П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2015 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної служби МВС України у м. Києві відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого ювеліром «Столичний ювелірний завод»,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 23.10.2015 року о 10 год. 15 хв. керуючи автомобілем "Hyundai ", днз НОМЕР_2, в м. Києві на пр-ті Ю. Гагаріна, 3, перед початком руху на сигнал світлофора, що дозволяє рух, не надав дорогу транспортному засобу, що завершував проїзд через перехрестя, та не переконався перед початком руху, що це буде безпечним, що призвело до зіткнення з автомобілем "Jeep", днз НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдання матеріальних збитків, порушення вимог п. 10.1, п. 16.5 ПДР України.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, пояснив суду, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності у судовому засіданні зазначила, що під час руху, дотримувався ПДР, враховуючи інтенсивність руху, стан проїзної частини, та обстановку, що склалася на дорозі, по всяк час переконуючись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху.

Зокрема, він 23.10.2015 року о 10 год. 15 хв. керуючи автомобілем "Hyundai ", днз НОМЕР_2, в м. Києві на пр-ті Ю. Гагаріна, 3, рухався у відповідності до правил ПДР, зокрема з дотриманням п. 10.1, п. 16.5 а саме керував залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей стану транспортного засобу з дотриманням безпечної дистанції та безпечного інтервалу, зокрема після ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, дав дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід, однак через не дотримання водієм автомобіля "Jeep", днз НОМЕР_1, вимог п. 8.7.3 ПДР між ними сталося дане ДТП. Зі свого боку він не мав змоги уникнути ДТП з об'єктивних причин.

Також вказав на те, що винуватість водія "Jeep" у даному ДТП підтверджена, на цей час, постановою суду від 09.11.2015 року у справі № 755/20178/15-п, якою ОСОБА_3 визнано винним у порушенні ст. 124 КУпАП через не дотримання ПДР та накладено адміністративне стягнення.

Тож, суд, заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Так, п.п. 10.1, 16.5 ПДР України відповідно регламентовано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

З п. 1.9 ПДР України слідує, що дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАПвисновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП,доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також ст. 62 Конституції Українизазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні, особою, що притягається до адміністративної відповідальності, було надано послідовні та логічні покази з приводу обставин ДТП, які не викликають сумніву у суду, щодо їх достовірності.

Зазначений доказ, суд, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, визнає належним та допустимим.

Також, з постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року у справі № 755/20178/15-п слідує, що іншого учасника ДТП - водія автомобіля "Jeep", днз НОМЕР_1, визнано винним у порушенні ст. 124 КУпАП, у зв'язку з порушенням ПДР, оскільки він 23.10.2015 року приблизно о 10:15 годині в м. Києві рухаючись по пр-ту Гагаріна в сторону Ленінградської площі на автомобілі Jeep Compass д/н НОМЕР_1 проїхав на жовтий сигнал світлофора, що забороняє рух та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до ДТП та пошкодження т/з.

Станом на цей час, судове рішення у справі № 755/20178/15-п є чинним, тож суд вважає за можливе врахувати надані у цій справі пояснення водія "Jeep", днз НОМЕР_1 при розгляді його адміністративної справи в суді, де він пояснив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі, тобто підтвердив особисто, що він 23.10.2015 року приблизно о 10:15 годині в м. Києві рухаючись по пр-ту Гагаріна в сторону Ленінградської площі на автомобілі Jeep Compass д/н НОМЕР_1 проїхав на жовтий сигнал світлофора, що забороняє рух та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до ДТП та пошкодження т/з

Вказаний доказ, судове рішення у справі № 755/20178/15-п від 09.11.2015 року, суд, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, визнає належним та допустимим доказом.

Щодо даних, які містяться у схемі ДТП, то суд виходить з того, що цим доказом підтверджується лише те, що 23.10.2015 року о 10 год. 15 хв. між автомобілями "Hyundai ", днз НОМЕР_2, та "Jeep", днз НОМЕР_1 в м. Києві на пр-ті Ю. Гагаріна, 3, сталося ДТП і все, однак даний факт не оспорюється учасниками процесу, й, апріорі, є доведеним постановою суду у справі № 755/20178/15-п.

Зі схеми не убачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявна невідповідність нормам ПДР України, зокрема п.п. 10.1, 16.5.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв"язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 10.07.2015 № 842, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 липня 2015 р. за № 830/27275), надалі - Інструкції) та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Будь-яких інших доказів в ході судвого розгляду здобуто не було та суду не надано.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши доказиза своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП та вимог Інструкції, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушенняне може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 124, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я: О.В. Бірса