АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Лукянець Л. Ф., в присутності ОСОБА_2, представників СБ України Журавля А. О. та Русіна С. Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень без конфіскації майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 36,54 гривень.

На дану постанову суду подано апеляцію ОСОБА_2, який посилаючись на незаконність постанови суду, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10.04.2015 року.

В своїй апеляції ОСОБА_2 посилається на те, що суд припустився не повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, визначив встановленими недоведені обставини, прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи (а саме посилаючись на Умови Ліцензійного договору), якого не існує, а також, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та доводи апеляції, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію з підстав викладених у ній, та уточнив, що він просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, представників СБ України, які заперечували проти задоволення апеляції, вважаю, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 20.03.2015 року у період з 17.03.2015 по 20.03.2015 за результатами проведення планової перевірки (акт від 20.03.2015 № 26/3-3629) дотримання TOB "ТІВА" (розташоване за адресою: 02081, м. Київ, вул. Олени Пчілки, буд. 2, офіс 15) Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розроблення, виготовлення спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв'язку, інших засобів негласного отримання інформації, торгівлі спеціальними технічними засобами для зняття інформації з каналів зв'язку, іншими засобами негласного отримання інформації, затверджених наказом Центрального управління Служби безпеки України від 31.01.2011 року № 35, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23.02.2011 року за № 225/18963 (далі - Ліцензійні умови), комісією Служби безпеки України встановлено, що генеральний директор товариства ОСОБА_2, діючи в порушення вимог підпункту 3.2.3 пункту 3.2 Ліцензійних умов залучив до провадження господарської діяльності (призначив на посаду діловода режимно-секретного органу) фахівця товариства - ОСОБА_5, яка не має допуску до державної таємниці, оформленого відповідно до статті 22 Закону України "Про державну таємницю".

Крім цього, генеральний директор товариства ОСОБА_2 діючи в порушення вимог підпункту 3.2.7 пункту 3.2 Ліцензійних умов не забезпечив подання (протягом десяти робочих днів з моменту виникнення змін) документів або їх нотаріально засвідчених копій, які підтверджують зміни у документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії, а саме, накази про призначення на посаду інженера та переведення на посаду інженера-конструктора ТОВ "ТІВА" ОСОБА_6, відомості щодо його освітнього і кваліфікаційного рівня, чим порушив зазначену норму.

Постановою суду першої інстанції за вказані порушення Ліцензійних умов, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень без конфіскації майна.

З таким висновком суду апеляційна інстанції погоджується, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог п. 3.2.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розроблення, виготовлення спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв'язку, інших засобів негласного отримання інформації, торгівлі спеціальними технічними засобами для зняття інформації з каналів зв'язку, іншими засобами негласного отримання інформації та Порядку контролю за додержанням ліцензійних умов, провадження господарської діяльності з розроблення, виготовлення та торгівлі СТЗ здійснюється штатними або тимчасово найманими фахівцями, з якими укладені трудові договори відповідно до вимог глави III Кодексу законів про працю України та які мають допуск до державної таємниці, оформлений відповідно до ст. 22 Закону України "Про державну таємницю".

Статтею 21 Закону України «Про державну таємницю» встановлено, що РСО комплектуються спеціалістами, яким надано допуск до державної таємниці із ступенем секретності "цілком таємно", якщо характер виконуваних робіт не вимагає допуску до державної таємниці із ступенем секретності "особливої важливості". Якщо державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа або організація не провадить діяльність із секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "особливої важливості", РСО такого органу, підприємства, установи або організації комплектується спеціалістами, яким надано допуск до державної таємниці зі ступенем секретності "таємно".

Таким чином, наказом № 5-ос генерального директора ТОВ «ТІВА» ОСОБА_2. було порушено вимоги п. 3.2.3 Ліцензійних умов, оскільки ОСОБА_5, яку було переведено на посаду діловода режимно-секретного органу не мала допуску відповідно до ЗУ «Про державну таємницю».

Крім того, п. 3.2.7 Ліцензійних умов, передбачено, що про всі зміни даних, зазначених у документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії, ліцензіат зобов'язаний письмово повідомляти орган ліцензування протягом десяти робочих днів з моменту виникнення таких змін разом із документами або їх нотаріально засвідченими копіями, які підтверджують зазначені зміни.

Однак, в порушення п. 3.2.7 Ліцензійних умов, ОСОБА_2 не забезпечив подання (протягом десяти робочих днів з моменту виникнення змін) документів або їх нотаріально засвідчених копій, які підтверджують зміни у документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії, а саме, наказ від 24.02.2014 року № 4-ос про призначення на посаду інженера ОСОБА_6 та наказ № 10-ос від 04.08.2014 року про його переведення на посаду інженера-конструктора ТОВ "ТІВА", відомості щодо його освітнього і кваліфікаційного рівня.

Згідно вимог ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення відповідного стягнення.

Враховуючи викладене, вважаю, що суд першої інстанції належним чином, повно та всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення і дійшов правильного висновку, що генеральний директор ТОВ «ТІВА» ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність з порушенням умов ліцензування, а саме: залучив до провадження господарської діяльності фахівця, який не має допуску до державної таємниці, оформленого відповідно до ст. 22 ЗУ «Про державну таємницю» та в порушення вимог підпункту 3.2.7 пункту 3.2 Ліцензійних умов не повідомив орган ліцензування протягом десяти робочих днів про виникнення змін, що полягали у призначенні на посаду інженера та переведення на посаду інженера - конструктора ОСОБА_6 та не надав відомості щодо освітнього і кваліфікаційного рівня останнього. За вказані дії ОСОБА_2 правильно визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього стягнення в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень без конфіскації майна.

Підстави вважати накладене адміністративне стягнення таким, що не відповідає особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності та обставинам справи відсутні.

Враховуючи вищенаведене, вважаю постанову суду першої інстанції законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень без конфіскації майна, залишити без змін, а його апеляцію без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л. Ф. Лукянець