АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/588/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2015 року суддя Судової палати у кримінальних справахАпеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3, розглянувши його апеляційну скаргуна постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 серпня 2015 року близько 20 год. 45 хв. в м. Підгородне на 223 км а/д М-4 Знамянка-Луганськ-Ізварине водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) і на вимогу працівника міліції в присутності двох свідків, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння, чим скоїв порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3, 16 жовтня 2015 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити постановуДніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року в частині накладення адміністративного стягнення та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу.Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку ОСОБА_3 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме тому, що суд першої інстанції не повідомив його про день, час та місце розгляду справи. Про постанову суду він дізнався 14.09.2015 року від ВДАІ з ОАТ м. Дніпропетровська. Вказує, що його представнику було надано матеріали адміністративної справи та повний текст постанови лише 28.10.2015 року. Також зазначає, що суд не переконався в тому, що він був належним чином повідомлений про розгляд справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою в частині накладеного на нього адміністративного стягнення. При цьому на думку апелянта суд наклав стягнення формально та з порушенням ст. 33 КУпАП. Також апелянт вказує, що вину свою визнає в повному обсязі та вважає, що це є відповідно до ст. 34 КУпАП помякшуючою обставиною. В свою чергу на його думку в нього відсутні обставини які б обтяжували його відповідальність у відповідності зі ст. 35 КУпАП. Крім того просить врахувати, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності. Зазначає, що зі скрутним матеріальним становищем змушений підробляти водієм та це є на даний момент його єдиним заробітком і позбавлення його права керування транспортним засобом поставить у скрутне матеріальне становище.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подане ним клопотання та подану апеляційну скаргу пропідтвердив викладені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи і просив їх задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що SMS- повідомлення він не отримував. Номер телефону який був зазначений в його письмових поясненнях від 10.08.2015 року належить не йому, а його батькові, в звязку з чим він не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

З урахуванням цих обставин, оскільки доказів того, що саме ОСОБА_3 було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, вважаю за необхідне поновити строк на оскарження та розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_3 по суті.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом ОСОБА_3 не оспорюється.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_3 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, відповідно до рішення суду ОСОБА_3 позбавлено права керування транспортними засобами не на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як в апеляційній скарзі, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3, не було наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для зміни накладеного на правопорушника адміністративного стягнення.

До того ж в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що перед тим, як сісти за кермо автомобіля він вжив пиво та коли його зупинили на працівники ДАІ він свідомо відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котре стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, приходжу до висновку про відсутність підстав для зміни судового рішення та помякшення покарання, навіть за наявності того, що правопорушник визнав свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому.

Крім того як вбачається з матеріалів адміністративної справи та як пояснив в суді апеляційної інстанціїБородін П.С.є безробітнім і зміна адміністративного стягнення на штраф, на думку суду апеляційної інстанції значно вплине намайновий стан ОСОБА_3 та стан його сімї оскільки на даний час ОСОБА_3 проживає разом з батьками.

Також ОСОБА_3 не було надано суду апеляційної інстанції якихось підтверджуючих документів про те, що він працює на автомобілі, як ним було зазначено в його апеляційній скарзі.

На переконання суду апеляційної інстанції, застосований до ОСОБА_3 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 Станіславовичустрок на оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року, якою ОСОБА_3 Станіславовичавизнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2