П О С Т А Н О В А

іменем України

16 квітня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Гладій С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_3 8 листопада 2014 року, о 03 годині 05 хвилин, керував автомобілем Даф, д.н.з. НОМЕР_1, по Столичному Шосе в місті Києві з ознаками наркотичного сп'яніння та від проходження огляду у лікаря - нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

11 березня 2015 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому ОСОБА_3 зазначає про те, що висновки суду першої інстанції, як і викладені в протоколі відомості, не відповідають фактичним обставинам справи. В дійсності він правил дорожнього руху не порушував, з ознаками наркотичного сп'яніння автомобілем не керував та в присутності свідків, яких на місці події не було взагалі, не відмовлявся на вимогу працівників ДАІ пройти огляд на стан такого сп'яніння. Працівники ДАІ лише безпідставно вилучили у нього посвідчення водія, після чого він без будь-яких перешкод поїхав у своїх справах, однак в подальшому дізнався про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Справа № 33/796/418/2015 Суддя в першій інстанції Даниленко В.В.
Категорія : ч. 1 ст. 130 КУпАПСуддя апеляційного суду Гладій С.В.

Не дивлячись на такі суперечливі обставини, суд першої інстанції розглянув справу поверхнево, однобічно і не об'єктивно, без його участі в судовому засіданні, у зв'язку із чим він, ОСОБА_3, був позбавлений можливості дати послідовні пояснення по справі і довести свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Наведене, на думку апелянта, вплинуло на повноту з'ясування обставин справи, а відтак і на правильність прийнятого судом рішення.

Крім того, апеляційна скарга ОСОБА_3 містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, поважність причини пропуску якого він обґрунтовує тим, що в судовому засіданні при постановленні рішення присутній не був, а його копію отримав лише 4 березня 2015 року.

ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду його апеляційної скарги, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. У зв'язку із цим неявка ОСОБА_3 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, яка містить також клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цією особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В порушення наведених вимог закону, суд першої інстанції розглянув справу 19 грудня 2014 року у відсутність ОСОБА_3, хоча від нього 12 грудня 2014 року надійшло клопотання про перенесення слухання (а.с.7).

Копію прийнятого судом рішення ОСОБА_3 отримав лише 4 березня 2015 року, що підтверджується його розпискою (а.с. 14), а апеляційну скаргу подав 11 березня 2015 року.

Наведене свідчить про поважність причини пропуску ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, у зв'язку із чим він підлягає поновленню.

Разом з тим, сама апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, з достатньою повнотою перевірив та дослідив наявні у ній докази, і, надавши їм належну оцінку у сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_3 в порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що виразилося у його відмові на вимогу працівника ДАІ пройти в установленому законом порядку огляду для визначення стану наркотичного сп'яніння.

Такі висновки суду ґрунтуються, зокрема, на даних протоколу серії АП1 № 719588 від 8 листопада 2014 року, згідно з яким ОСОБА_3 в цей день, о 03 годині 05 хвилин, керував автомобілем Даф, д.н.з. НОМЕР_1, по Столичному Шосе в місті Києві з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан такого сп'яніння ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с. 1).

Про свою відмову пройти огляд у лікаря-нарколога ОСОБА_3 в протоколі зазначив власноручно.

Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений в силу ст. 255 КУпАП уповноваженою на те особою- інспектором 3 взводу 1 батальйону ДПС ДАІ ГУМВС України в м. Києві КошухаремО.С.

В судовому засіданні апеляційної інстанції інспектор Кошухар О.С. підтвердив викладені в протоколі відомості та пояснив, що після відмови ОСОБА_3 в присутності двох свідків пройти огляд на стан сп'яніння, у нього було вилучено посвідчення водія та відсторонено від керування автомобілем шляхом залишення транспортного засобу за місцем зупинення.

Обставина того, що ОСОБА_3 було відсторонено від керування транспортним засобом підтверджується рапортом інспектора від 8 листопада 2014 року (а.с. 4).

Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_9 від 8 листопада 2014 року, вони були присутні під час складання відносно ОСОБА_3 протоколу за його відмову від проходження на вимогу працівника ДАІ огляду у лікаря-нарколога (а.с. 2).

До того ж, свідок ОСОБА_5 у своїй заяві до апеляційного суду від 31 березня 2015 року повністю підтвердив викладені ним у письмових поясненнях дані про відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про невідповідність даних протоколу фактичним обставинам справи, спростовуються поясненнями свідків і рапортом інспектора Кошухара О.С.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_3 у порушенні вищенаведених правил дорожнього руху підтверджуються наявними доказами в справі і є обґрунтованими.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_3 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, з урахуванням передбачених цим законом даних та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції під час апеляційного перегляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження задовольнити, строк поновити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва С.В. Гладій