АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/585/15 Головуючий у першій інстанції: Мачунський О.М.
Категорія: ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2015 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Мироненка Т.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого приватним-підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 рокуОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.08.2015 року о 00 год. 00хв. в смт. Кирилівка, по вул. Калініна, 208 водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем Опель н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків. Водій ОСОБА_5 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року скасувати, а провадження закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтуванні апеляційної скаргиОСОБА_3 вказує, що постанова єнезаконною та не відповідає матеріалам та обставинам справи. При цьому апелянт вказує, що його працівники ДАІ не зупиняли, автомобілем в той день він не керував, про існування протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП він не здогадувався. Крім того апелянт зазначає, що письмові пояснення свідків, які містяться в матеріалах справи є неправдивими. На думку апелянта вид адміністративного стягнення також був накладений з порушенням, оскільки судом не було надано жодного доводу на підставі чого він обрав такий вид адміністративного стягнення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його захисник Мироненко Т.С. підтримали подану ОСОБА_3 апеляційну скаргу, підтвердили викладені в ній доводи і просили апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону, районним судом належним чином не були з'ясовані обставини щодо вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 09 серпня 2015 року відносно ОСОБА_3 зазначено, що 09.08.2015 року о 00 год. 00хв. в смт. Кирилівка, по вул. Калініна, 208 водій ОСОБА_3 керував автомобілем Опель н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння(почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння рук, млява мова), від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків.(а.с.1).

В суді апеляційної інстанції скаржник ОСОБА_3 пояснив, що висновки суду про те, що він керував транспортним засобом 09.08.2015 року з ознаками алкогольного сп'яніння, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи.

Наполягав на тому що протокол щодо нього сфальсифіковано. Насправді він разом з ОСОБА_7 знаходячись в смт.Кирилівка близько 21.20 годин приїхали на автомобілі до кафе, припаркувалися та пішли святкувати день народження знайомого. Після цього мали намір залишитися в цьому ж кафе в готелі. Коли він біля 01.00 години підійшов до свого авто забрати речі особисті, побачив там 5 невідомих агресивно настроєних чоловіків, які звинувачували його в пошкодженні їх автомобіля. Він намагався пояснити, що його автомобіль з 21.00 години припаркований і він не рухався, але вони його не слухали. Зазначали, що він вдарив автомобіль потерпілого ОСОБА_8 Коли з'явилися працівники ДАІ, вони не вислухавши, склали на нього протокол за ст.124 КУпАП. А про складення відносно нього протоколу по ст.130 КУпАП, йому не повідомили. Просив врахувати, що свідком в протоколі по ст.130 КУпАП є жінка начебто потерпілого за ст.124 КУпАП а тому вона є заінтересованою особою, тому просив суд не брати до уваги покази ОСОБА_9

Перевіривши докази наявні в матеріалах адміністративної справи приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи доказами є протокол про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_3 не підписаний та пояснення двох свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Крім запису працівника міліції в протоколі про те, що ОСОБА_3 був з явними ознаками сп'яніння (працівник міліції у протоколі зазначив, що правопорушник мав почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, хитку ходу, тремтіння рук та мляву мову), у справі немає даних, які б це підтверджували.

Проте згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів, встановлення у правопорушника стану сп'яніння здійснюється на підставі його огляду працівниками міліції з використанням індикаторної трубки «Контроль трезвості», а результат повинен бути оформлений відповідним протоколом, однак така перевірка трезвості не проводилася.

Разом з тим, з письмових пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, слідує лише те, що в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння, але в даних поясненнях не вказано про те, що останній перебував за кермом автомобіля та в нього наявні були будь-які ознаки алкогольного сп'яніння.(а.с.3,4)

З метою перевірки доводів правопорушника, в судове засідання апеляційного суду були викликані вказані свідки, але до суду так і не з'явилися.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 надав суду постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, якою підтверджено, що дійсно щодо правопорушника був складений адміністративний протокол за ст.124 КУпАП, але провадження закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Судом також було встановлено, що учасниками вказаний подій є в тому числі ОСОБА_8.

Отже доводи скаржника про те, що по адміністративному матеріалу відносно нього за ст.130 КУпАП свідком є родичка потерпілого по ст.124 КУпАП, підтверджуються матеріалами справи та наявною постановою суду. З цих підстав вважаю, що пояснення свідка ОСОБА_9 по вказаній адміністративній справі, не можна вважати доказом по справі, оскільки вона є заінтересованою особою.

Крім того, з наданої копії постанови судувід 20.10.2015 року щодо ОСОБА_3 вбачається, що в протоколі про скоєння адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, складеного інспектором ДАІ, не зазначено, що правопорушник скоїв ДТП в стані алкогольного сп'яніння. Вказана обставина ставить під сумнів протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, який був складений одночасно з протоколом за ст.124 КУпАП 08.08.2015 року в один і той же час.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що достовірні дані про керування ОСОБА_3 транспортним засобом з явними знаками алкогольного сп'яніння, в матеріалах справи - відсутні.

Отже, встановлені судом апеляційної інстанції фактичні дані в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 та відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд, керуючись ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_3 тлумачить на користь останнього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість постанови районного суду і необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючисьп. 1 ст. 247, ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області (підпис) О.П. Піскун