Справа №487/7886/15-п 19.11.2015
Провадження №33/784/262/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/262/15 Головуючий суду 1-ї інстанції: Андрощук В.В.
Категорія ст. ч.1 ст.173-2 КУпАП Головуючий апеляційного суду: Значок І.С.
П О С Т А Н О В А

19 листопада 2015 року апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючої судді Значок І.С.

при секретарі Волинській Я.І.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Рівне Очаківського району Миколаївської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на тридцять годин.

Стягнуто судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, 08.09.2015 року о 19 год. 30 хв., за місцем мешкання АДРЕСА_1, ОСОБА_2 вчинив сварку із своєю дружиною ОСОБА_4, під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим спричинив насильство в сім'ї психологічного характеру, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутності складу правопорушення, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 давав послідовні пояснення у суді, що даного правопорушення він не вчиняв. Свідок ОСОБА_5 ДІМ Заводського РВ УМВС України в Миколаївській області пояснив, що коли вони приїхали до квартири ОСОБА_2, двері відчинила ОСОБА_4, сам ОСОБА_2 спав, в квартирі порядок порушений не був.

Сама ОСОБА_4 підтвердила, що жодного свідка вказаних нею подій не було, ніхто не чув ніякого шуму.

Вважає, що суд неправомірно зазначив у постанові, що письмові докази, надані ОСОБА_4, підтверджують винуватість ОСОБА_2, та безпідставно не взяв до уваги показання ОСОБА_2 та його позитивну характеристику з АК «Волга».

На думку апелянта при складанні протоколу було порушено право на захист ОСОБА_2

Звертає увагу на те, що у висновку ДІМ Заводського РВ УМВС України в Миколаївській області Дубровина О.Є. від 09.09.2015 року зазначено, що ОСОБА_2 вчинив сварку з матір'ю, що не відповідає протоколу про адміністративне правопорушення від 08.09.2015 року та протоколу прийняття заяви про скоєне адміністративне правопорушення.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 подав в суд позов про розірвання шлюбу, після чого ОСОБА_4 провокує ОСОБА_2 на сварки, погрожує залишити його без житла та викликає працівників міліції з будь якого приводу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляції, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вважаю її такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Висновки суду про те, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП обґрунтовані і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Психологічне насильство в сім'ї - це насильство, пов'язане з тиском одного члена сім'ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, які доводять постраждалого до стану емоційної невпевненості, втрати здатності захистити себе і можуть заподіяти або заподіяли шкоду психічному здоров'ю.

З пояснень потерпілої ОСОБА_4, вбачається, що 08.09.2015р., близько 19:30год. додому прийшов її чоловік ОСОБА_2 і став її ображати нецензурною лайкою. Будучи у подавленому стані від попередніх дій її чоловіка (побиття та спричинення тілесних ушкоджень, у зв'язку із чим вона проходила стаціонарний курс лікування), вона не в змозі була чинити йому опір, тому викликала працівників міліції.

На підтвердження показань потерпілої, матеріали провадження містять протокол прийняття заяви потерпілої від 08.09.2015р., (а.а.4),рапорт ДІМ Заводського РВ ММУ УМВС Рожка А.В., виписку медичної карти стаціонарного хворого №4684 та листок непрацездатності, у відповідності з якими ОСОБА_2 проходила курс лікування з 20.08.2015р. по 04.09.2015р. (а.с.33-35).

ОСОБА_2 своєї провини не визнав, однак, не заперечував, що з дружиною у них неприязні стосунки, у зв'язку із чим, він звернувся до суду із заявою про розлучення.

Дослідивши ці та інші докази справи у їх сукупності, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні психологічного насилля у сімї.

Доводи апеляції про неповноту та необ'єктивність судового розгляду справи є безпідставними. Судом ретельно досліджені надані докази у справі, а також доводи сторони захисту, зокрема й ті на які є посилання в апеляційній скарзі.

Так, суд першої інстанції дослідив та дав вірну оцінку доводам правопорушника, який заперечував обставини правопорушення, посилаючись на відсутність свідків.

Твердження апелянта про врахування судом як доказу вчинення правопорушення даних про конфліктні ситуації між подружжям ОСОБА_2 у минулому суперечать змісту оскаржуваної постанови.

Твердження про порушення прав ОСОБА_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є неспроможними.

Відповідно даних протоколу та пояснень ОСОБА_2, протокол про адміністративне правопорушення складено у приміщенні райвідділу міліції і ОСОБА_2 відмовився від його підпису та дачі пояснень, що не суперечить передбаченим ст.268 КУпАП правам особи, притягнутої до відповідальності. (а.с.3)

Вмотивовано також суд не взяв до уваги характеристику ОСОБА_2, видану головою авто гаражного кооперативу «Волга», оскільки з її змісту виплаває, що ОСОБА_2 був працівником кооперативу, надається позитивна оцінка роботі останнього, вказується про відсутність порушень трудової дисципліни, тощо. Проте з фотокопії трудової книжки ОСОБА_2 підтвердження даних працевлаштування ОСОБА_2.у автогаражному кооперативі відсутні. За таких підстав, об'єктивність даних, викладених у цій характеристиці, викликає обґрунтований сумнів.

При призначенні адміністративного стягнення судом враховано характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, чим виконано вимоги ст. 33 КУпАП. Суд вірно дійшов висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення ОСОБА_2 саме у виді громадських робіт.

Враховуючи вище викладене, підстав для скасування постанови суду, про що просить апелянт, немає.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2015 року у відношенні ОСОБА_2, залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.С.Значок