АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керувала автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння і на вимогу працівника Державтоінспекції МВС в присутності двох свідків відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, або винести нову постанову, якою призначити їй стягнення у виді штрафу.

Провадження № 33/774/428/15 Головуючий у першій інстанції: Гончаренко В.М.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

ОСОБА_1 зазначає, що строк на оскарження постанови суду нею був пропущений з поважних причин, а саму у зв'язку з тим, що справу місцевим судом було розглянуто за її відсутності, копія постанови в порушення вимог закону не надсилалась, а була отримана, її захисником, лише 8 липня 2015 року, що підтверджено матеріалами справи.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. Автор апеляційної скарги зазначає, що не поїхала до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки на це не було підстав, так як перебувала в тверезому стані. Також, зазначається на безпідставне відсторонення її від керування транспортним засобом. Доводи апеляційної скарги зводяться до порушення уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, при оформленні матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння. Крім того, автор апеляційної скарги вважає стягнення накладене на неї занадто суворим.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явилася, про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, а оскільки остання належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ст. 289 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки в тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Дослідивши заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причини пропуску апелянтом даного процесуального строку і необхідність його поновлення, та розгляду поданої апеляційної скарги по суті.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції суду, а також відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5; рапортом працівника Державтоінспекції МВС, яким, в тому числі, підтверджується факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, чим були виконані вимоги ст. 266 КУпАП, а також самим актом прийому передачі доставленого транспорту.

З дотриманням вимог ст. 252 КУпАП докази, що містяться в матеріалах справи, судом першої інстанції були перевірені на їх допустимість, належність та достатність, в контексті ст. 251 КУпАП.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає надуманими доводи апеляційної скарги щодо допущенням працівником Державтоінспекції МВС порушень вимог чинного законодавства при оформленні матеріалів за фактом порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України, враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про звернення останньої до компетентних органів з приводу таких порушень.

Також, твердження автора апеляційної скарги стосовно того, що вона не знаходилась за кермом автомобіля в стані алкогольного сп'яніння не спростовують правильність висновку суду щодо наявності в діянні апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно неї було складено саме за фактом її відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівника Державтоінспекції МВС, підставою якої стало виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп'яніння, передбачених Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 400/666 від 09 вересня 2009 року що, в свою чергу, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстав для пом'якшення виду накладеного судом адміністративного стягнення, про що порушує питання ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, місцевий суд постановив законне і обґрунтоване рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року щодо ОСОБА_1, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач