Справа № 163/2453/15-п Провадження №33/773/296/15 Суддя в 1 інстанції: Войтюк Л.М.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач: Польовий М. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року місто Луцьк

Суддя апеляційного суду Волинської області Польовий М.І., за участю скаржника ОСОБА_1, представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду від 01 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживає по АДРЕСА_1, непрацюючий, притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Любомльського районного суду від 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 9 683 гривні з конфіскацією товару: «ламінат марки BACANA B - Ware» 350 кг., загальною вартістю 9 683 гривні вилучених згідно протоколу про ПМП Волинської митниці ДФС №1167/20500/2015 від 04.09.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці ДФС України 181 гривню 26 копійок витрат по справі за зберігання товарів, а також в користь держави 243 гривні 60 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 02 вересня 2015 року близько 07 год. 02 хв., слідуючи з ОСОБА_3 в Україну через м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС, автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», реєстраційний номер НОМЕР_1, не задекларував за встановленою формою товар: «ламінат марки BACANA B - Ware» 350 кг., загальною вартістю 9 683 гривень, які підлягають обов'язковому декларуванню, що знаходились в багажному відсіку автомобіля серед задекларованого товару, чим вчинив правопорушення передбачене ст.472 МК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП у зв'язку із малозначністю вчиненого діяння. Посилається на те, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та не обґрунтованою. Зазначає, що суд не в повній мірі з'ясував всі фактичні обставини справи, формально підійшов до їх вивчення, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення. Вказує, що будучи необізнаним про необхідність та умови декларування товару у випадку переміщення через митний кордон, переміщаючи понад встановлену норму ламінату, не мав на меті приховати його від митного контролю або замовчати чи не надати інформацію з приводу його наявності, а працівниками митниці, в порушення ст.30 МК України, не було роз'яснено йому митні правила, норми та умови переміщення вказаного товару. Крім того зазначає, що суд, притягуючи його до відповідальності, не врахував характеризуючі дані особи, ступінь його вини, майновий стан, а також пом'якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини. Вважає, що вказані порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому суд першої інстанції не врахувавши мету, мотиви, спосіб вчинення правопорушення, вартість та кількість переміщуваного товару, залишив поза увагою можливість звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки її копію отримав лише 28.10.2015 року.

Заслухавши скаржника ОСОБА_1, який апеляційну скаргу підтримав, представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., який апеляційну скаргу заперечив, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як вбачається із апеляційної скарги та матеріалів справи, ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи під час складання протоколу 02.09.2015 року, однак на розгляд справи не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Копія постанови судом була надіслана ОСОБА_1 08.10.2015 року, проте він отримав її 28.10.2015 року (а.с.34)

За таких обставин, строк на оскарження постанови Любомльського районного суду від 01.10.2015 року ОСОБА_1 пропущений з поважних причин та його слід поновити.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст.472 МК України відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах, є правильним та в апеляційній скарзі фактично не заперечується.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.472 МК України підтверджується протоколом про порушення митних правил від 02.09.2015 року (а.с.1-3), контрольним талоном для проходження по «червоному коридору» (а.с.4), актом про проведення огляду, товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу з фото-таблицями (а.с.5-6), службовою запискою інспектора митниці (а.с.14), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.8), митними деклараціями (а.с.7, 11, 12, 13), висновком експерта (а.с.20-21).

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що умислу на не декларування товарів у нього не було, оскільки він не знав порядок та правила переміщення товару через кордон є безпідставними та не обґрунтованими.

Так, об'єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.472 МК України полягає у недекларуванні товарів, що переміщуються через митний кордон України, які підлягають обов'язковому декларуванні.

Вказане дає підстави для висновку, що при переміщенні через пункти пропуску для автомобільного сполучення товарів вартістю понад 500 Євро та/або вагою понад 50 кг. громадяни (ст.374 МК України) зобов'язані обрати загальну смугу пропуску «червоний коридор», подати письмову декларацію і сплатити митні платежі в порядку, передбаченому ч.6 ст.366, ч.4 ст.374 МК України.

Як вбачається із матеріалів справи, обсяг (вага) переміщуваних ОСОБА_1 товарів перевищував встановлену дозволену норму в сім разів, при якій закон зобов'язував його задекларувати даний товар.

Зазначені в апеляції обставини щодо вчиненого правопорушення не дають підстав вважати, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначним.

За таких обставин, вважаю, що суд належним чином врахував конкретні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, доведеність його вини, і наклав стягнення відповідно до санкції статті 472 МК України.

Підстав для зміни чи скасування постанови суду з мотивів наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Любомльського районного суду від 01 жовтня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду від 01 жовтня 2015 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду М.І. Польовий