АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Зазначеною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді, 17 серпня 2015 року о 02 год. 30 хв., ОСОБА_2 в м. Києві по вул. Почайнинській, керував автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі-Правил).

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАп України, посилаючись на незаконність та необгрунтованість оскаржуваної постанови, оскільки суддя місцевого суду неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, та дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення лише на підставі рапортів та протоколу, складеного з істотними порушеннями законодавства.

Апелянт зазначав, що 17 серпня 2015 року він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а перебував на подвір'ї біля свого будинку по вул. Почайнинській в м. Києві поряд з автомобілем. Працівники патрульної поліції доставили його до приміщення Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві, де він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки наполягав на тому, що не керував транспортним засобом, хоча і не заперечував факту перебування в стані алкогольного сп'яніння. Свідками даного інциденту були його сусіди: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Також апелянт зазначав, що про складення відносно протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України він дізнався лише наступного дня, при цьому протокол було складено у його відсутність та нібито у присутності двох свідків, яких насправді не було. Також зазначив, що акт огляду та тимчасового затримання його транспортного засобу було складено набагато раніше до моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення. Апелянт зауважив, що будь-якого адміністративного матеріалу за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КпАП України, відносно нього складено не було.

Крім того, апелянт зазначив, що з відеофрагменту камери, розташованої при вході в приміщення Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві убачається, що зазначені в протоколі поняті до вказаного приміщення не заходили, що свідчить про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення. У зв'язку з цими обставинами апелянтом 01 вересня 2015 року було подано скаргу до Управління патрульної служби МВС України в м. Києві на неправомірні дії співробітників патрульної служби, відповідь на яку станом на 15 жовтня 2015 року надано не було. 15 жовтня 2015 року апелянт подав скаргу до прокуратури міста Києва на неправомірні дії співробітників патрульної служби та їх керівництва.

Однак суддя місцевого суду на дані обставини уваги не звернув, не розглянув клопотання апелянта про виклик в судове засідання співробітників патрульної служби та понятих для надання ними пояснень, а також не взяв до уваги дані відеодиску з камери спостереження Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві, чим порушив вимоги ст. 245 КпАП України щодо своєчасного, всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи та позбавив апелянта можливості реалізовувати його права, передбачені ст. 268 КпАП України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1), рапортами інспектора 7 роти 4 батальйону Управління патрульної служби МВС України в м. Києві Казімірчука В.О. та командира 7 роти 4 батальйону патрульної служби, відповідно до яких 17 серпня 2015 року автомобіль «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вул. Набережно-Луговій в м. Києві з перевищенням допустимої швидкості руху, на спроби працівниками патрульної служби зупинити даний автомобіль водій не відреагував, та зупинився лише на вул. Почайнинській в м. Києві, після чого, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, водій ОСОБА_2 разом з пасажиром ОСОБА_6 намагалися покинути місце події, у зв'язку з чим водія було доставлено доПодільського РУ ГУМВС України в м. Києві, та складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 3,4), дослідженими й належно перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано об'єктивну оцінку.

Доводи ОСОБА_2 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а лише перебував поряд з автомобілем на подвір'ї свого будинку, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення даними.

Окрім того, ОСОБА_2 у судовому засіданні під час апеляційного розглядувизнав факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, мотивуючи свою відмову тим, що у цей час він не керував транспортним засобом.

При цьому, згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого цією статтею.

Таким чином, висновок судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Інші викладені у апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 висновків судді місцевого суду не спростовують.

Разом з тим, заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, судом першої інстанції на нього накладено занадто суворе стягнення.

Згідно вимог частини другої ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Проте суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 зазначених вимог закону в повному обсязі дотримано не було.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував відсутність обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, характер вчиненого правопорушення та дані про особу правопорушника.

Разом з тим, посилаючись в мотивувальній частині ухвали на зухвалу поведінку ОСОБА_2, суддя місцевого суду не звернув увагу на те, що, у відповідності до ст. 33 КпАП України, зухвала поведінка не належить до переліку обставин, які враховуються при накладенні адміністративного стягнення, у зв'язку з чим посилання судді місцевого суду в цій частині є безпідставним.

В матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності. Негативних наслідків від вчинення апелянтом адміністративного правопорушення не настало. Обставин, які пом'якшують чи обтяжують відповідальність по справі не встановлено, а тому приходжу до висновку, що строк застосованого суддею місцевого суду стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки за видом є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, внаслідок суворості.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та зміни постанови суду першої інстанції в частині строку накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, на позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та виключення з мотивувальної частини постанови судді місцевого суду посилання на зухвалу поведінку ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Виключити з мотивувальної частини постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року посилання на зухвалу поведінку ОСОБА_2.

В решті постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва МельникВ.В.