АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді 50 годин громадських робіт, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді 50 годин громадських робіт.

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 16 листопада 2013 року, о 00 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Мітсубісі Лансер", номерний знак НОМЕР_1, по пр. Воронцова в м. Дніпропетровську, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей неприродно розширені та не реагують на світло, блідість обличчя) і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 12 грудня 2014 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Провадження № 33/774/21/15 Головуючий у першій інстанції: Дьомін О.Л.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_1 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у зв'язку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про необхідність з'явитися до суду, при цьому копія постанови суду апелянту не направлялась.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушеннями норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт вказує на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів його вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, підтвердив викладені в їх обґрунтування доводи та просив поновити пропущений з поважної причини процесуальний строк та задовольнити апеляційну скаргу. Апелянт категорично заперечував факт вживання наркотичних речовин, а тим паче керування автомобілем в стані наркотичного сп'яніння, про що, на його думку, свідчить те, що після того як його автомобіль було поставлено на штрафний майданчик, він буквально через декілька хвилин самостійно його забрав. На штрафний майданчик ОСОБА_1 самостійно доставив свій автомобіль, перебуваючи за його кермом. Свою вимогу про необхідність поставити автомобіль на штрафний майданчик і відсутність заперечень щодо того, що ОСОБА_1 може його самостійно забрати після складання відповідного акту, працівники ДАІ пояснили простою формальністю.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено апеляційним переглядом, зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції не були дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази як направлення ОСОБА_1, так і отримання ним судового виклику. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази направлення на адресу ОСОБА_1 копії постанови суду відносно нього, в порядку ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Вищевикладені обставини свідчать про порушення районним судом прав особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення і керуючись ст. 289 КУпАП, вважає необхідним задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Як встановлено апеляційним переглядом, в порушення вищезазначених вимог закону, районний суд взагалі не з'ясував обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки викладені в постанові висновки суду суперечать доказам, які містяться в матеріалах справи.

Так, матеріалами справи підтверджено, що протокол про адміністративне правопорушення серії АБ 2 № 833799 від 16 листопада 2013 року відносно водія ОСОБА_1 складено за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідженням вказаного протоколу встановлено, що в ньому відсутні будь-які відомості про повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відсутні відомості про повторне вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення і в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, є безпідставним притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і безумовно підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення є цілком обґрунтованими.

Положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП на уповноважених осіб Державтоінспекції МВС покладено обов'язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до вимог вказаної норми закону водій ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортними засобами і його автомобіль 16 листопада 2013 року, о 00 годині 55 хвилин, був прийнятий задля зберігання на спеціальний майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів ПП "Автоклуб".

Однак, як вказує сам ОСОБА_1 та вбачається з відповіді т.в.о. начальника ВДАІ з обслуговування м. Дніпропетровськ ГУМВС України в Дніпропетровській області, яка надійшла за запит суду апеляційної інстанції, прийнятий на спеціальний майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів автомобіль ОСОБА_1 16 листопада 2013 року, тобто в день його прийняття на майданчик, був виданий безпосередньо ОСОБА_1

Факт видачі ОСОБА_1 автомобіля, від керування якого апелянта було відсторонено, одразу після поміщення автомобіля на спеціальний майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів, дає об'єктивні підстави для сумнівів в керуванні апелянтом транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп'яніння.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об'єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, скасовуючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд вважає необхідним закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки за вчинення саме даного адміністративного правопорушення відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді 50 годин громадських робіт.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач