Справа № 338/1531/15-п
Провадження № 33/779/174/2015
Категорія ст.172-7 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М. Л. М.
Суддя-доповідач Кривобокова Н.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Кривобокова Н.М., з участю прокурора Романовського І.О. та Лесіва І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Богородчанського районного суду від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадя-

нина України,-

закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.172-7 ч.1 КУпАП в зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2, будучи відповідно до підпункту «в» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, як посадова особа місцевого самоврядування, порушив встановлені законом обмеження щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, передбачені ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП

31.07.2015 року ОСОБА_2, не узгоджуючи своє рішення з Нивочинською сільською радою, видав розпорядження №29-к «Про покладення обов'язків по веденню військового обліку» і, як наслідок, останньому за вересень 2015 року було нараховано надбавку за ВОС в сумі 423,09 грн.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що з вказаним судовим рішенням погодитися не можна, оскільки воно не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, винесено з істотним порушенням вимог адміністративного законодавства, а тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Заслухавши учасників процесу, пояснення прокурора, який підтримав доводи подані в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, ОСОБА_2, який просить постанову суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, так як у нього не було умислу на вчинення корупційного діяння, перевіривши та дослідивши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона з наведених в ній мотивів не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Дійсно, ОСОБА_2 працює на посаді сільського голови с.Нивочин. Він як сільський голова, відповідно до ст.38 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та ст.36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є відповідальним за організацію цією ділянки роботи. Жоден із штатних працівників сільської ради не погодився на виконання цієї роботи. Тому, для забезпечення виконання необхідних заходів під час шостої хвилі мобілізації, своїм розпорядженням №29-к від 31.07.2015 року поклав виконання обов'язків по веденню військового обліку на себе. При тому зазначив, що оплату за виконання цих обов'язків провести відповідно до чинного законодавства. Штатним розписом сільської ради за 2015 рік було передбачено виплату надбавки за виконання обов'язків ВОС на рівні 20% від посадового окладу. Жодного конфлікту інтересів за таких обставин він не вбачає, ніякої особистої вигоди не отримав, оскільки у результаті нарахування у вересні 2015 року йому надбавки за виконання обов'язків ВОС йому було припинено виплату індексації і фактично отримана заробітна плата у вересні 2015 року була меншою, ніж у липні 2015 року. Крім того, на черговій сесії 15.10.2015 року його розпорядження було затверджено рішенням сесії.

Відповідно до ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

За змістом ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» поняття реальний конфлікт інтересів визначено як суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Суд посилається на те, що видача ОСОБА_2 на виконання безпосередніх обов'язків, визначених у ст.38 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та ст.36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» розпорядження про покладення обов'язків по веденню військового обліку на себе з оплатою за виконання вказаних функцій відповідно до чинного законодавства, не утворює конфлікту інтересів у розумінні ст.1 Закону України «Про запобігання корупції». Жодних суперечностей між приватним інтересом особи (сільського голови ОСОБА_2) та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливали би на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень судом не встановлено. На думку суду не може розцінюватись як конфлікт інтересів отримання особою передбаченої чинним законодавством доплати за виконану роботу.

Посилання уповноваженої особи у протоколі на нібито допущене порушення п.6 Постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» є безпідставним. Вказаною постановою регулюється питання преміювання сільських голів, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги, що здійснюється у порядку та розмірах, установлених цією постановою. Доплата за ведення військового обліку зазначеною постановою не передбачена і цим нормативним актом не регулюється. Вказане питання врегульовано Положенням про військовий облік військовозобов'язаних і призовників, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.94 р. №377.

Обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки суд належним чином мотивував своє рішення і прийшов до переконливого висновку, що вчинене ОСОБА_2 правопорушення не містись складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Правильність такого висновку суду сумнівів не викликає.

В силу ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, і згідно перевірених доводів за наслідками розгляду приймає одне з рішень зазначеної статті.

При таких обставинах, апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою і задоволенню не підлягає, а тому постанову суду щодо ОСОБА_2 слід залишити в силі.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, залишити - без задоволення, а постанову Богородчанського районного суду від 21 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Н.М. Кривобокова

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано - Франківської області Н.М. Кривобокова