АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2014 рокусуддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_2, його апеляційну скаргуна постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором ТОВ"СК БАЗІС", який зареєстрований та проживаєза адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, -

в с т а н о в и в :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на ньогоадміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 10.1., 12.3., 13.1. Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якійпросить змінити постанову місцевого суду в частині накладеного адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вказує на необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, оскільки при накладенні адміністративного стягнення у

Провадження № 33/774/354/14 Головуючий у першій інстанції: Слюсар Л.П.

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

виді позбавлення права керування транспортними засобами, районний суд не врахував обставини ДТП, характер правопорушення, особу порушника, а також відсутність тяжких наслідків, спричинених внаслідок ДТП.

В судовому засіданніапеляційного суду ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в її обґрунтування доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши апелянта, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що поданаапеляційна скаргапідлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Викладений в постановімісцевого суду висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами і правопорушником не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП, загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при цьому зі змісту постанови неможливо встановити, які саме обставини, як вказано в постанові, що пом'якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2, були враховані судом при накладенні на останнього адміністративного стягнення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, районний суд взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на апелянта адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також, місцевим судом не було обговорено і питання про накладення на правопорушника передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Відповідно ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Дослідивши фактичні обставини справи, з урахуванням обставин, за яких ОСОБА_2 скоїв ДТП, незначних пошкоджень, котрі автомобілі отримали внаслідок ДТП, а також допущених апелянтом порушень вимог Правил дорожнього руху України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що характер вчиненого ОСОБА_2 правопорушення не свідчить про грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами, а ступінь його вини виражається у формі необережності.

При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про те, що вчинене ОСОБА_2 правопорушення містить ознаки систематичності.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, які б, у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, в той час, як визнання правопорушником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та його щире каяття у вчиненому, суд апеляційної інстанції враховує як обставину, яка відповідно до ст. 34 КУпАП, пом'якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами безумовно є необґрунтованим і вважає необхідним змінити оскаржувану постанову в цій частині шляхом накладення на правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягаєзадоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ Н.М. Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач