АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року ОСОБА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння і на вимогу працівника Державтоінспекції МВС в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно нього, за відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Провадження № 33/774/577/15 Головуючий у першій інстанції: Калініченко Г.П.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в матеріалах справи відсутні докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на невідповідність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, а також на те, що при складанні даного протоколу з боку працівників Державтоінспекції МВС мала місце протиправна поведінка.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в її обґрунтування доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено апеляційним переглядом, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, які районним судом, з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, були перевірені на їх допустимість, належність та достатність, в контексті ст. 251 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 01 липня 2015 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, від підпису та отримання копії якого ОСОБА_1 відмовився.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився на неодноразові вимоги працівника Державтоінспекції МВС від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, свідки підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1, який знаходився з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився від надання пояснень по суті справи, підписання протоколу про адміністративне правопорушення та отримання його копії.

Матеріалами справи не встановлено обставин, які б давали об'єктивні підстави ставити під сумнів вищезазначені пояснення свідків, які є послідовними та повністю узгоджуються між собою та з даними, котрі слідують з інших доказів, що містяться в матеріалах справи, в тому числі, з письмових пояснень працівників Державтоінспекції МВС, які місцевим судом правильно прийняті в якості належних да допустимих доказів.

Факт дотримання працівниками Державтоінспекції МВС вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП в частині відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння, від керування транспортним засобом, підтверджується актом прийому - передачі № 881 від 01 липня 2015 року.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього.

Суд апеляційної інстанції констатує безпідставність доводів поданої апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції прав ОСОБА_1, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки, як встановлено матеріалами справи, на підставі власноручно написаної заяви апелянта (а.с. 18), розгляд справи про адміністративне правопорушення судом було відкладено саме з метою дотримання його прав, як особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності.

Також, апеляційний суд вважає надуманими доводи апеляційної скарги стосовно того, що при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з боку працівників Державтоінспекції МВС мала місце протиправна поведінка, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про звернення ОСОБА_1 до компетентних органів з даного приводу.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, районний суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач