ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Піндрак О.О., з участю секретаря Біланя І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 26 липня 2015 року о 07 год. 15 хв. поблизу с. Немиченці в Хмельницькому районі керував автомобілем «Вольво», номерний знак 005-90ХМ, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження експертизи на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», а також в медичному закладі відмовився. Тобто, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та пояснив, що у вищевказаних місці та час він дійсно керував автомобілем та був безпідставно зупинений працівником ДАІ, який звинуватив його у керуванні автомобілем в стані алкогольного спяніння. На місці зупинки або в медичному закладі пройти огляд на стан спяніння йому не пропонували, в присутності свідків такий огляд не проводили та будь-яких технічних приладів для огляду у інспекторів ДАІ не було. Пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення він вимушено написав під диктовку інспектора ДАІ під погрозою затримання транспортного засобу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише напідставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2).

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом цього закону до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли у неї наявні ознаки алкогольного спяніння та вона відмовилася від проходження огляду у встановленому чинним законодавством порядку.

Такий порядок визначений ст. 266 КУпАП та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Постанова).

Відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Сам огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться працівником міліції на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. Результати огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення (ч.ч. 1 і 2 ст. 266 КУпАП, пункти 2-5 Постанови).

І лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП, пункти 6-7 Постанови).

Огляд же особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним (ч. 5 цієї статті).

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому викладене обвинувачення ОСОБА_1 у тому, що він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження експертизи на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», а також в медичному закладі відмовився. При цьому, у протоколі відсутній окремий запис щодо проведення огляду ОСОБА_1 в присутності двох свідків на стан сп'яніння або ж на предмет наявності в останнього ознак сп'яніння (при відмові пройти огляд). Відсутні в матеріалах справи і обєктивні дані про наявність у працівників Державтоінспекції спеціальних (передбачених чинним законодавством) технічних засобів для огляду водія на стан сп'яніння.

Як пояснив ОСОБА_1 працівники Державтоінспекції безпідставно зупинили транспортний засіб, яким він керував, ніякого спеціального технічного засобу в останніх не було, вони не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів та відповідно такий огляд не проводили. У суду немає підстав ставити під сумнів ці пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки на неодноразові виклики в судове засідання ні свідки, які зазначені у протоколі та письмові пояснення яких долучено до матеріалів справи, а ні інспектор ДАІ ОСОБА_2, яким фактично ініційовано адміністративне переслідування ОСОБА_1, не зявилися. Більше того, за даними матеріалів примусового приводу свідків в судове засідання, за вказаною у протоколі адресою свідок ОСОБА_3 не зареєстрований і не проживває, а зазначеної адреси свідка ОСОБА_4 взагалі не існує.

З урахуванням наведеного, а відтак у звязку із неможливістю перевірити наявні в справі письмові пояснення свідків, суд визнає їх недостовірними та недопустимими доказами. Наведене викликає сумнів у тому, що у ОСОБА_1 були ознаки сп'яніння і відповідно підстави для проходження огляду. Більше того, матеріали справи не містять жодних даних про причину зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1

Відповідно до ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, крім іншого, допускаються адміністративне затримання особи, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч. 1). Порядок адміністративного затримання, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп'яніння з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч. 2).

Зокрема, відповідно до ст. 2652 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, перелічені у ч. 1-й цієї статті, у тому числі частинами першою, другою, третьою і четвертою ст. 130 цього Кодексу, працівник Державної автомобільної інспекції тимчасово затримує транспортний засіб, після чого зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місце знаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації.

Згідно ж зі ст. 266 цього Кодексу особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп'яніння (ч. 1). У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Проте, жодного з наведених заходів з метою припинення адміністративного правопорушення працівниками ДАІ щодо ОСОБА_1 та автомобіля, яким він керував, вжито не було, що саме по собі вже викликає сумнів у тому, що у нього були ознаки сп'яніння і відповідно підстави для проходження огляду.

Вказане вище свідчить про те, що інспектор ДАІ при ініціюванні щодо ОСОБА_1 адміністративного переслідуваннядіяв не у відповідності до своїх повноважень та способу, що передбачені чинним законодавством (підстав для зупинки транспортного засобу не було; жодних підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, також не було; сам огляд водія на стан сп'яніння або ж на предмет наявності у нього ознак сп'яніння у присутності свідків не проводився та відповідно результати огляду у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені).

Представлені органом ДАІ докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд відхиляє, позаяк вони є сумнівними, недостовірними, зібрані з порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема ст. 266 КУпАП та постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а відтак є недопустимими доказами у справі.

За наведених обставин в сукупності, відомості у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився пройти у встановленому порядку медичний огляд на стан спяніння, є недостовірними, а сам протокол як доказ викликає сумніви у його допустимості.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, не встановлені такі і судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи встановлені факти суд приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_1 порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху не доведено, а тому провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284, 294 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницькоїобласті.

Суддя: