АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 березня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю захисника ОСОБА_1 ОСОБА_2, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2014 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5950 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5950 грн.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника Державтоінспекції МВС в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2, в інтересах правопорушника 19 січня 2015 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Провадження № 33/774/90/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_4

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 надав суду уточнену апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 в частині розміру накладеного на нього адміністративного стягнення, а саме з максимального розміру штрафу на мінімальний. Крім того, в уточненій апеляційній скарзі адвокат заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду відносно ОСОБА_1 ним пропущений з поважної причини, зокрема, у звязку з тим, що при розгляді справи в районному суді правопорушник не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про місце, дату та час судового засідання. При цьому копія постанови суду відносно ОСОБА_1 його захисником була отримана лише 13 січня 2015 року.

В уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на необґрунтованість рішення районного суду в частині необхідності накладення на ОСОБА_1 максимального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП і під час розгляду уточненої апеляційної скарги просить апеляційний суд врахувати те, що ОСОБА_1 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні правопорушення та щиро розкаюється у вчиненому, а також важкий матеріальний стан правопорушника.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 просив задовольнити уточнену ним апеляційну скаргу і змінити постанову місцевого суду в частині розміру накладеного на ОСОБА_1 штрафу. Під час розгляду уточненої ним апеляційної скарги ОСОБА_2 просить суд врахувати важкий матеріальний стан правопорушника, обумовлений складною економічною ситуацією в країні та відсутністю у ОСОБА_1 постійного офіційного місця роботи.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши адвоката ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи уточненої апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах уточненої апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та уточнена апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено апеляційним переглядом, зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції не були дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 судового виклику. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. При цьому, докази направлення на адресу ОСОБА_1 копії постанови суду відносно нього в триденний строк, визначений ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску захисником ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 і керуючись ст. 289 КУпАП, вважає необхідним задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та, як вбачається з доводів уточненої апеляційної скарги, апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували б відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, в той час, як визнання правопорушником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та його щире каяття у вчиненому, суд апеляційної інстанції враховує як обставину, яка відповідно до ст. 34 КУпАП помякшує його відповідальність за адміністративне правопорушення.

Матеріалами справи встановлено відсутність відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про можливість зміни розміру накладеного на ОСОБА_1 постановою суду першої інстанції штрафу, апеляційний суд також враховує, майновий стан останнього, обумовлений відсутністю постійного і офіційного місця роботи.

З огляду на викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, уточнена апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

клопотання захисника ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_2 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2014 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, уточнену в судовому засіданні апеляційного суду, задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2014 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4