Справа № 605/414/15-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

"19" листопада 2015 р. Листопада 2015 року суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Ігнатова Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВДАІ Підгаєцького РВ УМВС України в Тернопільській області у відношенні: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр.-н України з освітою середньо-спеціальною, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 тернопільської області за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановами Підгаєцького районного суду від 24.10. 2015 р. та від 29.10.2015 року вказаний адміністративний матеріал був повернутий на доопрацювання з метою усунення недоліків, які перешкоджали в судовому порядку вирішити адміністративну справу по суті.

Адміністративний матеріал до Підгаєцького районного суду надійшов 09 листопада 2015 року, без виконання вищезгаданих постанов суду.

Так, 29 липня 2015 року інспектор ОДС Підгаєцького ВДАІ ОСОБА_2склав протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 124 КпАП України, в якому зазначено, що 28.07.2015 року о 14 год. 40 хв. на автодорозі «ОСОБА_3 -Підгайці» 43км + 750м,с. Сатанів водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не вибрав безпечного бокового інтервалу під час зустрічного розїзду з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого здійснив зіткнення , завдавши механічні пошкодження. Констатовано, що ОСОБА_1І своїми діями порушив вимоги п.п.2.3 "б", 13.3 Правил дорожнього руху. Дії ОСОБА_1І кваліфіковано за ст. 124 КпАП України.

У судовому засіданні, ОСОБА_1І вину свою у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав. Просив провадження в справі стосовно нього закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП, і дав пояснення, які викладені ним письмово та долучені до матеріалів справи.. Крім того пояснив, що його пояснення взагалі не взяті до уваги інспектором ВДАІ при складанні протоколу, на схемі, яка створена інспектором ВДАІ взагалі відсутні будь-які підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності оскільки зі змісту вказаної схеми встановити обставини події та дії учасників ДТП є неможливим, внаслідок чого ця схема не може слугувати будь яким доказом в справі. Оскільки водій автомобіля «МАН» виїхав на його, зстрічну полосу і не переконався у безпеці свого маневру, тому саме він і має нести відповідальність за пошкодження транспортних засобів

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 256 КУпАП, регламентовано, що у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено у тому числі відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Аналогічні положення містяться і у Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 10.07.2015 № 842, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 липня 2015 р. за № 830/27275).

За диспозицією ст. 124 КпАП України обєктивна сторона цього правопорушення полягає не лише в порушенні певних правил дорожнього руху, а й в реальних наслідках таких дій пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Однак, як убачається з проколу про адміністративне правопорушення дані про те, що відбулася ДТП відсутні взагалі За таких умов суть вчиненого правопорушення, викладена не належно, оскільки кваліфікація дій за ст. 124 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, адже позбавляє суд змоги встановити на виконання положень ст. 283 КУпАП самі обставини скоєння правопорушення, а саме його, час, місце та інші обставини, призводить до ігнорування прав особи, яка притягаєть до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту (враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення імовірного діяння) гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.З п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим, у зв'язку з чим практика повернення протоколів про адміністративні правопорушення, які складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення є правильною.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, адміністративний матеріал неодноразово повертався на дооформлення, при цьому суд вказував на необхідність достовірно встановити місце ДТП,та на схемі місця ДТП відобразити механізм розвитку події та розташування всіх рухомих та нерухомих об»єктів в момент зіткнення,тобто відобразити суть адміністративного правопорушення з наданням достатніх відомостей, необхідних для вирішення справи , після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адмінправопорушення за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення;

Провівши судовий розгляд за вказаними протоколами про адміністративні правопорушення, суд також бере до уваги таке.

Розгляд в одному судовому засіданні двох протоколів стосовно учасників однієї події відповідало б завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, визначеним ст. 245 КУпАП, оскільки стосується події, в якій приймали участь обидві сторони, забезпечує реалізацію принципу розумності строку, критерії якого сформовані практикою Європейського суду з прав людини (надмірно тривале провадження у справі, строки якого обмежені, загалом свідчить про порушення права на ефективний засіб правового захисту). Однак, єдність процедури судового розгляду обох протоколів, не забезпечив орган, що склав ці протоколи та направив їх до різних судів першої інстанції, що не відповідає за аналогією і практиці, яка сформована КУпАП щодо розгляду справ про декілька правопорушень, вчинених однією собою (ст. 36), а також практиці національного процесуального законодавства в цілому щодо розгляду деліктів інших категорій за участю декількох сторін (ЦПК, КАС, ГПК), в тому числі й результатом розгляду яких є застосування більш суворих санкцій (КПК).

Дослідивши матеріали справи та враховуючи вище проведений аналіз доказів, суд вважає доводи ОСОБА_1 на свій захист обґрунтованими, а його звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення таким, що не знайшло свого підтвердження в суді, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні належні, об'єктивні та допустимі докази тих обставин, на необхідність яких зазначалось в наведених вище постановах.

Виходячи з даного конституційного принципу, з огляду на те, що в матеріалах справи не здобуто та не наведеного жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_1, а висновки в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1І суд оцінює критично, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю за відсутності в діях особи притягнутої до адміністративної відповідальності складу правопорушення, передбаченого ч. ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247,283,284,287,289 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 ч. 1 КУпАП, закрити у зв'язку з відсутністю в діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена у порядку, встановленому КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або прокурором до апеляційного судуТернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя: ОСОБА_3