Справа № 359/8518/15-п Головуючий у І інстанції Криворучко І.В.
Провадження № 33/780/760/15 Доповідач у 2 інстанції Полосенко
Категорія 430 10.11.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Полосенко В.С., за участю: представника Київської митниці ДФС - Петровської А.О., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року, якою громадянина Кувейта ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 пенсіонера, визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.472 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості вилучених товарів, що становить 97342 (дев'яносто сім тисяч триста сорок дві) гривні 42 (сорок дві) копійки з конфіскацією вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил 13080 турецьких лір на користь держави, -

В С Т А Н О В И В :

За постановою судді, 23 серпня 2015 року о 15 годині 15 хвилин на митний контроль поступив громадянин Кувейту ОСОБА_3, який прилетів до України з Йорданії, м. Амману, літаком авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України», рейсом № 175, своїми діями обрав канал, позначений символами червоного кольору - «червоний коридор», з метою оформлення митної декларації на готівку в сумі 18 500 Євро.

Пасажир для митного оформлення подав заповнену власноручно митну декларацію, в якій в пункті 3.1 «Відомості про валюту України та іноземну валюту готівкою, платіжні документи та інші цінні папери, банківські метали» було задекларовано готівку у сумі 18 500 Євро. Для перерахунку готівки пасажира було запрошено до зони ретельного огляду багажу та ручної поклажі залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де громадянином Кувейту ОСОБА_3 було особисто видано та пред'явлено 18 400 Євро, які знаходились в одному з відділень сумки пасажира (ручна поклажа) та 13 080 турецьких лір, які знаходився в іншому із відділень сумки пасажира (ручна поклажа).

Валюта переміщувалась без ознак приховування. З виявленої суми пасажиру було пропущено 18 400 Євро, за протоколом про порушення митних правил вилучено 13 080 турецьких лір. Зі слів пасажира вся вищевказана готівка належить йому особисто.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 порушив порядок проходження митного контролю та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Постановою судді ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості вилучених товарів, що становить 97342 гривні 42 копійки з конфіскацією вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил грошових коштів в сумі 13080 турецьких лір на користь держави.

Не погоджуючись з постановою судді, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності подала апеляційну скаргу в якій просить постанову судді скасувати та постановити нову постанову, якою вилучені грошові кошти в розмірі 13080(тринадцять тисяч вісімдесят) турецьких лір та сплачені у виді штрафу 97405 гривень повернути громадянину ОСОБА_3.

Вважає постанову суду незаконною, в зв'язку з порушенням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що громадянин ОСОБА_3 не мав умислу на порушення митних правил, дане правопорушення вчинив з необережності, при збігу тяжких особистих обставин, щиро розкаявся у вчиненому, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, є особою похилого віку.

Вказує, що грошові кошти, перевозилися ОСОБА_3 без декларування за незнанням, що вони знаходяться у валізі. Грошові кошти, які в нього вилучили для оплати штрафу потрібні йому для лікування, оплату рахунку в лікарні та проживання в готелі.

Зазначає, що застосування конфіскації, в якості додаткового адміністративного стягнення є порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції "З захисту прав і основоположних свобод людини", тобто є неспіврозмірним, оскільки покладає на ОСОБА_3 "індивідуальний надмірний тягар".

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в підтримку поданої апеляційної скарги, представника Київської митниці, яка вважає рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, приходжу до наступного.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил від 23 серпня 2015 року № 0513/125120102/15, даними протоколу опитування у справі про порушення митних правил, доповідною запискою головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2, митною декларацією від 23 серпня 2015 року, описом предметів та переліком іноземної валюти, вилученої відповідно до протоколу про порушення митних правил.

На підставі зазначених доказів суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_3 порушив порядок проходження митного контролю та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.472 МК України, а саме - не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України та обґрунтовано застосував адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією не задекларованих товарів.

За змістом ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, суддею вимоги вказаної норми закону виконані, в зв'язку з чим твердження апелянта про необхідність врахування обставин, які пом'якшують адміністративну відповідальність не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність умислу на порушення митних правил не можуть бути підставою для скасування постанови судді, оскільки суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України характеризується як умислом, так і необережністю.

Твердження апелянта про те, що суддею не були в повній мірі досліджені всі обставини справи, на думку апеляційного суду є необгрунтованими.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 Митного кодексу України, декларант перед подачею митної декларації має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначених у товаросупровідних документах.

Таким чином, перед подачею митної декларації ОСОБА_3 не був позбавлений можливості з дозволу митного органу здійснити огляд товарів. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 про огляд товарів працівникам митниці не заявляв та відповідний огляд не проводив.

Враховуючи наведене, суддею місцевого суду вірно зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України та обґрунтовано накладено стягнення в межах санкції даної статті.

Доводи апелянта про те, що застосування конфіскації в якості додаткового адміністративного стягнення є порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції "З захисту прав і основоположних свобод людини", тобто є не пропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_3 «індивідуальний надмірний тягар» не ґрунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про відсутність підстав для скасування постанови судді, в зв'язку з чим апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко