Номер провадження: 33/785/688/15
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Балан В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Балан В.Д., за участі представника ОСОБА_2, - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2015 року по справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення порядку ведення податкового обліку, передбаченого п.п. 138.1, 138.2, 138.4, 138.8 ст. 138; п.п. 139.1.9, 139.1 ст. 139; п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України та піддано штрафу у розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що суддя розглянув справу за його відсутності, не повідомивши про час та дату судового засідання. До адміністративної відповідальності він притягнутий безпідставно, оскільки акт перевірки, на підставі якого був складений протокол про адміністративне правопорушення, не є підставою для встановлення правової відповідальності, а є лише підставою для прийняття податковим органом повідомлення рішення, у якому зазначається наявність чи відсутність порушення норм податкового законодавства.

Податкові повідомлення-рішення № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року оскаржені ним до Головного управління ДФС в Одеській області і, станом на 24.09.2015 року, строк перевірки скарги продовжений, що свідчить про те, що на даний час відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Строк на подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 поновлений постановою судді Апеляційного суду Одеської області від 22.10.2015 року.

Заслухавши представника ОСОБА_2, - ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та додані до неї матеріали, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З мотивувальної частини постанови видно, що суддя суду першої інстанції, обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, послався, як на доказ, на акт перевірки від 26.08.2015 року, протокол про адміністративне правопорушення №283 та інші матеріали справи і дійшов висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Разом з тим, з матеріалів справи видно, що на підставі зазначеного вище акту перевірки, були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, які були оскаржені ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області.

Зі змісту рішення начальника Головного управління ДФС в Одеській області Бамбізова Є.Є. видно, що розгляд скарги заступника директора з фінансової роботи ТОВ «Агро Фекторі» продовжено до 04.11.2015 року.

Представник ОСОБА_2 повідомив, що на день розгляду апеляційної скарги, остаточне рішення Головного управління ДФС в Одеській області по скарзі не отримано і його зміст невідомий.

У разі негативного рішення, воно буде оскаржено до ДФС України, а потім, у разі потреби, до суду, оскільки ТОВ «Агро Фекторі» і ОСОБА_2 як його директор, вважає незаконними податкові повідомлення-рішення.

Таким чином, апеляційний розгляд справи показав, що суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, допустив суттєву неповноту дослідження її обставин, обмежившись лише наведенням у постанові змісту протоколу про адміністративне правопорушення та зазначивши, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, підтверджується актом перевірки та протоколом про адміністративне правопорушення.

При цьому суддя, не вислухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, не витребувавши усі необхідні, для встановлення істини у справі документи, не надавши їм правової оцінки у сукупності з іншими матеріалами справи, не забезпечивши повноту, всебічність і об'єктивність судового розгляду, дійшов висновку, який не відповідає фактичним обставинам справи.

За таких обставин, оскільки на день апеляційного розгляду податкові повідомлення-рішення № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року, № від 17.08.2015 року оскаржені і не набрали законної сили, вважаю, що ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, - безпідставно, оскільки наявність у його діях, на даний час, складу зазначеного адміністративного правопорушення, не доведена відповідним нормативно-правовим актом, який набрав законної сили, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку, на даному етапі судового розгляду, - вичерпані.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв'язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 та 62 Конституції України, п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, ст.ст. 7, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2015 року по справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі стосовно ОСОБА_2 закрити у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливості їх отримати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області

Балан В.Д.