АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2, а також ОСОБА_3, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючу, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 93,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і закрито провадження в справі відносно неї за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно неї на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

При цьому, постановою суду першої інстанції встановлено, що 28 лютого 2015 року, приблизно об 11 годині 50 хвилин, ОСОБА_1, біля будинку № 15 А по вул. Набережня Леніна в м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем марки Мазда, державний номерний знак НОМЕР_1, в порушення вимог п. п. 10.1., 10.2. Правил дорожнього руху України, при виїзді з прилеглої території, не переконалась в безпеці свого маневру, не надала дороги та скоїла зіткнення з автомобілем марки Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по вул. Набережна Леніна, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Провадження № 33/774/358/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_5

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначила, що постанова районного суду є незаконною та необґрунтованою в частині викладеного в постанові висновку суду про наявність в діях її підзахисної складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, який не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить наявним в матеріалах справи доказам.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала той факт, що ДТП сталася з її вини, однак не заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Однак, аналізом матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не зясував обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і прийшов до необґрунтованого висновку про наявність в діях апелянта порушень вимог п. п. 10.1., 10.2. Правил дорожнього руху України, наслідком яких було пошкодження транспортних засобів, оскільки даний висновок суду не підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, при цьому, при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в оскаржуваній постанові не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Так, матеріалами справи встановлено, що пояснення учасників ДТП, водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3, є кардинально протилежними щодо обставин ДТП та механізму зіткнення транспортних засобів.

Водій ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтвердила свою незгоду зі схемою місця ДТП, висловлену в судовому засіданні районного суду, в частині місця зіткнення транспортних засобів, яке, за її твердженням, неправильно вказано у схемі.

Оскільки після зіткнення автомобілі під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 змінили місце розташування на проїзній частині дороги, неможливо достовірно встановити безпосереднє місце зіткнення транспортних засобів.

Отже, враховуючи, що учасники ДТП є зацікавленими особами у вирішенні справи, неможливо дійти до однозначного висновку про те, пояснення кого з учасників ДТП відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, апеляційним переглядом встановлено, що на підставі наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити наявність або відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки відсутні докази, які б беззаперечно підтверджували відповідність або навпаки невідповідність дій ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху України, а тим більше зясувати питання, чи знаходиться порушення апелянтом вимог Правил дорожнього руху України, якщо таке мало місце, в причинно-наслідковому звязку з настанням ДТП.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова місцевого суду є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не доведена.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення з підстав недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, не виключає можливості стягнення з неї коштів у відшкодування матеріальної або моральної шкоди в порядку цивільного судочинства в разі встановлення судом в ході розгляду цивільної справи доказів її вини в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити .

Скасувати постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і закрито провадження в справі відносно неї за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5