3/219/2814/2015
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2015 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від командира військової частини польова пошта
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Полтавської області, громадянина України, українця, молодшого сержанта, стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частина польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 172-10 КУпАП,
З протоколу № 0509 від 06 листопада 2015 року про військове адміністративне правопорушення вбачається, що військовослужбовець в/с за контрактом молодший сержант ОСОБА_1 відмовився виконувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 за №344719 від 09.09.2015 року щодо прибуття з чергової щорічної відпустки 05.10.2015 року, до тилової зони другого механізованого батальйону, який знаходиться по вул. Патриса Лулумби м. Артемівська Донецької області і незаконно перебував за межами в/підрозділу, та ухилився від обов`язків військової служби в зоні АТО, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що до перед відпусткою він ніс військову службу у взводі матеріального забезпечення 2 механізованого батальйону військової частина польова пошта НОМЕР_1 . З відпустки повинен був повернутися 05 жовтня 2015 року, проте через відсутність коштів не мав змоги придбати залізничний квиток та повернутись вчасно, про що повідомляв телефонним зв`язком командира взводу матеріального забезпечення, від якого йому стало відомо, що за час відпустки його перевели до 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частина польова пошта НОМЕР_1 , з керівництвом якого він не зміг зв`язатися шляхом телефонного зв`язку через відсутність їх номерів телефонів. Вважає, що не прибув вчасно з відпустки з поважних причин. Підписи в протоколі про адміністративне правопорушення дійсно його.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути вказані: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. При складані протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Проте слід зауважити, що усі ці права ОСОБА_1 були начебто роз`яснені 30 жовтня 2015 року, а протокол про адміністративне правопорушення складений 06 листопада 2015 року, та копію якого він отримав 30 жовтня 2015 року, тобто копію протоколу він отримав раніше чим сам протокол був складений, що є грубим порушенням вимог вищевказаної статті.
У даному адміністративному протоколі відносно ОСОБА_1 маються недопустимості в частині його заповнення різними чорнилами, але однією рукою навіть там де і вказані пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності, також слід зауважити і той факт, що підпис ОСОБА_1 у протоколі відрізняється між собою, у зв`язку з чим у суду виникають сумніви в частині того чи дійсно саме ОСОБА_1 підписував протокол про адміністративне правопорушення відносно нього, та чи узагалі було йому роз`яснено та надано право у відповідності до вимог статті 268 КУпАП, що є грубим порушенням норм частини 2 статті 7 КУпАП, відповідно до яких провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, також слід зауважити, що у протоколі не заповнені інші графи про інші відомості (чи були у правопорушника заяви та клопотання, якщо були які, та яке рішення командиру з цього приводу було прийнято, та які самі у підтвердження винуватості ОСОБА_1 крім протоколу матеріали до нього додаються), що узагалі дає суду змогу стверджувати про те, що даний протокол не відповідає вимогам статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій чітко вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно положень ст. 172-10 КУпАП адміністративне правопорушення за даною статтею є за відмову від виконання наказу або інших законних вимог командира (начальника).
В підтвердження винності ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-10 КУпАП, органом, який склав адміністративний протокол, як самі важливі докази, згідно яких в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-10 КУпАП покладені: сам протокол у якому зазначено, що військовослужбовець в/с за контрактом молодший сержант ОСОБА_1 відмовився виконувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 за №344719 від 09.09.2015 року щодо прибуття з чергової щорічної відпустки 05.10.2015 року, до тилової зони другого механізованого батальйону, який знаходиться по АДРЕСА_2 і незаконно перебував за межами в/підрозділу, та ухилився від обов`язків військової служби в зоні АТО, пояснення ОСОБА_2 коли ці пояснення він надавав не вказано, що ними підтверджується теж не зрозуміло, оскільки в них вказано, що «05 жовтня 2015 року мав повернутися з чергової щорічної відпустки ОСОБА_1 стрілець помічник гранатометника» та копією наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 16 жовтня 2015 року №3389 «Про підсумки службового розслідування по факту неприбуття з відпустки сержанта ОСОБА_1 ». Тому суд оцінює їх критично, та не приймає їх як докази при постановці даної постанови, оскільки вони між собою не логічні, не послідовні, та не узгоджуються між собою. Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст.9,33, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Таким чином, об`єктивних даних про те, що військовослужбовець в/с за контрактом молодший сержант ОСОБА_1 відмовився виконувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 за №344719 від 09.09.2015 року щодо прибуття з чергової щорічної відпустки 05.10.2015 року, до тилової зони другого механізованого батальйону, який знаходиться по вул. Патриса Лулумби, м. Артемівська Донецької області і незаконно перебував за межами в/підрозділу, та ухилився від обов`язків військової служби в зоні АТО, в матеріалах справи немає, а тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-10 КУпАП.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Згідно ст. 64 Конституції України, Конституційні права і свободи, людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до вимог статті 1 КУпАП, завданням кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.…
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
На підставі вищевикладеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю робить висновок про те, що командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 суду не надано ніяких допустимих та переконливих доказів, які б достовірно свідчили про той факт, що в діях ОСОБА_1 присутня основна суб`єктивна ознака поняття статті 172-10 КУпАП, а саме відмова від виконання наказу або інших законних вимог командира (начальника).
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 172-10 КУпАП, не доведений, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-10 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 3, 19, 21, 64 Конституції України, ст.ст. 1,7, 9,10, 172-10, 247 п.1, 251, 284 ч.1 п. 3 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 172-10 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, та особою щодо якої її винесено, а також потерпілим.
СУДДЯ: О. С.Конопленко