Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/198/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Петрова О. Ф.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Деревінський С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Деревінський С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року.

Цією ухвалою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, який працює в Державній екологічній інспекції Кіровоградської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код № НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір - 36 грн. 54 коп.

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він, 30.04.2015 року о 17 год., на вул. Лейтенанта Шмідта м. Кіровограда, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, керував автомобілем «Lexus RX», реєстраційний номер НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці).

Від продуву алкотестеру «Драгер» та проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 відмовився в присутності свідків.

Автомобіль був зупинений, так як рухався в крайній лівій смузі руху при вільній правій.

Своїми діями, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити пропущений строк для подачі апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що справа розглянута без його участі, відомості щодо його виклику та отримання ним повістки відсутні, а тому він був позбавлений можливості своєчасно оскаржити постанову суду. Проте, що судом розглянуто справу щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, йому стало відомо лише 11.08.2015 року, коли отримав поштою копію постанови.

Крім того, апелянт зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не є документом, що встановлює факт порушення водієм правил дорожнього руху, оскільки в протоколі зафіксовано суб'єктивну думку працівника ДАІ.

До того ж судом при розгляді справи не враховано всі обставини, а саме: характер вчиненого правопорушення, його особу, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання, та відсутність свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, апелянт вважає, що судом не враховано, що огляд на стан алкогольного сп'яніння в установленому порядку не проводився, а він не відмовлявся від його проходження, бажав продути алкотестер «Драгер», але йому не пропонувалось.

Щодо відеозапису правопорушення від 30.04.2015 року, то як зазначив ОСОБА_3, даний запис також не може бути доказом, так як відсутні дані про його походження, судом не переглядався та не був витребуваний оригінал з якого відеозапис записано на диск.

Про місце, дату та час апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення належним чином і завчасно повідомлено ОСОБА_3

Однак, ОСОБА_3 до апеляційного суду не з'явився, не надав клопотання про відкладення розгляду справи, а тому дотримуючись вимог ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, в межах апеляції, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_3 про відновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її оповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення, наведені вимоги закону про адміністративні правопорушення судом першої інстанції не дотримано.

Так, ОСОБА_3 направлялась СМС - повістка про виклик до суду в справі про адміністративне правопорушення, але в матеріалах справи немає даних про отримання ним СМС- повістки (а.с.10). Отже, справа розглянута судом першої інстанції без дотримання вимог ст. 268 КУпАП, без належного повідомлення та без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції не дотримано процесуальних прав ОСОБА_3, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Тому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 23.07.2015 року підлягає поновленню, оскільки пропущений ОСОБА_3 з поважних причин.

Проте, не дотримання судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП при розгляді справи, на переконання апеляційного суду не вплинуло на правильне встановлення судом фактичних обставин справи, згідно яких 30.04.2015 року о 17 год. в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_3 на вул. Лейтенанта Шмідта м. Кіровограда, керував автомобілем «Lexus RX», реєстраційний номер НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від продуву алкотестеру «Драгер» та проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, ОСОБА_3 відмовився в присутності свідків.

Даний висновок районного суду об'єктивно підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення доказами, а саме: - протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 062415 від 30.04.2015 року (а.с.1); - поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких 30.04.2015 року в їх присутності, водій ОСОБА_3, який керував автомобілем «Lexus RX», реєстраційний номер НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився від продуву алкотестеру «Драгер» та проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.5,6 ); - відеозаписом від 30.04.2015 року (а.с.7).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_3, що протокол про адміністративне правопорушення, показання свідків та відеозапис правопорушення не є доказами, якими підтверджується його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 062415 від 30.04.2015 року, пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5, працівник ДАІ пропонував водію ОСОБА_3, який керував автомобілем «Lexus RX», реєстраційний номер НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, продути алкотестер «Драгер» та пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Наведеними доказами спростовуються доводи апеляції, що водію ОСОБА_3 не пропонувалося продути алкотестер «Драгер» та пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння, а також, що не було свідків вчинення даного правопорушення.

Отже, оцінивши зібрані у справі докази та доводи апеляції в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що під час судового розгляду суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, які відповідають зібраним у справі доказам, а також обґрунтовано встановив, що доведена винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного проступку, який правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, апеляційним судом не встановлено підстав для закриття справи, відповідно до положень ст. 284, 247 КУпАП, а тому апеляційна вимога ОСОБА_3 про закриття провадження у справі, задоволенню не підлягає.

Перевіркою матеріалів адміністративної справи встановлено, що судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст. 280 КУпАП і спрямовано на всебічне, повне й об'єктивне дослідження та встановлення фактичних обставин, проявів упередженості з боку суду першої інстанції до ОСОБА_3, не встановлено.

При накладенні на ОСОБА_3 адміністративного стягнення районним судом дотримано вимог ст. 23 КУпАП, а тому доводи апеляції в цій частині є безпідставними.

Так, при визначені виду й розміру накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, районним судом в повній мірі ураховано характер вчиненого ними правопорушення, його відношення до вчиненого, дані про особу, відсутність обставин, які пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності та працює.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 грн., накладене судом першої інстанції на ОСОБА_3 за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляції ОСОБА_3, а тому постанову суду першої інстанції залишає без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2015 року щодо ОСОБА_3, без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області С.М. Деревінський