Справа № 578/905/15-п
провадження № 3/578/406/15
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2015 року смт.Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І., за участю секретаря судового засідання Литвин А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля адміністративну справу стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, місце паспортної реєстрації АДРЕСА_1, тимчасово не працюючого, за ч.1 ст. 185-10 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія СхРУ № 123735 від 18 вересня 2015 року о 13.20 год. прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Краснопілля» на перехресті доріг Краснопілля Хмелівка - Грабовське в межах контрольованого прикордонного наряду був зупинений автомобіль марки «Форд Фієста» номерний знак НОМЕР_1 білого кольору під керуванням громадянина України ОСОБА_1, який надав документи що посвідчують особу, проте не виконав законну вимогу представника ДПСУ надати до огляду даних ТЗ, передбачену п. 11 ПКМ № 1147 від 27.07.1998.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 винуватим себе не визнав, та пояснив, що 18 вересня 2015 року о 13.20 год. на перехресті доріг Краснопілля Хмелівка Грабовське на блок посту автомобіль під його керуванням був зупинений озброєними прикордонниками, на їх вимогу надав для перевірки водійське посвідчення та документи на авто, відкрити багажник авто відмовився. Керуючись ст. 30 Конституції України, наполягав, що відкриє багажник лише якщо буде оформлений протокол огляду транспортного засобу, але представник прикордонної служби не збирався складати відповідний документ. На запитання кому він показує документи, прикордонник не відповів,тому зателефонував на номер 102 і повідомив, що його хочуть затримати, доглянути речі без свідків. Потім до нього підійшов старший прикордонного наряду і представився. ОСОБА_1 наполягав, що тільки у присутності працівників міліції відкриє багажник авто, що і зробив по їх приїзду. У послідуючому о 15.15 год. був затриманий прикордонною службою, підстави такого затримання не відомі. Ствердно заперечив, що його авто зупинив саме ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_2 показав, що ним був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1, та останньому предявлено службове посвідчення, після чого з ним продовжив спілкуватися інший працівник ОСОБА_3 На запитання ОСОБА_1 відповів, що 18.09.2015 не було орієнтировки на викрадення авто марки «Форд Фієста».

Свідок ОСОБА_4 показав, що означеного дня був задіяний у складі прикордонного наряду з функцією «Контрольний пост». Він знаходився на відстані приблизно 20 м від перехрестя доріг Краснопілля Хмелівка Грабовське, бачив як ОСОБА_2 зупинив авто марки «Форд Фієста», потім підійшов працівник прикордонної служби ОСОБА_3, предявив посвідчення, і продовжив спілкування з водієм, надавав йому на ознайомлення постанову Кабінету Міністрів, за змістом якої прикордонний наряд має право звірити номери агрегатів.

Свідок ОСОБА_3 показав, що водій ОСОБА_1 надав посвідчення водія, після чого попросив його надати можливість оглянути транспортний засіб та перевірити номери агрегатів, на що останній відмовився, тому була викликана адміністративно оперативна група. На той момент він не знав, що ОСОБА_1 викликав міліцію.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що 18 вересня 2015 року о 13.20 год. їхала разом з ОСОБА_1 і авто під його керуванням було зупинено прикордонним нарядом. Попросили предявити документи на авто і на встановлення особи. З трьох прикордонників лише один предявив службове посвідчення. Водій надав водійське посвідчення і документи на автомобіль. В документах на авто значилося інше прізвище ніж у водія, і прикордонник сказав, що можливо авто в угоні, тому буде проведений огляд транспортного засобу, ОСОБА_1 просив скласти протокол огляду, але йому відмовили, після чого останній викликав міліцію, а прикордонники свій патруль.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що 18 вересня 2015 року в денний час прибула на місце події на перехрестя доріг Краснопілля Хмелівка Грабовське у складі адміністративно оперативної групи. Там вже були працівники міліції і спілкувалися з ОСОБА_1, останній знаходився в салоні авто на водійському сидінні. У салоні також була пасажирка ОСОБА_5 ОСОБА_1 відчинив авто у присутності працівників міліції, в салоні знаходилась коробка з печивом, заборонених речей не виявлено. Документи про адміністративне правопорушення складались на місці. ОСОБА_1 був затриманий тому що була злісна непокора, не надав можливості оглянути його авто, що входить у повноваження працівників прикордонної служби відповідно до ПКМ.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Дії ОСОБА_1 компетентною особою кваліфіковано за ч.1 ст. 185-10 КУпАП.

Статтею 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору вимозі працівника Державної прикордонної служби України.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 185-10 КупАП полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги осіб, які зазначені у диспозиції статті, мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення, три рапорти працівників прикордонної служби, протокол про адміністративне затримання, схему місцевості району затримання /виявлення/ правопорушників та фото таблицю з зображенням транспортного засобу білого кольору номерний знак НОМЕР_1, водійське посвідчення на імя ОСОБА_1 та його письмові пояснення.

Судом також оглянутий матеріал за зверненням ОСОБА_1 ЖЕО № 1040 від 18.09.2015.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями. Кодекс про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця (стаття 185). Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця, у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів").

Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Аналізуючи законодавство України щодо підстав юридичної відповідальності за певні діяння, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законодавець не ототожнив діяння, які проявляються у формі непокори та злісної непокори.

За правовою позицією Конституційного Суду України затримання у будь-якому випадку не може бути визнане обґрунтованим, якщо діяння, які інкримінуються затриманому, на час їх вчинення не могли розцінюватися або не визнавалися законом як правопорушення (абзац дев'ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010).

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Системний аналіз норм Кодексу дає підстави для висновку, що в ньому встановлена відповідальність лише за злісну непокору законній вимозі працівника міліції. Надання міліції права затримувати особу за непокору законній вимозі працівника міліції, тобто за діяння, яке не є адміністративним проступком, порушує принцип верховенства права та його складову правову визначеність.

Як убачається з матеріалів справи, доказів того, що ОСОБА_1 18 вересня 2015 року о 13.20 год. здійснив злісну непокору вимозі працівника Державної прикордонної служби України не встановлено. Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, не надано інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які б підтверджували вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Викладені у рапорті прапорщика ОСОБА_3 дані щодо обставин події 18.09.2015 були покладені в основу протоколу серія СхРУ № 123735 від 18 вересня 2015 року. про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-10 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 (а.с.3), однак дані, які б свідчили про реєстрацію рапорту ОСОБА_3 у групі документального забезпечення відділу прикордонної служби «Краснопілля», відсутні. Крім того, рапорт є внутрішнім документом прикордонної служби і не може слугувати доказом у справі.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №123735 від 18 вересня 2015 року, то у ньому не викладено, у чому полягала злісна непокора ОСОБА_1 законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України.

При цьому у первинному поясненні ОСОБА_1 також відсутні дані, які вказують на вчинення останнім дій, що підпадають під ознаки злісної непокори.

Окрім того, ОСОБА_1 у суді заперечив вчинення ним будь-яких дій, які б підпадали під ознаки злісної непокори законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону.

Ці його твердження нічим не спростовані, у тому числі і показами свідків.

По даній справі не доведено наявність прямого умислу ОСОБА_1 на вчинення цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки представниками прикордонної служби не доведено правомірності складення протоколу СхРУ №123735 від 18 вересня 2015 року відносно ОСОБА_1, тому суд вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, у зв'язку з чим вважає за можливе до цих правовідносин застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 252, 268, 283 285, 287 - 289, 291 КУпАП України, суд

постановив:

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Сумської області, шляхом подання апеляційної скарги через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар