П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши питання, зв'язанні з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення у справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходилася вказана адміністративна справа.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.10.2015 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1, за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, повернуто для усунення вищевиявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, у постанові помилково вказано Дніпровське РУГУ МВС України в м. Києві втой час, як матеріали надійшли з Управління патрульної служби МВС України у м. Києві.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, зв'язанні з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Вдповідно до п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставин, вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що з метою уникнення сумніві і протиріч, які виникають при виконнані даного судового рішення, слід з власної ініціативи вирішити питання, зв'язанні з виконанням даної постанови за допомогою унесення виправлень (уточнень) в частині орагну, якому повернуто справу, адже невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), та оскільки лише у даний спосіб буде забезпечено ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283-285, 304 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Вирішити питання, зв'язанні з виконанням постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 16.10.2015 року у справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, шляхом унесення виправлень/уточнень у дану постанову суду в частині найменування органу якому повернуто справу для усунення недоліків та замість «Дніпровське РУГУ МВС України в м. Києві» вважати вірним «Управління патрульної служби МВС України у м. Києві».

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

С у д д я : О.В. Бірса