Справа № 471/1139/15-п 05.11.2015 05.11.2015 05.11.2015
Номер провадження: 33/784/249/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/784/249/15 Головуючий суду 1-ої інстанції: Марценюк С.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Суддя апеляційного суду: Олещук Т.Л.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 листопада 2015 року м. Миколаїв

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Олещук Т.Л.,

за участю:

секретаря Алексишинця М.П.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

розглянув адміністративну справу за апеляцією особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Братського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Братське Миколаївської області, українця, гр-на України, одруженого, який має неповну середню освіту, не працює, є інвалідом 3 групи загального захворювання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3500 грн.

Згідно постанови суду, 31.08.2015р. між 23.00 та 00.00 год. на перехресті вул. Леніна та вул. Вороніна в смт. Братське Миколаївської області ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння керував мотоциклом НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, від проходження, відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, медичного огляду на стан сп'яніння відмовився.

В апеляції ОСОБА_2 просить постанову скасувати, провадження по справі закрити. Стверджує, що його не попередили про розгляд справи та не роз'яснили порядок оскарження постанови суду 1-ої інстанції. Заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наполягає, що спиртні напої не вживав, був пішоходом, пояснюючи, що через відсутність пального котив мопед по вул. Леніна до вул. Вороніна, коли його зупинили працівники ДАІ. Потім працівники ДАІ почали погрожувати йому, що заберуть мопед на штраф-майданчик, та заставляли підписати протокол. Після його відмови, ознайомившись з його документами, працівники ДАІ відпустили його додому. Наполягає, що при складанні протоколу працівники ДАІ не вказали точне місце зупинки, ніяких свідків, окрім його дружини та знайомого ОСОБА_3, не було, газоаналізатор для медичного огляду йому не надавали, обмежившись лише оглядом водійського посвідчення і відпустили. Вважає, що працівниками ДАІ було порушено порядок перевірки осіб на стан сп'яніння, встановлений законом. Крім того, на думку апелянта, судом 1-ої інстанції не враховано дані про його особу, а саме: позитивні характеристики, те, що він є інвалідом 3 групи, мопед є єдиним джерелом доходу для утримання його сім'ї.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку вимог про закриття провадження по справі, допитавши свідка ОСОБА_4,вивчивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом 1-ої інстанції, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими в суді 1-ої інстанції, яким в постанові надано належну оцінку.

Вина ОСОБА_2 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків.

Посилання апелянта на необґрунтованість судового рішення є неспроможними.

Так, в суді 1-ої інстанції водій ОСОБА_2 факт вживання алкогольних напоїв 31.08.2015р. не заперечував, проте стверджував, що мотоциклом не керував, а котив його. Разом з ним були його дружина ОСОБА_4, яка йшла попереду нього, та його знайомий. Працівники ДАІ зупинили його та склали відносно нього адміністративний протокол, з яким він не згоден, тому і відмовився від його підпису та дачі пояснень в присутності двох свідків.

Разом з тим, в апеляційній скарзі водій ОСОБА_2 заперечував, що вживав спиртні напої. Пояснював, що котив мопед по вул. Леніна в бік вул. Вороніна через відсутність пального. Наполягав, що ніякого протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього працівники ДАІ в його присутності не складали, а лише оглянули його водійське посвідчення та відпустили додому. Також, заперечував присутність будь-яких свідків під час його зупинки працівниками ДАІ, окрім його дружини та знайомого.

Допитана в апеляційному суді свідок ОСОБА_5 пояснила, що протокол відносно її чоловік ОСОБА_2 складався працівниками ДАІ в її присутності, ОСОБА_2 відмовився підписувати протокол, оскільки був не згоден з діями працівників ДАІ Стверджувала, що ОСОБА_2 мопедом не керував, мопед по дорозі котив їх знайомий. Зі скаргами на неправомірні дії працівників ДАІ її чоловік ОСОБА_2 не звертався.

З огляду на пояснення ОСОБА_2 в суді 1-ої інстанції, на доводи його апеляційної скарги, на його пояснення в апеляційному суді, на показання свідка ОСОБА_4, які містять багато суперечностей, не узгоджуються між собою, є непослідовними, а тому є підстави ставитися до них критично.

Крім того, показання ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_4 з приводу обставин події спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 198138 від 31.08.2015р. в цей день о 23.00 год. в смт. Братське на перехресті вул. Леніна і вул. Вороніна ОСОБА_2 керував мотоциклом НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду в умовах лікарні та продувати алкотестер Драгер для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1).

Зазначені в протоколі обставини вчинення правопорушення підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили, що були свідками відмови водія мотоцикла НОМЕР_2 ОСОБА_2 від проходження медичного огляду та продувати алкотестер для визначення стану алкогольного сп'яніння. Також, вказані свідки пояснили, що давати пояснення та підписувати протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 відмовився (а.с. 2, 3).

Поняті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є незаінтересованими особами та не мають підстав обмовляти ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням встановленого порядку. Крім того. як пояснив сам ОСОБА_2, він з будь - якими скаргами на дії працівників ДАІ не звертався.

Таким чином, суд вірно дійшов висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому безпідставними є посилання ОСОБА_2 на те, що його не попередили про час розгляду справи, оскільки останньому завчасно було надіслано рекомендованим листом, який отримала донька останнього, про що свідчить її підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 7). Крім того, будучи обізнаним про місце та час розгляду справи, ОСОБА_2 завчасно подав заяву до районного суду про відкладення судового розгляду у зв'язку з тим, що він перебуває в лікарні (а.с. 8).

Що стосується твердження апелянта про не роз'яснення йому порядку оскарження постанови суду 1-ої інстанції, то з матеріалів справи вбачається, що копію постанови ОСОБА_2 отримав 02.10.2015р., тобто в той же день, коли її було ухвалено (а.с. 15). 02.10.2015р. ОСОБА_2 був присутнім при розгляді адміністративної справи відносно нього, що підтверджується протоколом судового розгляду від 02.10.2015р. Порядок оскарження постанови суду 1-ої інстанції було роз'яснено ОСОБА_2 і в судовому засіданні, і в копії постанови суду, яку він отримав, тому його доводи в цій частині не відповідають дійсності.

Таким чином, процесуальних порушень при розгляді справи судом не допущено.

Підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження, як того просить апелянт, не вбачається.

Разом з тим, що стосується адміністративного стягнення, яке було накладено на ОСОБА_2 оскаржуваною постановою, то апеляційний суд дійшов наступного.

Стягнення накладено на ОСОБА_2 з урахуванням обставин скоєного та даних про особу правопорушника, який є інвалідом 3-ої групи загального захворювання, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності.

Проте, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015р., санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП була пом'якшена. 08.08.2015р. вказаний закон вступив в силу, але суд 1-ої інстанції при винесенні постанови це не врахував, призначивши ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що перевищує передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП розмір.

Виходячи з викладеного, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного адміністративного стягнення. Виходячи з санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_2 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Постанову Братського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині накладеного адміністративного стягнення - змінити, зменшивши розмір штрафу до 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області Т.Л. Олещук