АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2014 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 5950 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 5950 гривень.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння і на вимогу працівника ДАІ, в присутності двох свідків, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову місцевого суду в частині накладеного на нього адміністративного стягнення, зменшивши штраф з триста п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою в частині накладеного на нього

Провадження № 33/774/865/14 Головуючий у першій інстанції: Завізіон Т.В.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

адміністративного стягнення, оскільки при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі, судом не було враховано те, що він в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, та щиро розкаявся у вчиненому. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги його майновий стан, а саме, те що він тимчасово не працює та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності і як вбачається з доводів апеляційної скарги, правопорушником не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши зміст апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що в апеляційній скарзі не наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали апеляційному суду підстави для зміни накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, котре стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, а ті обставини, що ОСОБА_1 в повному обсязі визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, тимчасово не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не можуть бути безумовними підставами для зміни накладеного на нього адміністративного стягнення.

На переконання суду апеляційної інстанції, застосовані до ОСОБА_1 вид та розмір адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 5950 гривень, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ Н.М. Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач