АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/245/15 Справа № 703/5593/15-п Головуючий по 1 інстанції Овсієнко В.В.
Категорія:ст. 124 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю ОСОБА_3, ОСОБА_4, захисника ОСОБА_5, розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2015 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, не працює,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_2, не працює,

визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП, з накладенням на кожного адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 340 гривень; стягнуто з кожного на користь держави судовий збір в сумі 243 гривня 60 копійок, -

в с т а н о в и в :

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнані винними за ст. 124 КУпАП, а саме у тому, що ОСОБА_4 близько 11 год. 00 хв. 03 жовтня 2015 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Сміла по вул. Свердлова, виконуючи маневр ліворуч, не переконався, що це буде безпечно і не створить іншим учасникам перешкод, порушивши тим самим п. 10.1 ПДР України, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем «Опель Аскона», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку та виконував обгін транспортного засобу ближче ніж 50 м перед пішохідним переходом, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем НОМЕР_1, який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, й порушив тим самим п. 14.6(в)(а) ПДР України, чим вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою суду першої інстанції, власник автомобіля «Опель Аскона» ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2015 року в частині визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і закрити справу щодо нього, у зв'язку із відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Винним у ДТП вважає водія автомобіля ВАЗ-2106.

Зазначає, що із протоколу про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2015 року № 693820 серії АП1 вбачається, що нібито апелянт, здійснюючи обгін автомобілем «Опель Аскона» ближче ніж 50 м перед пішохідним переходом, здійснив зіткнення із автомобілем ВАЗ-2106, який виконував маневр ліворуч.

Натомість, у своїх поясненнях, доданих до вказаного протоколу, апелянт вказував, що він рухався в напрямку м. Черкаси по вул. Свердлова в м. Сміла у 2-му ряду (орієнтовно біля пам'ятнику воїнам - визволителям «Пушки»), згідно схеми ДТП ширина проїздної частини становить всього 14 метрів, тобто по 2 ряди руху в кожну сторону.

Праворуч від нього у 1-й смузі руху їхав автомобіль ВАЗ-2106 зі швидкістю близько 50 км/год. Не змінюючи смуги руху, в межах дозволеної швидкості руху в населеному пункті, апелянт пришвидшив свій автомобіль «Опель-Аскона», продовжуючи рух у цій же 2-й смузі.

Таким чином, на думку ОСОБА_3, його дії відповідали поняттю ПДР України випередження - рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі. Вказує, що бачив перехрестя і пішохідний перехід, тому свідомо здійснював саме випередження, а не обгін.

Водночас, правила дорожнього руху України не забороняють здійснювати випередження на перехресті та пішохідному переході.

Разом з тим, зазначає апелянт, порівнявшись приблизно паралельно із автомобілем ВАЗ-2106, він побачив боковим зором його різкий маневр ліворуч, тому з метою уникнення зіткнення його лівої частини із своєю правою і зважаючи, що дорога була вільна, ОСОБА_3 намагався відвести свій автомобіль максимально ще лівіше, але зіткнення уникнути не вдалося.

Крім того, вказує апелянт, із пояснень водія автомобіля ВАЗ-2106 вбачається, що він прагнув здійснити на перехресті розворот і, подивившись в бокове та дзеркало заднього виду, нікого там з інших учасників руху не помітив.

Схема ДТП показує, що автомобіль ВАЗ-2106 своєю передньою частиною зупинився від пішохідного переходу на відстані 3,1 м.

Відповідно до п. 10.7 ПДР України розворот забороняється на пішоходних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадку дозволеного розвороту на перехресті (такого дозволу у місці ДТП не має).

Однак апелянту залишається незрозумілим, як фізично водій ВАЗ-2106 міг планувати здійснення розвороту, фактично вже проїхавши перехрестя і перебуваючи під таким фізично вкрай неспроможним кутом для розвороту, що все таки підтверджує, що розворот не планувався, а відбувся різкий маневр вліво з метою, можливо, об'їзду поганої дороги.

Також водій автомобіля ВАЗ-2106 у поясненнях вказує, що його вдарив автомобіль «Опель Аскона» під керуванням ОСОБА_3 Проте, це не відповідає дійсності, оскільки у автомобіля апелянта передня частина (бампер, права фара, переднє праве крило) цілі, і ушкодження автомобіля розпочинаються із передніх правих дверцят, а ВАЗ-2106 отримав пошкодження передньої лівої фари, переднього бампера зліва та лівого переднього крила. Вказані пошкодження свідчать про те, що саме водій автомобіля ВАЗ-2106 здійснив зіткнення із автомобілем «Опель Аскона».

Додатково зазначає, що на схемі ДТП зафіксовані сліди юзу автомобіля ОСОБА_3, проте якщо проаналізувати кут їх траєкторії і кут розміщення двох автомобілів відносно уявної роздільної смуги, то його автомобіль «Опель Аскона», щоб першим вдарити ВАЗ-2106 при нібито обгоні, повинен був не їхати по дорозі, а стрибати.

Тому, вказує апелянт, наведені ним обставини свідчать про те, що зіткнення розпочалося при перебуванні автомобіля «Опель Аскона» на 2-й смузі руху, по якій ОСОБА_3 рухався, не змінюючи її, що підтверджує вчинення ним випередження, а не обгону.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені. Просили скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2015 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Підтримали раніше подане клопотання про призначення авто технічної експертизи.

ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги. Вказав, що, на його думку, водій автомобіля «Опель Аскона» також винуватий в ДТП, оскільки рухався в попутному напрямку та виконував обгін автомобіля ВАЗ-2106 ближче ніж 50 м перед пішохідним переходом. Заперечив проти клопотання про призначення експертизи, оскільки наявні матеріали справи дають всі підстави для однозначного висновку про винуватість обох водіїв.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3, а також заявлене ним клопотання про призначення експертизи, задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, з яким він був ознайомлений, що підтверджується його власним підписом у відповідній графі протоколу, йому було висунуто обвинувачення у порушенні п. 14.6 (в), (а) ПДР України (а.с. 5) в контексті диспозиції ст. 124 КУпАП.

У вказаному пункті ПДР зазначено, що обгін заборонено на перехресті та ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

У цьому ж протоколі зазначено, що пояснення ОСОБА_3 дасть самостійно на окремому аркуші. У вказаних поясненнях (а.с. 8) ОСОБА_3 самостійно, своєю рукою дав письмові пояснення, де зокрема написав, що він пішов на обгін іншого транспортного засобу, оскільки він рухався зі швидкістю, явно меншою ніж 50 км/год.

У змісті апеляційної скарги ОСОБА_3 істотно змінив свою позицію, стверджуючи, що насправді обгону не було, а мав місце інший маневр з його боку - випередження, яке не забороняється виконувати на перехрестях та ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом. У судовому засіданні таку зміну позиції він пояснив тим, що після ДТП перебував у дуже схвильованому стані, тому, не подумавши, написав у поясненнях про обгін, а не про випередження.

Суд апеляційної інстанції вбачає ці доводи апелянта необґрунтованими й такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене, тобто вважає їх своєрідним тактичним ходом зі сторони захисту. В цьому аспекті суд вбачає необхідним вважати більш обґрунтованими і об'єктивними саме покази і пояснення ОСОБА_3, які були написані ним власноручно одразу після ДТП під час його оформлення.

Суд вбачає, що наявність вини обох водіїв у спричиненні ДТП є очевидною і не потребує жодних спеціальних знань для її підтвердження, оскільки всі потрібні для цього дані містяться у матеріалах справи, зокрема щодо схеми ДТП, яка є погоджена з обома учасниками події, про що є їх відповідні підписи на схемі. Тому суд не вбачає жодної потреби у призначенні експертизи.

Враховуючи це, вбачається, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтовану постанову, й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 280, 289 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко