АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши, за участю ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Садовського І.В., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі триста сорок гривень, -

встановив:

постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі триста сорок гривень.

У відповідності до постанови місцевого суду, ОСОБА_1 було визнано винною у тому, що вона 15 вересня 2015 року приблизно о 18 годині, керуючи транспортним засобом «Ніссан» д/н НОМЕР_1, рухалася заднім ходом по вул. Друга Горяна в районі будинку №51 у м. Дніпропетровську, де, порушуючи п. 10.9 Правил дорожнього руху, була неуважною та допустила зіткнення із автомобілем «Мітсубісі» д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, котрий стояв позаду неї.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, у якій порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції і просить закрити провадження у справі через її невинуватість, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що дорожньо-транспортна пригода відбулася на рівнозначному перехресті. При зазначених обставинах водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Ніссан», знаходилася праворуч по відношенню до водія ОСОБА_3, яка керувала автомобілем «Мітсубісі».

Таким чином, на переконання апелянта, ОСОБА_1 мала розраховувати на те, що ОСОБА_3, перетинаючи рівнозначне перехрестя дотримається вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху, надасть перевагу у русі транспортному засобу, котрий наближався з права.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Садовський І.В. з'явилися, подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

У свою чергу ОСОБА_3 не з'явилася у судове засідання апеляційного суду, про час та місце перегляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, клопотань про відкладання перегляду справи до апеляційного суду не надходило.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги й клопотання, перевіривши правильність та обґрунтованість постанови місцевого суду, дійшов висновку, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувавши постанову суду, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

З аналізу наведеної норми вбачається, що суд під час розгляду справи має з'ясувати усі фактичні обставини, з урахуванням яких дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Встановленні під час розгляду справи сумніви щодо винуватості особи мають тлумачитися на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода відбулася 15 вересня 2015 року приблизно о 18 годині біля будинку №51 по вул. Друга Горяна у м. Дніпропетровську, на перехресті нерівнозначних доріг. Із схеми ДТП (а.с. 3), зафіксованого на ній розташування транспортних засобів, а також наявної фототаблиці слідує, що автомобіль «Мітсубісі», під керування ОСОБА_3, на рівнозначному перехресті виконував поворот ліворуч, в свою чергу автомобіль «Ніссан», під керуванням ОСОБА_1, перетинав перехрестя заднім ходом та наближався з права, по відношенню до автомобіля ОСОБА_3.

Разом з тим у судовому засіданні було досліджено відеозапис з відеокамер зовнішнього відеоспостереження, на яких видно місце зіткнення та сам механізм зіткнення. З дослідженого відеометаріалу також видно, що місце зіткнення представляє собою перехрещення доріг між індивідуальними житловими забудовами. Проїзна частина дороги, яка проходить між житловими будинками, через їх щільну забудову дозволяє, на деяких ділянках дороги, лише рух в одному напрямку.

Як пояснила ОСОБА_1, вона рухаючись заднім ходом через зазначене перехрестя була впевнена, що, у відповідності до п.п. 1.4 та 16.12 Правил дорожнього руху, має право розраховувати, що водій автомобіля «Мітсубісі» дотримається правил проїзду рівнозначних перехресть і надасть їй дорогу, як транспортному засобу, що наближається з права.

В свою чергу, водій автомобіля «Мітсубісі» - ОСОБА_3 зазначила, що вона мала на меті на даному перехресті здійснити поворот ліворуч, але швидко не могла виконати цей маневр через наявні засоби примусового зниження швидкості, що і було причиною її зупинки на перехресті. Також вона зазначила, що подавала звуковий сигнал водію автомобіля «Ніссан» - ОСОБА_1, але остання його проігнорувала, продовжуючи свій небезпечний рух заднім ходом, та допустила з нею зіткнення.

З метою перевірку наведених версій, а також чи відповідають дії ОСОБА_1 вимогам правил дорожнього руху необхідно визначитися чи мала остання достатню оглядність та чи могла запобігти зіткненню.

Таким чином з метою з'ясування оглядності та можливості забезпечення безпеки маневру необхідно виходити із ширини проїзної частини дороги, по якій рухався автомобіль «Ніссан» та на яку мав намір виїхати автомобіль «Мутсубісі». З'ясування наведених обставин дає можливість дійти висновку про те, чи було дотримано правила розташування транспортних засобів на проїзній частині та чи можна було при такому розташуванні виконувати маневр: рух заднім ходом.

Проте, з огляду схеми місця пригоди неможливо встановити ширину проїзної частини. Заміри зазначенні на схемі місця пригоди прив'язанні до паркану одного із домоволодінь, але як з фотознімків та відеозапису видно, що перед парканом наявні зеленні насадження та засоби примусового зниження швидкості, що у своїй сукупності значно звужує проїзну частину дороги та її оглядність. Відсутність на схемі зазначених об'єктів не дає можливості дійти безсумнівного висновку щодо невідповідності дій особи, відносно якої складено протокол, вимогам правилам дорожнього руху.

Підсумовуючи викладене, а також, враховуючи допущенні недоліки під час оформлення матеріалів справи, зокрема, схеми ДТП, які неможливо усунути навіть шляхом додаткового оформлення, через можливу зміну обстановки місці подія, суд апеляційної інстанції з урахуванням вимог ст. 62 Конституції України дійшов висновку, що суд першої інстанції, порушуючи вимоги ст. 280 КУпАП, належним чином не дослідив усі обставини справи та без достатніх обґрунтувань дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши постанову суду першої інстанції, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити через недоведеність вини, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови суду - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі триста сорок гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1, закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К.Живоглядова

Дніпропетровської області