявності у сукупності трьох складових умов. Перша складова полягає у тому, що інформація закривається лише тоді, коли її розповсюдження може загрожувати легітимній меті, що визначена в пункті першому ч.2 статті 6 Закону. Другою складовою є потреба зясувати чи шкода від розповсюдження конкретної інформації буде суттєвою. Третя складова визначає: а що суттєвіше - шкода від оприлюднення такої інформації чи від її втаємничення? Закриваючи доступ до будь-якої інформації орган влади повинен довести усі 3 складові.

Частина перша статті 10 Закону України «Про захист персональних даних» встановлює, що використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим субєктам відносин, повязаних із персональними даними, що здійснюється за згодою субєкта персональних даних чи відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, повязану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Оскільки прізвище, імя, по батькові посадових та службових осіб, ідентифікують цих осіб, а фактично відпрацьований час вказує на період виконання ними посадових та службових обовязків, такі персональні дані стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави, посадових та службових повноважень, і відповідно не є конфіденційною інформацією.

Крім того, частиною пятою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про користування чи розпорядження державним, комунальним майном, в тому числі щодо умов отримання цього майна, прізвищ, імен, по-батькові фізичних осіб чи найменування юридичних осіб, які отримали це майно. Доступ до цієї інформації може бути обмежено у випадку, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Табель обліку робочого часу органів державної влади у видачі інформації щодо якого Ясрєбовим відмовлено, відображає фактично відпрацьований час осіб, які займають посаду, повязану з виконанням функцій держави, та є документом, на підставі якого нараховується заробітна плата цим особам з подальшою виплатою її з державного бюджету.

Таким чином, надання доступу до персональних даних, а саме прізвищ, імен, по-батькові фізичних осіб, які займають посаду, пов'язану з виконанням функцій держави, та інформації щодо фактично відпрацьованого ними часу на цій посаді, за який їм виплачується заробітна плата з державного бюджету, умов нарахування та виплати таких коштів, відповідних документів є обов'язковим і здійснюється відповідно до закону.

Відтак, вбачається, що начальником управління забезпечення доступу до публічної інформації облдержадміністрації ОСОБА_1 необґрунтовано було віднесено запитувану потерпілою інформацію, зокрема, копію табелю обліку робочого часу Департаменту за квітень 2015 року, до інформації з обмеженим доступом.

Суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що він невинуватий оскільки тільки переписав відповідь Департаменту охорони здоровя. Ці доводи спростовуються наступними фактами.

Пунктом 5 частини першої статті 14 Закону передбачено, що розпорядники інформації зобов'язані мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації.

Розпорядженням Заступника голови облдержадміністрації ОСОБА_4 від 27.04.2011 р. .№209 затверджено Положення про управління забезпечення доступу до публічної інформації Харківської обласної державної адміністрації (із змінами, затвердженими головою облдержадміністрації ОСОБА_5 від 29.11.2012 р. № 694) (далі - Положення), відповідно до пункту 3 якого метою управління є забезпечення прозорості та відкритості діяльності Харківської обласної державної адміністрації, а також забезпечення реалізації права кожного на доступ до публічної інформації, що була отримана або створена в процесі виконання Харківською обласною державною адміністрацією своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні Харківської обласної державної адміністрації.

Управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує виконання Харківською обласною державною адміністрацією обов'язків розпорядника інформації, передбачених Законом України «Про доступ до публічної інформації»; збирає, систематизує, накопичує та зберігає в електронній формі документи або їх копії, що містять публічну інформацію, яка знаходиться у володінні обласної державної адміністрації та її структурних підрозділів, крім публічної інформації з обмеженим доступом; забезпечує своєчасне опрацювання запитів на інформацію та надання відповідей на такі запити в порядку та в строки, визначені Законом України «Про доступно публічної інформації»; забезпечує контроль щодо задоволення запитів на інформацію (підпункти 1,2, 5. 7 пункту 2 Положення).

Начальник управління здійснює керівництво діяльністю управління, несе персональну відповідальність за виконання покладених на управління завдань (абзац другий пункту 10 Положення).

Дійшовши до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суд накладає на нього стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, враховує, що винна особа до відповідальності притягується вперше, тому штраф накладається у мінімальному розмірі передбаченому санкцією частини 2 цієї статті.

Керуючись ст.ст.212-3 ч. 2, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 408 (чотириста вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови в Апеляційний суд Харківської обалсті через Київський районний суд м. Харкова.

Суддя