АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 липня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, -

в с т а н о в и в :

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника Державтоінспекції МВС в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Провадження № 33/774/398/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_4

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову районного суду в частині накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на адміністративний арешт.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказує на необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, оскільки при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, місцевим судом не були дотримані вимоги ст. 33 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердили викладені в її обґрунтування доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності і правопорушником не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на водія ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Районним судом правильно враховано характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, особу порушника, ступінь його вини, а також відсутність обставин, які б помякшували відповідальність апелянта за вчинене правопорушення.

Постанова місцевого суду є належним чином вмотивована в частині вирішення питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в межах доводів поданої ним апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції констатує, що положення ч. 9 ст. 294 КУпАП виключають можливість задоволення апеляційної скарги і зміни накладеного на правопорушника адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на адміністративний арешт, оскільки з урахуванням положень ст. 24 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту є суворішим ніж позбавлення права керування транспортними засобами, в такому випадку накладене на апелянта адміністративне стягнення було б посилено.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для зміни постанови суду першої інстанції в вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову районного суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4