ПОСТАНОВА

іменем України

04.11.2015 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Представника Уповноваженого - начальника Управління з питань підготовки конституційних подань та дотримання права на доступ до публічної інформації І. Кушнір про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, громадянки України, працюючої заступником начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15 вересня 2015 року складеного головним спеціалістом відділу контролю у сфері діяльності державних органів Управління з питань дотримання права на інформацію та права на звернення Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3, ОСОБА_4 подав до Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві запит на доступ до публічної інформації від 03.06.2015 р. У Рестраційній службі запит зареєстрований 04.06.2015 року за № 105/105 та визначено відповідальну особу за підготовку відповіді ОСОБА_2, однак відповідь на цей запит було надано листом від 18.06.2015 року № 105/105, 104/104, в той час, як останнім днем надання відповіді на нього, відповідно до ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" було 10.06.2015 року, а тому у діях ОСОБА_2 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП (несвоєчасне надання відповіді назапит). Час вчинення - 10.06.2015 р. за місцем роботи - вул. М. Раскової, 15, м. Київ.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з'явилася, про причини неявки не повідомила, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, ч. 2 ст. 212-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію", інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 7 цього ж Закону регламентовано, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У данному випадку в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 подав до Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві запит на доступ до публічної інформації від 03.06.2015 р.

У Рестраційній службі запит зареєстрований 04.06.2015 року за № 105/105 та визначено відповідальну особу за підготовку відповіді ОСОБА_2

Відповідь на цей запит було надано листом від 18.06.2015 року № 105/105, 104/104, а потерпілому не повідомлялося про продовження строку розгляду його запиту.

За таких умов, суд, враховуючи вищезазначене ,у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, який полягає у несвоєчасному наданні інформації у відповідь на запит.

Однак суд враховує, що п. 7 ст. 247 КУпАП імперативно визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

За таких обставин, суд враховуючи той факт, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строки, передбачені ст. 38 КУпАП минули (вчинено 10.06.2015 року + 3 місяці = 10.09.2015 року), вважає за необхідне на виконання положень п. 7 ст. 247 КУпАП розпочате провадження у справі закрити.

В свою чергу, суд враховує, що Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (зі змінами та доповненнями) та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про інформацію", Законом України "Про доступ до публічної інформації", Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.ст. 1, 2, 6, 22, 33-35, 212-3, 221, 245, 251, 252, 268, 272, 280, 276, 277, 278, 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Провадження у даній справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я: О.В. Бірса